Справа № 442/2613/13
Головуючий у 1 інстанції: Грицай
М.М. Провадження № 22-ц/783/378/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко
С.М.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник
Т.А.,

секретаря - Глинського
О.А.,

з участю: представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача
ПАТ "Державний ощадний банк України" -

Романової Н.В., представника
апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_5 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 01 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
відкритого акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі Дрогобицького відділення №6307,
приватного нотаріуса Дрогобицького
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
третя особа - відділ державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції у
Львівській області, - про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, -

в с т а н о
в и л а:

08 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання
виконавчого напису за реєстровим №126,
вчиненого 12 лютого 2009 року приватним
нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу ОСОБА_7, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- належну на праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 нежитлову
будівлю площею 843,3 кв.м, яка знаходиться
на АДРЕСА_1 і була передана в іпотеку
відкритому акціонерному товариству
(далі-ВАТ) "Державний ощадний банк
України" на підставі договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Дрогобицького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 27 травня 2008 року, в
рахунок задоволення вимоги ВАТ
"Державний ощадний банк України" у
розмірі 474235 гривень. Свої вимоги
обгрунтовував тим, що виконавчий напис
вчинений нотаріусом без дотримання
вимог закону про вчинення виконавчого
напису нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту одержання
іпотекодавцем письмової вимоги про
усунення порушень, оскільки такої
вимоги від банку він не отримував, без
встановлення факту безспірності
заборгованості та прострочення
виконання боржником зобов"язання, без
дотримання вимог ст.89 Закону України
"Про нотаріат" щодо форми та змісту
виконавчого документу, з виправленнями
у виконавчому листі без зазначення
дати їх внесення. Крім того, просив
поновити строк позовної давності,
оскільки про оспорюваний ним
виконавчий напис він дізнався лише 05
лютого 2013 року з листа ВДВС
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 01 жовтня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано
виконавчий напис, вчинений 12 лютого 2009
року приватним нотаріусом
Дрогобицького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за №126, таким, що не підлягає
виконанню. Стягнуто з ВАТ "Державний
ощадний банк України" в особі
Дрогобицького відділення №6307 в
користь позивача судовий збір у
розмірі 117 гривень 70 копійок.

Рішення суду оскаржив правонаступник
відповідача - публічне акціонерне
товариство (далі-ПАТ) "Державний
ощадний банк України", та ОСОБА_5, яка не
брала участі у розгляді справи, - в
порядку ст.292 ЦПК України. Просять
рішення суду скасувати з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. Свої
доводи, які є аналогічними за змістом,
апелянти обґрунтовують тим, що
виконавчий напис нотаріуса вчинений з
дотриманням вимог Закону України "Про
нотаріат" та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України на підставі поданих банком
документів, які підтверджують
безспірність заборгованості боржника
перед стягувачем. Зазначають, що,
отримавши письмову
вимогу-попередження банку про усунення
порушень, позивач не вчинив жодної дії
на виконання зобов"язань за кредитним
договором, а тому в банку були всі
підстави звернутись до нотаріуса із
заявою для вчинення виконавчого напису
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення всієї
заборгованості за кредитним договором.
Крім того, вважають, що суд першої
інстанції безпідставно, в порушення
норми ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу
(далі-ЦК) України, поновив позивачу
строк позовної давності, не давши
належної оцінки доказам, які є в
матеріалах справи і підтверджують той
факт, що позивачеві ще в березні 2009 року
було відомо про існування виконавчого
напису, який він вже оспорював до суду.
Апелянт ОСОБА_5 також вказує й на те, що
оскаржуваним рішенням суду без
залучення її до участі у справі
вирішено питання про її права, оскільки
вона є власником нерухомого майна, на
яке було звернуто стягнення за
оспорюваним позивачем виконавчим
написом, і яке вона придбала з
прилюдних торгів.

В судове засідання інші учасники
судового розгляду не з"явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку (а.с.118-120), клопотань про
відкладення розгляду справи від них не
надходило, що дає апеляційному суду
право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305
Цивільного процесуального кодексу
(далі-ЦПК) України, розглянути справу у
їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянтів в підтримання
апеляційних скарг, заперечення сторони
позивача, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційних скарг та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційних скарг з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що строк
позовної давності позивачем
пропущений з поважних причин, а
оспорюваний позивачем виконавчий
напис не відповідає вимогам Закону "Про
нотаріат" та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №20/5 від 03
березня 2004 року, оскільки банком подано
нотаріусу документи про вчинення
виконавчого напису із зазначенням суми
заборгованості, яка не є безспірною.

Однак, з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам
справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 27 травня 2008 року
між ВАТ "Державний ощадний банк
України", в особі філії - Дрогобицького
відділення №6307, (кредитодавцем) та
ОСОБА_2 (позичальником) було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії №2203-6827 на суму 420000 гривень
строком на десять років (до 26 травня 2018
року) на споживчі цілі зі сплатою 19,5% за
користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором, 27
травня 2008 року між ВАТ "Державний
ощадний банк України"
(іпотекодержателем) та ОСОБА_2
(іпотекодавцем) було укладено
іпотечний договір, у відповідності до
якого, в іпотеку банку передане
нерухоме майно, а саме: нежитлова
одноповерхнева цегляна будівля з
залізобетонними горішнім перекриттям
та сумісним покриттям, загальною
площею 843,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-9).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов
кредитного договору щодо внесення
щомісячних платежів по сплаті
процентів за користування кредитом за
липень, серпень та вересень 2008 року, 23
вересня 2008 року банк направив боржнику
письмову вимогу-попередження про
усунення порушення, в якій зазначив
суму простроченої заборгованості - 20410
гривень, строк для усунення порушення -
30 днів, та попередив про наслідки
невиконання цієї вимоги боржником - про
дострокове стягнення всієї суми
кредиту, в тому числі, й шляхом
звернення стягнення на заставне майно
на підставі виконавчого напису
нотаріуса (а.с.13).

Вказану вимогу банку позивач ОСОБА_2
отримав 25 вересня 2008 року (а.с.13).

У зв"язку з невиконанням боржником
вимоги банку, 05 лютого 2009 року банк
звернувся до приватного нотаріуса
Дрогобицького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 із заявою про вчинення
виконавчого напису шляхом звернення
стягнення на заставне майно щодо
боржника ОСОБА_2 на суму заборгованості
474235 гривень 53 копійок за договором
відновлювальної кредитної лінії та
іпотечним договором від 27 травня 2008
року (а.с.14).

До заяви було долучено: оригінал
договору відновлювальної кредитної
лінії, оригінал іпотечного договору,
заяву та розпорядження на видачу
кредитних коштів боржнику,
вимогу-попередження про усунення
порушення, поштове повідомлення про
вручення вимоги боржнику, платіжні
доручення на сплату держмита за
вчинення виконавчого напису та сплату
нотаріальних послуг, доручення на
керуючу відділенням.

На підставі цієї заяви 12 лютого 2009 року
приватним нотаріусом Дрогобицького
районного нотаріального округу ОСОБА_7
було вчинено виконавчий напис №126, яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки
на суму заборгованості за кредитним
договором - 474235 гривень, а всього - на
суму 476050 (а.с.5).

За наслідками виконання виконавчого
напису нотаріуса заставне майно було
реалізоване з прилюдних торгів і
придбане ОСОБА_5, яка 20 лютого 2013 року
оформила право власності на нього (а.с.
88, 89).

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов"язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов"язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов"язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов"язань, вимога про виконання
порушеного зобов"язання у не менш, ніж
тридцяти денний строк, та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов"язання у тридцяти денний строк.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат"
та пунктом 282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 03
березня 2004 року №20/5 (далі-Інструкція),
передбачено, що для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону
України, нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов"язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Згідно з пунктом 284 Інструкції,
нотаріус вчиняє виконавчі написи,
зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 283 Інструкції
встановлено, що для вчинення
виконавчого напису стягувачем або
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій, зокрема, має
бути зазначено: відомості про
найменування і адресу стягувача та
боржника; дата та місце народження
боржника-фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код в ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо. Заява може містити також
іншу інформацію, необхідну для
вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції
передбачено, що при вчиненні
виконавчого напису нотаріус повинен
перевірити, чи подано на обгрунтування
стягнення документи, зазначені у
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів" від 29 червня 1999 року №1172,
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов"язання.

Тобто, вказаними положеннями
законодавства встановлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не перевіряє безспірність
заборгованості, не встановлює права та
обов"язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за яким
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку.

Враховуючи те, що приватному
нотаріусу для вчинення виконавчого
напису, відповідачем в підтвердження
наявності заборгованості було подано
оригінали кредитного та іпотечного
договорів, вимогу-попередження про
усунення порушення забезпеченого
іпотекою зобов"язання за кредитним
договором з відміткою про отримання
цієї вимоги позичальником, який є також
іпотекодавцем, 25 вересня 2009 року,
відомості про розмір заборгованості за
кредитним договором, яка складається
із заборгованості по тілу кредиту - 420000
гривень та заборгованості по
несплаченим відсоткам - 54235 гривень 53
копійки, - власне, документи, які
визначені "Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів", а також те, що позивач
жодних заперечень на вимогу банку не
подавав, виконавчий напис було вчинено
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту отримання позивачем
вимоги-попередження, яка залишилася
ним невиконаною, а тому правових
підстав для визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, немає.

Доводи сторони позивача про те, що
у вимозі-попередженні банку зазначено
меншу суму заборгованості, ніж ту, на
яку вчинено виконавчий напис
нотаріуса, є безпідставними, оскільки у
своїй вимозі банк повідомляв боржника
про суму простроченої заборгованості,
яку просив погасити, та попереджав про
наслідки невиконання цього
зобов"язаня, - про дострокове стягнення
всієї суми кредиту, нарахованих
процентів та інших платежів за
кредитним договором, а тому цей факт не
може бути підтвердженням наявності
спору щодо стягуваної за виконавчим
написом заборгованості.

Необгрунтованого висновку суд
першої інстанції дійшов й відносно
поновлення позивачеві строку позовної
давності, оскільки з матеріалів справи
встановлено, що про оспорюваний
виконавчий напис позивачеві було
відомо ще у березні 2009 року, коли він
звернувся до Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області з позовною заявою від 17 березня
2009 року про визнання цього ж
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню (а.с.15-17), в
подальшому змінивши предмет позову
(а.с.20), за наслідками розгляду якого
було ухвалено рішення суду від 25 травня
2009 року про зміну умови договору
відновлювальної кредитної лінії в
частині визначення строку виконанння
договору (а.с.21), а інші названі
позивачем причини про тривале,
протягом 2010 - 2012 років, відрядження на
території Черкаської області для
здійснення робіт по прийманню та
постачанню продукції (а.с.51-54), не можна
визнати поважними, оскільки вони не
вказують на існування перешкод для
подання позивачем позову до суду, і,
крім того, не підтверджені належними
доказами.

Таким чином, оскаржуване рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про відмову у
задовеленні позову ОСОБА_2 з наведених
вище мотивів та проаналізованих норм
матеріального закону у зв"язку з
відсутністю правових підстав для
визнання оспорюваного виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3-4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л
а:

апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 01 жовтня 2013 року скасувати
і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Бакус В.Я.

________________ Гірник Т.А.