Справа № 500/8815/13-ц
Провадження № 2/500/829/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1 та
представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Хоменко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, про визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, яким просила визнати за нею, як
спадкоємицею за заповітом право
власності на будівельні матеріали,
обладнання та конструктивні елементи,
які були використанні під час
будівництва житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
мотивуючи тим, що нотаріальною
конторою їй відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв'язку із тим, що відсутні
документи на ім'я померлої, які згідно
зі ст. 331 Цивільного кодексу України
підтверджують право власності або
право користування земельною ділянкою
для створення об'єкту нерухомого майна,
проектно - кошторисної документації, а
також документи, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської
міської ради Одеської області в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала в повному обсязі та не
заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належав
незакінчений будівництвом житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, посвідченого старшим
державним нотаріусом Ізмаїльської
міської нотаріальної контори від 12.05.1975
року за № 1-1169.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 21.05.1987 року, виданого
Ізмаїльським міськвиконкомом РАЦСу,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли

спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК
УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
незакінчений будівництвом житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 року),
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року),
передбачено, що кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам, як тим, що входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадянським організаціям.

Згідно заповіту посвідченого старшим
державним нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
12.05.1975 року за № 1-1168, ОСОБА_5 усе своє
майно, яке буде належати їй на день
смерті та взагалі все те, на що за
законом вона матиме право заповіла
ОСОБА_1.

Спадкоємців які мають право на
обов'язкову частку у спадщини
незалежно від змісту заповіту після
смерті ОСОБА_5 не має.

Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_2 від 12.07.1985 року,
ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1»,
відповідно до свідоцтва про шлюбу
серії НОМЕР_3 від 09.01.2008 року ОСОБА_1
після укладення шлюбу змінила прізвище
на «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як
спадкоємиця за заповітом після смерті
ОСОБА_5 фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном,
оскільки на час відкриття спадщини
проживав разом із спадкодавцем, що
підтверджено будинковою книгою на
спадковий житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст.
549 ЦК УРСР (1963 року).

Письмовою відповіддю наданою
державним нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
22.03.2012 року за № 686/01-16, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
зв'язку із тим, що відсутні документи на
ім'я померлої, які згідно зі ст. 331
Цивільного кодексу України
підтверджують право власності або
право користування земельною ділянкою
для створення об'єкту нерухомого майна,
проектно - кошторисної документації а
також документи, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до п. п. 7, 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року за № 7, якщо спадкодавцем
було здійснено самочинне будівництво,
до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використанні
в процесі цього будівництва. Якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та беручи до уваги те,
що згідно договору дарування,
посвідченого старшим державним
нотаріусом Ізмаїльської міської
нотаріальної контори від 12.05.1975 року за
№ 1-1169 ОСОБА_5 належав незакінчений
будівництвом житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, суд
вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1
право власності на незакінчений
будівництвом житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Судом не виявлено обставин, що
суперечать закону або порушують права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Всі права та обов'язки щодо здавання
домоволодіння в експлуатацію
переходять до спадкоємців

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526,
529, 549 ЦК УРСР (1963 року) суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської
ради Одеської області, про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
незакінчений будівництвом житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Припинити право власності на
незакінчений будівництвом житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. О. Бурнусус