Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/289/2014
1-й інстанції - Кізюн Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 10 липня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренус Ревайвел»,
третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які брали участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 липня 2013 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
«Ренус Ревайвел», третя особа: ОСОБА_3
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати. ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що не відповідає нормам матеріального
та процесуального права. Посилається
на те, що судом не правильно визначено
предмет спору, суд не дослідив подані
позивачем доповнення до позовної
заяви, безпідставно відхилено заявлене
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з відкриттям
кримінального провадженні за фактом
підробки документів ТОВ «Ренус
Ревайвел».

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 вересня 2008 року ОСОБА_2 поновлено
на роботі на посаді менеджера з
транспорту ТОВ «Ренус Ревайвел» з 19
серпня 2005 року (а.с. 73-76).

Наказом Генерального директора ТОВ
«Ренус Ревайвел» № РЕ-0928/2 від 28 вересня
2009 року позивача було поновлено на
посаді менеджера з транспорту
транспортно-експедиційного відділу з 28
вересня 2009 року з оплатою згідно
штатного розкладу (а.с. 12).

Зазначений наказ позивач не оспорював.

Наказом Генерального директора ТОВ
«Ренус Ревайвел» № РЕ-0930/1 від 30 вересня
2009 року ОСОБА_2 30 вересня 2009 року
звільнено за прогул без поважних
причин (а.с. 11).

Підставою для звільнення була службова
записка начальника
транспортно-експедиційного відділу та
акт від 29 вересня 2009 року про
відсутність позивача на роботі з 29
вересня 2009 року. (а.с.55).

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2012 року, яке
позивачем не оскаржувалось і набрало
законної сили, відмовлено у позові
ОСОБА_2 до ТОВ «Ренус Ревайвел», третя
особа: ВДВС Обухівського РУЮ в
Київській області, про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з невиконанням
рішення суду про поновлення на роботі
та відшкодування моральної шкоди.

Зазначеним рішенням суду встановлено,
що на підставі заяви позивача 19 лютого
2009 року старшим державним виконавцем
ВДВС Обухівського РУЮ в Київській
області Прізовим В.І. була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 вересня 2008 року.

Рішення суду відповідачем виконано
негайно, в день отримання вимоги
державного виконавця.

З акту державного виконавця від 29
вересня 2009 року вбачається, що рішення
суду було виконано відповідачем, а
позивач відмовився з'явитися на робоче
місце після повідомлення державним
виконавцем про виконання рішення суду.

Постановою старшого державного
виконавця від 30 вересня 2009 року
виконавче провадження по виконанню
рішення суду про поновлення позивача
на роботі було закінчено.

Одночасно з виконанням рішення про
поновлення на роботі однією вимогою
попередженням ВДВС Обухівського РУЮ в
Київській області виконувалося і
рішення суду в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Платіжним дорученням від 29 вересня 2009
року на картковий рахунок позивача в
ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано
136 275, 84 грн. На виконання рішення суду
від 22 вересня 2008 року.

Також судом встановлено, що позивачем у
судовому порядку оскаржувалась
постанова від 30 вересня 2009 року
державного виконавця ВДВС
Обухівського РУЮ в Київській області
про закриття виконавчого провадження
по виконанню рішення суду від 22 вересня
2008 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2011 року в справі за
скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого
державного виконавця ВДВС
Обухівського РУЮ в Київській області
встановлено, що рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 22 вересня 2008
року було виконане не в повному обсязі,
зважаючи на те, що вказаним рішенням
суду ОСОБА_2 був поновлений на роботі у
відповідача з 19 вересня 2005 року, а
відповідно до наказу відповідача він
поновлений на роботі з 28 вересня 2009
року, у зв'язку з чим постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження скасована.

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що його
звільнення з роботи було незаконним,
оскільки наказ про звільнення було
видано без повідомлення позивача про
поновлення на роботі, а тому причини
невиходу на роботу є поважними,
відповідач не дотримався порядку
вивільнення працівника, Просив визнати
незаконним наказ про звільнення його з
роботи, поновити його на роботі на
посаді менеджера з транспорту
транспортно- експедиційного відділу у
ТОВ «Ренус Ревайвел» з 30 вересня 2009
року, стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем не було дотримано вимог
трудового законодавства при
звільненні позивача, судова колегія
відхиляє, виходячи з наступного.

Позивачем не було надано доказів на
підтвердження тієї обставини, що він не
був повідомлений про видання
відповідачем наказу про поновлення
позивача на роботі від 28 вересня 2009
року.

В той же час рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 лютого 2012
року, що набрало законної сили, в
справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Ренус
Ревайвел», третя особа: ВДВС
Обухівського РУЮ в Київській області,
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу у зв'язку з
невиконанням рішення суду про
поновлення на роботі та відшкодування
моральної шкоди, у встановлено, що
рішення суду про поновлення позивача
на роботі було відповідачем виконано
негайно, в день отримання вимоги
державного виконавця, проте позивач
відмовився з'явитися на робоче місце
після повідомлення державним
виконавцем про виконання рішення суду,
про що державним виконавцем складено
акт від 29 вересня 2009 року.

Представник позивача ОСОБА_2, який брав
участь у розгляді зазначеної справи,
пояснював, що він займався виконанням
рішення суду від 22 вересня 2008 року в
частині стягнення середнього
заробітку, а питанням поновлення
позивача на роботі не цікавився.

Відповідно до пояснень позивача, ним не
заперечується факт невиходу його на
роботу з 29 вересня 2009 року, на інші
причин невиходу та докази на їх
підтвердження, крім того, що йому не
було відомо про поновлення на роботі,
він не посилається.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відповідачем не було дотримано
вимог ст. 149 КЗпП України в даному
випадку не можуть бути підставою для
визнання звільнення позивача
незаконним, оскільки, як пояснив у
судовому засіданні апеляційного суду
позивач, на час звільнення з роботи за
місцем реєстрації він не проживав,
адресу свого перебування та інші
засоби зв'язку відповідачу не
повідомляв.

Не встановлено судом і порушень ст. 149
КЗпП України, на що посилається позивач
в апеляційній скарзі, оскільки після
поновлення на роботі позивач не
працював і заробітна плата йому не
нараховувалась.

А апеляційній скарзі позивач зазначає
про те, що при його звільненні з роботи
виявлено факт підробки документів,
проте доказів на підтвердження його
факту не надає та на такі не
посилається. Та обставина, що позивачем
подана відповідна заява, яка внесена до
ЄРДР, не є належним доказом цього факту.

Судова колегія не погоджується і з
доводами апеляційної скарги про
невірне застосування судом положень
ст. 61 ч. 3 ЦПК України, якими встановлено,
що не підлягають доказуванню
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, яке
набрало законної сили, де беруть участь
ті ж самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини. Отже судом
вірно, в порядку ст. 61 ч. 3 ЦПК України,
визнано встановленими обставини щодо
поновлення позивача на роботі,
обізнаності його про це та відмову
вийти на роботу з 29 вересня 2009 року, які
були встановлені судовими рішеннями в
цивільних справах, де брав участь
позивач.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: