Провадження № 2/591/256/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді -
КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Суми цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»

про витребування майна з чужого
незаконного володіння -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом і свої вимоги мотивує тим, що
ним 25.06.2007 року в ТОВ «Стар Лайн» було
придбано транспортний засіб -
автомобіль. Частина грошових коштів
позивачем була взято в кредит, згідно
кредитного договору № 1601/0607/64-240 від
27.06.2007 року укладеного з АКБ «ТАС -
Комерцбанк». В подальшому 28.05.2010 року з
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
попередній договір, на виконання умов
якого позивач передав відповідачу за
згодою банку в безоплатне користування
автомобіль на підставі довіреності. На
даний момент відпали всі правові
підстави на яких транспортний засіб -
автомобіль був переданий відповідачу в
користування, але відповідач й досі
безперешкодно продовжує володіти та
користуватися даним автомобілем без
достатньої на те правової підстави, що
є нічим іншим як чужим незаконним
володінням, а тому позивач просить суд
витребувати з чужого незаконного
володіння відповідача майно, а саме -
транспортний засіб - автомобіль типу
легковий седан, марки TOYOTA CAMRY 2.4 L (R1), 5 МТ
COMFORT, кузов (шасі, рама) № НОМЕР_4, двигун
№ НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску,
колір - сірий, зобов'язавши відповідача
повернути вищевказане майно.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся шляхом друкування
оголошень в засобах масової
інформації.

В судове засідання з'явився
представник відповідача - адвокат
ОСОБА_3, який судом не був допущений до
розгляду справи, в якості представника
відповідача, оскільки не мав при собі
оригіналів чи належним чином завірених
копій документів, які в дійсності могли
б підтвердити його повноваження як
представника. Відповідно до вимог ч. 4
ст. 42 ЦПК України чітко визначено, що
повноваження адвоката як представника
можуть посвідчуватись ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором. До ордера обов'язково
додається витяг із договору, у якому
зазначаються повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих процесуальних дій.
Витяг засвідчується підписом сторін
договору. Згідно ст. 26 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» визначено, що адвокатська
діяльність здійснюється на підставі
договору про надання правової
допомоги. Документами, що посвідчують
повноваження адвоката на надання
правової допомоги, можуть бути: 1)
договір про надання правової допомоги;
2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги. Представник
відповідача - ОСОБА_3 надав суду лише не
завірену копію договору про надання
правової допомоги та копію свідоцтва
про право на заняття адвокатською
діяльністю.

3-тя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс» про
день та час розгляду справи
повідомлене належним чином.
Представник до суду не з»явився.

Суд, вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали даної цивільної
справи, вважає, що позов обґрунтований
і підлягає задоволенню виходячи зі
слідуючого:

Судом при розгляді справи встановлено,
що 25.06.2007 року позивач ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі - продажу №
42/2506, укладеного з ТОВ «Стар Лайн»,
придбав за 186 000,00 грн. транспортний
засіб - автомобіль типу легковий сєдан,
марки TOYOTA CAMRY 2.4 L (R1), 5 МТ COMFORT, кузов
(шасі, рама) №НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1
колір - сірий, 2007 року випуску.

На придбання даного автомобіля він
частково взяв грошові кошти в кредит. З
цією метою ним 27.06.2007 року було укладено
з АКБ «ТАС - Комерцбанк» кредитний
договір №1601/0607/64-240, відповідно до якого
Банк зобов'язався надати позивачу
грошові кошти (кредит) у розмірі 33 400,00
доларів США, а позивач в свою чергу,
зобов'язався повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати зобов'язання в
повному обсязі у терміни, передбачені
даним кредитним договором.

Кредит Банком був наданий в
безготівковій формі, шляхом
перерахування на поточний рахунок
позивача, який, отримавши грошові кошти
в розмірі 33400,00 доларів США, провів
обмін вказаної суми та грошові кошти в
гривневому еквіваленті в сумі 167 400,00
грн. та перерахував їх 27.06.2007 року на
розрахунковий рахунок підприємства -
продавця автотранспорту на виконання
умов договору купівлі - продажу
автомобіля, що підтверджується
квитанцією від 27.06.2013 року, яка наявна в
матеріалах справи.

Решта грошових коштів в сумі 18 600,00 грн.
було сплачено позивачем ОСОБА_1
готівкою безпосередньо до ТОВ «Стар
Лайн».

В подальшому, як було з'ясовано судом,
28.05.2010 року між позивачем, ПАТ
«Сведбанк» та відповідачем було
укладено договір поруки № 1601/0607/64-40-Р-1,
відповідно до якого відповідач, як
поручитель, зобов'язався перед Банком
відповідати за виконання зобов'язань
щодо повернення коштів, наданих Банком
позивачу, як позичальнику, у вигляді
кредиту згідно з кредитним договором №
1601/0607/64-240 від 27.06.2007 року у сумі 33 400,00
доларів США строком до 27.06.2014 року.

Цього ж дня між позивачем та
відповідачем було укладено попередній
договір, який був посвідчений
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за №829.

Згідно попереднього договору від 28.05.2010
року позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2, як сторони даного договору,
зобов'язалися в майбутньому в
обумовлений п. 61.1. даного договору
строк, укласти і належним чином
оформити договір купівлі - продажу
транспортного засобу на умовах і в
порядку, визначеному цим договором.

Згідно п. 1.2. попереднього договору
транспортним засобом є легковий
автомобіль типу легковий сєдан, марки
TOYOTA CAMRY 2.4 L (R1), 5 МТ COMFORT, кузов (шасі, рама)
№НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року
випуску, колір - сірий (надалі за
текстом - автомобіль).

Відповідно до п.2.2. попереднього
договору позивач та відповідач
визначили, що з моменту підписання
цього Договору, в рахунок належних за
Основним договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання, з метою
забезпечення реалізації своїх намірів
щодо купівлі - продажу автомобіля та
своєї платоспроможності, Покупець,
тобто відповідач, зобов'язується
щомісячно до 20 числа вносити до Банку
суму у розмірі за графіком до
Кредитного договору № 1601/0607/64-240,
укладеним 27 червня 2007 року між
Продавцем та АТ «Сведбанк», які будуть
зараховані на користь Продавця, тобто
позивача, як аванс за договором купівлі
- продажу.

На виконання п. п. 3.1.1 п. 3.1. попереднього
договору позивач ОСОБА_1 передав
відповідачу ОСОБА_5 за згодою банку в
безоплатне користування автомобіль на
підставі довіреності.

Відповідач згідно п. п. 4.1.1. п. 4.1.
попереднього договору зобов'язався
своєчасно вносити до банку на користь
позивача авансові платежі, у випадку
прострочення сплати нараховані пеню,
штрафні санкції та п. п. 4.1.3 п. 4.1.
попереднього договору взяв на себе
зобов'язання здійснювати добровільне
страхування автомобіля на умовах
повного «КАСКО» в акредитованих АТ
«Сведбанк» страхових компаніях та
цивільно - правової відповідальності
до повного погашення зобов'язань за
кредитним договором № 1601/0607/64-240 від 27
червня 2007 року.

Проте, відповідач з моменту укладення
попереднього договору почав
порушувати його істотні умови, а саме:
не сплачував щомісяця суму у розмірі за
графіком до Кредитного договору №
1601/0607/64-240, укладеним 27 червня 2007 року
між Продавцем та АТ «Сведбанк», не
сплачував штрафні санкції, які були
нараховані за прострочення сплати
основних платежів, не здійснював
добровільне страхування автомобіля на
умовах повного «КАСКО» в акредитованих
АТ «Сведбанк» страхових компаніях та
цивільно - правової відповідальності
до повного погашення зобов'язань за
кредитним договором № 1601/0607/64-240 від
27.06.2007 року.

В зв'язку з цим позивач вимушений був
звернутися до нотаріуса з заявою про
повідомлення відповідача про
скасування довіреності на керування
автомобілем від 28.05.2010 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованої у
реєстрі за № 828. З матеріалів справи
вбачається те, що дія вищезазначеної
довіреності була припинена 03.06.2011 року,
про що приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було внесено запис до
державного реєстру довіреностей № 686
та видано Витяг про реєстрацію в
Єдиному реєстрі довіреностей № 18899246
від 03.06.2011 року.

Як було встановлено судом відповідач
до цього часу автомобіль не повернув,
на неодноразові звернення позивача не
реагує, кошти не сплачує, вимоги банку
про доставку автомобіля до банку не
виконує.

В зв'язку з цим позивач вимушений був
звернутися до правоохоронних органів з
заявою про незаконне заволодіння
автомобілем. По даному факту було
порушено кримінальну справу, але
відповідач переховується та
знаходиться у розшуку. Інших доказів,
які б спростовували надану інформацію
з цього приводу до суду надано не було.

З матеріалів справи також вбачається,
що 19.12.2012 року Зарічним районним судом
м. Суми було ухвалено рішення
відповідно до якого позов ОСОБА_1
задоволено, попередній договір від
28.05.2010 року був визнаний недійсним.
21.05.2013 року Апеляційним судом Сумської
області по справі № 1805/10304/2012 (№
22-ц/788/713/13) за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 19.12.2012 року було
винесено рішення, яким рішення
Зарічного районного суду м. Суми від
19.12.2012 року було змінено та викладено
абзац другий його резолютивної частини
в наступній редакції, а саме: розірвати
попередній договір від 28.05.2010 року №
НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі за № 829.

25.03.2013 року позивачем на адресу
відповідача була направлена телеграма,
відповідно до якої позивач просив
29.03.2013 року в добровільному порядку
здійснити передачу належного йому
автомобіля, а також ключі від даного
автомобіля та документи на нього. Дана
телеграма вручена не була, оскільки
відповідач не з'явився за нею,
незважаючи на неодноразові
повідомлення.

29.03.2013 року позивачем в його
присутності та присутності гр. ОСОБА_6
та ОСОБА_8 був складений Акт.

Вже після прийняття рішення
Апеляційним судом Сумської області від
21.05.2013 року по справі № 1805/10304/2012
(22-ц/788/713/13) позивач повторно 23.05.2013 року
на адресу відповідача направив
телеграму, відповідно до якої просив
здійснити передачу належного йому
автомобіля, а також ключі від машини та
документи на даний автомобіль.

Але й цього разу передання автомобіля
разом з ключами і документами
відповідач на вчинив, про що 29.05.2013 року
в присутності позивача, гр. ОСОБА_6,
ОСОБА_8 був складений Акт.

30.10.2013 року вже втретє на адресу
відповідача була направлена телеграма,
згідно якої позивач знову просив
відповідача повернути йому його майно
у вигляді автомобіля.

Не зважаючи на це всі вимоги позивача з
боку відповідача були проігноровані,
на підтвердження даного факту 04.11.2013
року в присутності позивача, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 був складений Акт.

З огляду на це позивач і був змушений в
судовому порядку захищати свої законні
права на володіння, користування та
розпорядження належним йому майном -
автомобілем.

Згідно ст. 55 Конституції України права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
визначено, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 316 ЦК України визначено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України
передбачено, що власникові належать
право володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України зазначено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

У відповідності з ч. 1 ст. 321 ЦК України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України визначено, що
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

У разі порушення цього права власник
має право на підставі ст. 387 ЦК України
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

У відповідності до вимог ст. 1212 ЦК
України передбачено, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 3 ст.1212 ЦК України визначено,
що положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння.

Тобто, врахувавши вищезазначені
правові норми, суд вважає, що правові
підстави на яких транспортний засіб
типу легковий седан, марки TOYOTA CAMRY 2.4 L
(R1), 5 МТ COMFORT, кузов (шасі, рама) № НОМЕР_4,
двигун № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року
випуску, колір - сірий був переданий в
користування відповідачу на сьогодні
відпали і відповідач на даний час без
достатньої на те правової підстави
володіє та користується транспортним
засобом типу легковий седан, марки TOYOTA
CAMRY 2.4 L (R1), 5 МТ COMFORT, кузов (шасі, рама) №
НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2,
2007 року випуску, колір - сірий, тобто
дана обставина є нічим іншим як чужим
незаконним володінням.

Таким чином суд вважає, що позивачем
було доведено належними доказами
підстави на які він посилався як на
такі, що дозволяють задовольнити
позовні вимоги, тому з огляду на наявні
матеріали справи вони є
обґрунтованими, доведеними в судовому
засіданні і підлягають до задоволення
повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача 1860 грн. судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 387, 1212 ЦК України,
ст. ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
майно, а саме - транспортний засіб -
автомобіль типу легковий седан, марки
TOYOTA CAMRY 2.4 L (R1), 5 MT COMFORT, кузов (шасі, рама)
№НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2,
2007 року випуску, колір-сірий,
зобов'язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1,
майно, а саме - транспортний засіб -
автомобіль типу легковий седан, марки
TOYOTA CAMRY 2.4 L (R1), 5 MT COMFORT, кузов (шасі, рама)
№НОМЕР_4, двигун №НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2,
2007 року випуску, колір-сірий.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1860
грн. в рахунок повернення судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
А.Я. КЛИМЕНКО