Справа № 459/3984/13
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/273/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О.Я.,
Курій Н.М.

з участю секретаря
Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами
Державного підприємства
«Львіввугілля» та ОСОБА_2 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 02 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Львіввугілля» про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто з
Державного підприємства
«Львіввугілля» в користь ОСОБА_2 9 000,00
грн. моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання. Стягнуто з
ДП «Львіввугілля» в користь державний
судовий збір в сумі 114,70 грн.

Рішення суду оскаржили ДП
«Львіввугілля» та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ДП
«Львіввугілля» просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що судом не враховано
доводів відповідача про необхідність
доведення факту заподіяння моральної
шкоди належними доказами, яким може
бути лише висновок лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва. Такий
висновок позивачем не надано тому
факт заподіяння йому моральної шкоди
належно не доведено. Суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
позивачем пропущено тримісячний строк
на звернення до суду щодо вимоги про
відшкодування моральної шкоди. Крім
того, судом не враховано, що позивач
працював і на шахті №9
«Укрзахідвугілля», яка не входить в
систему ДП «Львіввугілля» і яка не була
залучена до участі у справі, хоча в акті
розслідування хронічного професійного
захворювання від 08.10.2012 р. зазначено, що
професійне захворювання у позивач
виникло і внаслідок роботи на шахті №9
«Укрзахідвугілля» (правонаступник ДП
«Шахта Надія»).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов
в повному обсязі та стягнути на його
користь 30 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Вважає, що розмір
моральної шкоди визначено судом без
урахування ступеня фізичних і
моральних страждань позивача, їх
тривалості і тяжкості.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
слід відхилити з таких підстав.

Згідно зі ст. ст.11,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше,
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим органом
моральної шкоди працівникові
провадиться у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв»язків і
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя.

Судом установлено, що саме тяжкі і
шкідливі умови праці призвели до
виникнення у позивача професійного
захворювання. Висновком МСЕК від 01.11.2012
року ОСОБА_2 вперше встановлено ІІІ
групу інвалідності пожиттєво та
визначено 45 відсотків втрати
працездатності.

Відповідно до акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 08.10.2012 р.
професійне захорювання позивача
виникло під час роботи на шахтах
«Надія», «Межирічанська» та «Лісова».

Як убачається із роз»яснень, що
містяться в рішенні Конституційного
Суду України від 27 січня 2004 року у
справі № 1-9 рп/2004 за наявності у
потерпілого стійкої втрати
професійної працездатності, висновок
МСЕК про встановленні факту
спричинення йому моральної шкоди не
вимагається. Такий висновок
необхідний лише у разі відсутності
втрати потерпілим професійної
працездатності.

Таким чином, позивач поданими ним
доказами довів факт заподіяння йому
моральної шкоди.

Задовольняючи позов частково,
районний суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням тяжкості завданої
позивачу моральної шкоди, глибини,
тривалості та характеру моральних та
фізичних страждань позивача, стану
його здоров»я, тяжкості професійного
захворювання, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідності лікування, втрати у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, та виходячи з
засад розумності та виваженості.
Вищенаведене відповідає п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Покликання апелянта ДП «Львіввугілля»
на пропуск позивачем строку позовної
давності є безпідставними, оскільки
відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров»я або смертю (тобто і на вимогу
про відшкодування моральної шкоди)
позовна давність не поширюється.
Аналогічні роз»яснення надано у п.16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Не заслуговують на увагу також доводи
відповідача про те, що судом не
залучено до участі у справі шахту №9
«Укрзахідвугілля» (правонаступник ДП
«Шахта Надія», робота на якій також
пов»язана із виникненням у позивача
професійного захворювання, що привело
до ухвалення судом незаконного
рішення.

Відповідно до положень ст. ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу. Згідно
ст.33 ЦПК України суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
прд»явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом або залучає до
участі в справі іншу особу як
співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не пред»являв позову до шахти
№9 «Укрзахідвугілля» (правонаступник
ДП «Шахта Надія»), та вправі пред»явити
такий (позов) в наступному, а шахти
«Межирічанська» та «Лісова» на яких
працював позивач є відокремленими
підрозділами юридичної особи ДП
«Львіввугілля» (відповідача), що
вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.65-66), а
відтак суд підставно стягнув з ДП
"Львіввугілля" в користь позивача
моральну шкоду та вірно визначив її
розмір, враховуючи обсяг фізичних та
моральних страждань позивача.

Висновки суду достатньо мотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи скарг
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Львіввугілля» та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 02 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: