Справа № 372/4413/13-ц Головуючий у І
інстанції Тиханський О.Б.Провадження №
22-ц/780/1229/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 42
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Іванової І.В.

суддів: Сліпченка О.І.,
Верланова С.М.,

при секретарі: Кирюшиній Т.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Міський
житловий центр" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за комунальні послуги,-

встановила:

У вересні 2013 року позивач ТОВ
«Міський житловий центр» звернувся до
суду із позовом, в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за надані комунальні
послуги, посилаючись на те, що
відповідач по справі ОСОБА_1 є
власником та проживає в квартирі, що
обслуговується позивачем, і
зобов'язаний вчасно вносити кошти за
комунальні послуги. Відповідач ОСОБА_1
в добровільному порядку погашати
вказані послуги не бажає, тому позивач
просить в судовому порядку стягнути
вищевказану суму заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечував в повному обсязі,
мотивуючи це тим, що між ним та
позивачем не було укладено договір про
надання послуг а відтак в нього
відсутній обов'язок їх оплачувати,
оскільки йому невідомо чи надавались
йому дані послуги, крім того в позовній
заяві позивач просить стягнути з нього
кошти як з наймача квартири, проте він є
власником квартири. Також зазначив, що
в даній квартирі проживав лише з травня
2013 року а до того часу проживав в батька
в м. Києві і є лише співвласником даної
квартири, оскільки інший співвласник
його рідний брат в даній квартирі не
проживає протягом тривалого часу, і не
є зареєстрований там, а від так в нього
відсутній обов'язок оплачувати дані
послуги.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від 25 грудня 2013
року позовні вимоги ТОВ «Міський
житловий центр» задоволено повністю.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Міський житловий центр» за надані
житлово-комунальні послуги борг у сумі
3065,10 грн. та сплачені судові витрати у
розмірі 229.40 грн., всього 3294,50 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на те, що ним та позивачем
не було укладено договору про оплату
житлово-комунальних послуг, про що не
заперечував представник позивача. До
суду представник позивача не надав
проект договору про надання
житлово-комунальних послуг, що на думку
відповідача свідчить про відсутність
факту наявності такого договору та
його укладання з відповідачем та
іншими споживачами
житлово-комунальних послуг будинку
АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Згідно пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановленні договором та законом.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідач володіє ?
частиною даної квартири, проте
зареєстрований в ній лище він, а тому
суд приходить до висновку, що саме
відповідач є споживачем послуг, які
надаються позивачем.

Не дивлячись на те, що з відповідачем не
укладений відповідний договір, згідно
якого останній повинен взяти на себе
зобов'язання своєчасно сплачувати
кошти за надані послуги, позивач надає
їх в односторонньому порядку
відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» , а ст. 20 ч. 3 п. 5 цього ж Закону
зобов'язує відповідача оплачувати
надані послуги.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі про незаконність та
необгрунтованість рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження,
оскільки, апелянт не вказав, яким чином
суд порушив його права, а надані ним
докази не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти дні

Головуючий

Судді