Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1064/14
Головуючий у 1-й інстанції: Наумов О.О.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
09 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Порада»
про стягнення суми грошових коштів за
депозитним договором та стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

18 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до КС «Порада»
про стягнення суми грошових коштів за
депозитним договором та моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог,
зазначав, що 18.03.2009 року між ним та КС
«Порада» було укладено депозитний
договір № 634 «Весняна порада 2009» про
залучення внеску на депозитний
рахунок.

Відповідно до вимог договору він вніс
на депозитний рахунок 200 грн. на умовах
договору, строком на 6 місяців до 28.09.2009
року.

Вказане підтверджується квитанцією до
прибуткового ордеру № 1345 від 18.03.2009
року. Відповідно до п. 1.2 договору
процентна ставка за користування
внеском протягом строку внеску
складала 28% річних.

Крім того, відповідачем було додатково
внесено кошти на депозитний рахунок
№634 від 18.03.2009 року, відповідно до якого
позивач додатково вніс суми на 32 200 грн.
02 коп., 2 000 грн., 541 грн. 10 коп. Вказане
підтверджується квитанціями до
прибуткового ордеру № 2404 від 16.05.2009
року, № 2782 від 09.06.2009 року, № 2798 від
10.06.2009 року.

Відповідно до п. 2.1 договору строк
користування внеском діє 6 місяців - до
18.09.2009 року.

Після спливу строку договору він
звертався до відповідача з вимогою
повернути кошти та проценти, однак
звернення залишено без уваги. Оскільки
після закінчення строку договору
відповідач повернув не всі належні до
виплати суми, залишок депозитного
вкладу в загальній сумі 33 760 грн. був
стягнутий з кредитної спілки рішенням
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 27 квітня 2010
року.

Посилаючись на те, що до теперішнього
часу судове рішення не виконане, кошти
не повернуті, просив на підставі
статей 611,625,1212 ЦК України і частини 5
статті 10 Закону України „Про захист
прав споживачів" стягнути з кредитної
спілки на його користь суму внеску
разом з сумою нарахованих відсотків 71
467 грн. 61 коп., три відсотки річних від
простроченої суми 4 040 грн. 10 коп., пеню у
сумі 182 304 грн., всього 257 811 грн. 71 коп. У
відшкодування моральної шкоди просив
стягнути 60 000 грн.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 02 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
02 грудня 2013 року скачувати і ухвалити
нове, яким стягнути з кредитної спілки
«Порада» на його користь 224 051 грн. 71 коп.
та у відшкодування моральної шкоди 60 000
грн.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області сторони не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень. ОСОБА_3 надіслав заяву про
розгляд апеляційної скарги у його
відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

За змістом ст.ст.309, 310 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення являється невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
судовим рішення в іншій справі належна
за договором сума депозиту з
відсотками вже стягнута на користь
позивача, а тому підстави для її
повторного стягнення відсутні.
Нарахування відсотків після
закінчення строку договору не
передбачено його умовами, а стягнення
пені, 3% річних і сум на відшкодування
моральної шкоди призведе до порушення
прав інших членів кредитної спілки.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 18.03.2009 року між
позивачем та КС «Порада» було укладено
депозитний договір № 634 «Весняна
порада 2009» про залучення внеску на
депозитний рахунок. Відповідно до
вимог договору він вніс на депозитний
рахунок 200 грн. на умовах договору,
строком на 6 місяців до 28.09.2009 року.
Вказане підтверджується квитанцією до
прибуткового ордеру № 1345 від 18.03.2009
року. Відповідно до п. 1.2 договору
процентна ставка за користування
внеском протягом строку внеску
складала 28% річних.

Крім того, відповідачем було додатково
внесено кошти на депозитний рахунок
№634 від 18.03.2009 року, відповідно до якого
позивач додатково вніс суми на 32 200 грн.
02 коп., 2 000 грн., 541 грн. 10 коп. Вказане
підтверджується квитанціями до
прибуткового ордеру № 2404 від 16.05.2009
року, № 2782 від 09.06.2009 року, № 2798 від
10.06.2009 року. Відповідно до п. 2.1 договору
строк користування внеском діє 6
місяців - до 18.09.2009 року ( а. с. 4-6 ).

У зв'язку з відмовою кредитної спілки
повернути вкладнику депозитний
рахунок по закінченню строку дії
договору, рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
27 квітня 2010 року належні до виплати
кошти в загальній сумі 33 760 грн. були
стягнуті на користь ОСОБА_3 ( а. с. 7 ).

Приймаючи до розгляду позов ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів, суд першої
інстанції на порушення вимог ст. 122 ч.2
п.2 ЦПК України не обговорив питання
щодо можливості повторного розгляду
вимог про стягнення депозитного вкладу
і нарахованих відсотків на загальну
суму 33 760 грн., хоча в позовній заяві
міститься посилання на судове рішення,
що набрало законної сили, яким вказані
вимоги вже задоволені, і рішення
знаходилося на примусовому виконанні (
а. с. 2,6,7 ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на те, що є рішення суду з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав, оскаржуване рішення
суду в частині відмови у позові про
стягнення депозитного вкладу і
відсотків на загальну суму 33 760 грн. на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК
України підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі в цій
частині позову.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення зі спілки грошових коштів,
позивач просив суд про нарахування і
стягнення відсотків за депозитом у
відповідності з п.1.2 договору за період
з 18 вересня 2009 року день закінчення
нарахувань по депозитному договору у
відповідності з даними, що містяться в
особовій картці вкладник, по 13 вересня
2013 року - день звернення до суду з
відповідним позовом.

За положеннями ст. 2 Закону України
„Про банки та банківську діяльність"
вклад(депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу в банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунку
вкладника з інших підстав.

Проте, умовами договору сторони
передбачили, що після закінчення
строку дії договору спілка ніяких
нарахувань на внесок не проводить.
(а.с.4: п.2.4 Договору №186).

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зважаючи на те, що умовами договору
сторони обмежили строк нарахування
відсотків за депозитним вкладом
строком дії договору - до 18 вересня 2009
року, вимоги ОСОБА_3 про нарахування і
стягнення процентів після закінчення
строку договору, не відповідають п.2.4
цього договору, а тому передбачених
законом підстав для задоволення цієї
частини позовних вимог судова колегія
не вбачає.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
пені за кожен день прострочення
повернення депозитного вкладу, розмір
якої згідно наданого розрахунку
становить 182304 грн., та 60 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, позивач
посилався на п.5 ст. 10 Закону України
„Про захист прав споживачів", якою
передбачено, що у разі, коли виконавець
не може виконати (прострочує виконання)
роботу (надати послуги) згідно з
договором, за кожен день(кожну годину,
якщо тривалість виконання визначено у
годинах) прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі 3 % від
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством.

Проте, до правовідносини між КС
„Порада" та споживачем позивачем, які
виникли з приводу депозитного
договору, Закон України „Про захист
прав споживачів" застосовується лише в
частині, не врегульованій нормами ЦК
України та іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості
забезпечення виконання КС „ Порада"
грошових зобов'язань за депозитним
договором від 18 березня 2009 року його
умовами не передбачалась, то і
правових підстав для її стягнення суд
не має.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Укладений між сторонами депозитний
договір не передбачає відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
кредитною спілкою строків повернення
депозитного вкладу, а тому
передбачених законом підстав для
стягнення з кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також не
має.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_3 про
стягненні з кредитної спілки грошових
коштів на підставі ст. 625 ЦК України
являються такими, що підлягають
задоволенню.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді трьох
процентів річних виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому вказана норма права не
обмежує права кредитора звернутися до
суду за захистом свого права, якщо
грошове зобов'язання не виконується й
після вирішення судом питання про
стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
ухваленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судового рішення про
стягнення заборгованості не припиняє
грошових зобов'язань кредитної спілки
та не виключає її відповідальності за
порушення строків розрахунків, тому
вимоги вкладника про нарахування трьох
процентів річних на суму
заборгованості на підставі ст. 625 ЦК
України являються обґрунтованими.

За таких обставин з кредитної спілки на
користь кредитора ОСОБА_3 на підставі ч.
2 ст.625 ЦПК України підлягають стягненню
3% річних від простроченої суми
боргового зобов'язання на суму 33 760 грн.
з 28 квітня 2010 року до 3 вересня 2013 року, а
всього за 1580 днів у сумі 4 373,79 грн.

Посилання в позовній заяві на те, що
складений сторонами 13.09.2013 року акт
звіряння рахунків ( а. с. 3 ) слід вважати
додатковими умовами до договору -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК
України договір банківського вкладу, в
якому вкладником є фізична особа,
являється публічним договором ( ст. 633
цього Кодексу ).

Відповідно ж до ч.2 ст. 633 ЦК України
умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч.6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч. 2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Викладене свідчить про те, що
оскаржуване рішення на підставі
ст.ст.309, 310 ЦПК України підлягає
скасуванню, провадження у справі в
частині вимог про стягнення
депозитного вкладу з відсотками на
суму 33 760 грн. - закриттю, в іншій
частині позову - з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову і стягнення з кредитної спілки
на користь ОСОБА_3 3% річних в порядку ст.
625 ЦК України на загальну суму 4040 грн. 10
коп. У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України з
кредитної спілки на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
загальній сумі 344 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст.307, 309,310,313,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 09 грудня 2013
року скасувати.

Провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з
кредитної спілки "Порада" на користь
ОСОБА_3 депозитного вкладу з відсотками
на загальну суму 33 760 грн. закрити.

Стягнути з кредитної спілки "Порада" на
користь ОСОБА_3 4 040 грн. 10 коп. - 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 19 вересня 2009
року по 13 вересня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з кредитної спілки кредитної
спілки "Порада" на користь держави
судовий збір на суму 344 грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: