АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1153/14
Гол. 1 інст. - Пашнєв В.Г.
Справа: №642/9875/13-ц
Доповідач - Міненкова Н.О.
Категорія: стягнення коштів
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді:
Міненкової Н.О.

суддів: Бородін М.М.

Гальянової І.Г.

при секретарі -
Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Харківського університету Повітряних
Сил Збройних Сил України про стягнення
суми за затримку розрахунку під час
звільнення та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л
А:

в жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся у суд
з позовом до Харківського університету
Повітряних Сил Збройних Сил України
про стягнення суми за затримку
розрахунку під час звільнення у сумі 135
367 грн. 40 коп. та моральну шкоду у
розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він працював у
Харківському університеті Повітряних
сил Збройних сил України старшим
викладачем кафедри загальної тактики.
Зазначав, що 20 липня 2005 року був
звільнений з роботи за п.1 ст.40 КЗпП
України - у зв'язку з скороченням штату.

У зв'язку з тим, що в день
звільнення з ним не був проведений
кінцевий розрахунок він неодноразово
звертався у суд про стягнення
невиплачених сум.

На підставі рішень судів були
видані виконавчі листи і рішення суду
були виконані. Залишилося невиконаним
лише рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року про
стягнення з відповідача на його
користь допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки за 2003 рік в
розмірі 260 грн. 60 коп.

Його середній заробіток складає
1381,3 грн.

Період за який просив стягнути
середній заробіток за його підрахунком
склав 98 місяців і сума середнього
заробітку за час розрахунку 135 367 грн. 40
коп. Також вказує , що йому завдано
моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн., так
як він морально страждав, що призвело
до захворювань: інфаркту міокарда,
стенокардії та аневризму. З липня 2012
року по жовтень 2013 року він 5 разів
лікувався в лікарні та госпіталі.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги . Представник
відповідача проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на не
обґрунтованість позовних вимог.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу в якій посилається
на необґрунтованість та незаконність
рішення, просить рішення скасувати , та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони, судова колегія
вважає. що підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
після ухвалення судового рішення про
стягнення на користь позивача допомоги
на оздоровлення та звернення цього
рішення до виконання, правовідносини
щодо виплати присудженої судом суми
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження», а тому немає
підстав для застосування норми ст. 117
КЗпрП України, а також те, що за
позовними вимогами позивача вже були
ухвалені рішення про відмову в
задоволенні позову, в яких надавалася
оцінка доводам позивача щодо
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 10 березня 2006 року
був частково задоволений позов ОСОБА_3
та стягнутий на його користь середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 20 липня по грудень 2005 року в
сумі 6075 грн.

Пізніше позивач неодноразово
звертався у суд з позовними вимогами
про стягнення невиплачених сум у
якості допомоги на оздоровлення.

Так, рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 05 жовтня
2010 року стягнуто на користь позивача 680
грн. невиплаченої допомоги на
оздоровлення та 500 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Рішення набрало
законної сили.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року
стягнутий середній заробіток за час
затримки розрахунку з 20 липня 2005 року
по 01 листопада 2010 року в сумі 138975,08 грн.
Рішення було скасовано і рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 01 червня 2011 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 21 березня 2012 року
також було відмовлено позивачу в
задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку з 20 липня 2005 року
по 01 листопада 2010 року, з посиланням на
те, що ОСОБА_3 скористався своїм правом
звернення до суду за захистом
порушених трудових прав щодо отримання
середнього заробітку за час
несвоєчасного розрахунку по
заробітній платі.

З позовної заяви позивача
вбачається, що, останній вказував на те,
що після звільнення з Харківського
університету Повітряних Сил імені І.
Кожедуба 20 липня 2005 року йому не була
виплачена допомога на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки за 2003 рік в
сумі 260 грн. Рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 13 лютого
2013 року вказану сума була стягнута на
його користь. Виконавчий лист був
виданий 13.02.2013 року.

Звертаючись з зазначеними
позовними вимогами останній посилався
на те, що рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року не
було виконано, а тому він має законне
право на отримання середнього
заробітку за увесь час затримки
розрахунку, починаючи з дня його
звільнення, (з 20 липня 2005 р. по 10 жовтня
2013 року).

Судова колегія вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог, так як позивач
скористався своїм правом звернення до
суду на стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку під час
звільнення в 2006 році.

За даними вимогами був
пропущений тримісячний строк
звернення до суду, передбачений ст. 233
КЗпрП, яка надає право звернення до
суду без обмеження строку лише за
позовними вимогами про стягнення
належної робітнику заробітної плати.

Крім того, за позовними вимогами
щодо стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку за період з 20
липня 2005 року по 01 листопада 2010 року
були постановлені судові рішення про
відмову в позові і ці рішення набрали
законної сили і не скасовані( рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 21 березня 2012 року а.с. 46, рішення
судової колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 01. червня
2011року а.с. 48).

Відмовляючи в задоволенні вимог
про стягнення у відшкодування
моральної шкоди 5000 грн. суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що підстави для стягнення моральної
шкоди не доведені позивачем.

Керуючись ст. 303,304,307,308 , 313,317 ЦПК
України судова колегія, -

у х в а л
и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.
Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -