Справа № 369/7172/13-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/111/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Березовенко Р.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
на ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
вересня 2013 року в справі за
скаргою публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі територіально
відокремленого безбалансового
відділення № 10026/045, філії - Головного
управління по м. Києву та Київської
області АТ "Ощадбанк" на дії державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
заінтересована особа - відділ
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області в
особі державного виконавця Коломієць
Наталії Петрівни, про зобов'язання
вчинити дію.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року заявник звернувся зі
скаргою до суду. Свої вимоги мотивував
тим, що 25 жовтня 2011 року вони звернулись
до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ
Київської області щодо примусового
виконання за виконавчим листом №2-854/2011
від 22 березня 2011 року, виданого
Києво-Святошинським районним судом
Київської області відносно ОСОБА_2
Після відкриття виконавчого
провадження було проведено опис та
арешт транспортного засобу та відбувся
аукціон з реалізації заставного майна.
Транспортний засіб було реалізовано за
70 100 грн. В подальшому ними були
отримані кошти від реалізованого
майна, але виконавцем були утримано 10,91%
виконавчого збору, що є порушенням
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та грубо порушує їх
права.Просили зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
повернути на розрахунковий рахунок
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк "Державний ощадний
банк України" в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення 1-го типу № 10026/045 філії
Головного управління по м. Києву та
Київської області AT "Ощадбанк" кошти,
які були утримані за виконавчий збір у
сумі 6 505, 51грн. та судовий збір у розмірі
107 (сто сім) грн. 30 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
13 вересня 2013 року скаргу
публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення № 10026/045,
філії - Головного управління по м. Києву
та Київської області АТ "Ощадбанк" на
дії державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
заінтересована особа - відділ
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області в
особі державного виконавця Коломієць
Наталії Петрівни, про зобов'язання
вчинити дію - задоволено.

Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції в Київській області
повернути публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі територіально
відокремленого безбалансового
відділення № 10026/045, філії - Головного
управління по м. Києву та Київської
області АТ "Ощадбанк" (розрахунковий
рахунок №8157 у філії ГУ по м.Києву
та Київській області AT «Ощадбанк», МФО
322669, код 09322277) кошти в розмірі 6 505,51 грн.
(шість тисяч п'ятсот п'ять грн. п'ятдесят
одна коп.).

Стягнуто з відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції в Київській області
на користь публічного акціонерного
товариства акціонерний банк "Державний
ощадний банк України" судовий збір в
розмірі 107,30 грн. (сто сім грн. тридцять
коп.).

В апеляційній скарзі апелянт просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні скарги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та те, що
боржником рішення суду добровільно у
визначені строки не виконано, в зв'язку
з чим державним виконавцем стягнуто з
боржника виконавчий збір, який вважає
застосований вірно та відповідно вимог
чинного законодавства України.

Відповідно до статті 303 ЦПК України
апеляційний суд при перевірці
законності і обґрунтованості ухвали
суду першої інстанції не має права
виходити як за межі апеляційної скарги,
так і за межі вимог заявлених у суді
першої інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею 6 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлюються гарантії
прав фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні: державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги, суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу ДВС задовільними
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 386 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) скарга розглядається у
десятиденний строк у судовому
засіданні за участю заявника і
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду з скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, порушено їх
права чи свободи. Скаргу може бути
подано до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця до
начальника відповідного ВДВС.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушенні
права та свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 14 липня 2011 року
публічне акціонерне товариство
акціонерний банк "Державний ощадний
банк України" отримав виконавчий лист
№ 2-854/2011, виданий Києво-Святошинським
районним судом Київської області щодо
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором.

Постановою державного виконавця
Коломієць Н.П. від 01 листопада
2011 року відкрито виконавче провадження
щодо примусового виконання за
виконавчим листом №2-854/2011.

02 серпня 2012 року державним виконавцем
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
було винесено постанову про стягнення
з боржника виконавчого збору в розмірі
25136,85 грн.

26 березня 2012 року державним виконавцем
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
було складено акт опису та арешту майна
транспортного засобу.

01 жовтня 2012 року відбувся аукціон
з реалізації заставного майна, яке було
реалізовано за 70100 грн.

26 жовтня 2012 року ПАТ акціонерний банк
"Державний ощадний банк України"
отримав кошти за реалізацію
транспортного засобу в сумі 53149, 59 грн.

02 листопада 2012 року ПАТ
акціонерний банк "Державний ощадний
банк України" подав лист до державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
щодо перерахування всієї суми коштів,
яка надійшла на депозитний рахунок
відділу за реалізацію заставного майна
товариству.

Задовольняючи скаргу суд першої
інстанції виходив з того, що вона є
обгрунтованою, оскільки перевіривши
подані суду розрахунки, вважав, що при
стягненні виконавчого збору державним
виконавцем було неправомірно утримано
10,91 % виконавчого збору в розмірі 6505,51
грн., яка підлягає поверненню
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк "Державний ощадний
банк України".

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитися не може, оскільки його було
зроблено на неповно з»ясованих
обставинах справи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що піддягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника -фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні. Розмір фактично стягнутого
з боржника виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

Відповідно до п. 3.7 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02 квітня 2012 року, стягнення
виконавчого збору здійснюється у
порядку, визначеному статтею 28 Закону
України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3.7.1. встановлено, що постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю на наступний день після
завершення строку, наданого боржнику
для самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у частині першій статті 28
Закону.

Пунктами 3.7.2, 3.7.3. передбачено, якщо
рішення про стягнення коштів було
виконано боржником частково до початку
його примусового виконання, виконавчий
збір стягується з суми, яка не була
сплачена боржником самостійно.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.43 Закону України
«Про виконавче провадження», щодо
розподілу стягнутих з боржника
грошових сум, у третю чергу
задовольняються вимоги стягувача та
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків фактично стягнутої суми.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що
розподіл грошових сум у черговості,
зазначеній у частині першій,
здійснюється по мірі їх стягнення.

Отже, судом першої інстанції, під
час розгляду скарги не було враховано
положення ст. 43 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
необхідності здійснення стягнення
виконавчого збору з боржника поряд з
задоволенням вимог стягувача та
можливості здійснення розподілу
грошових сум по мірі їх стягнення.

Крім того, судом не було належним
чином перевірено розрахунок скаржника
щодо недоотриманої ним суми, оскільки
постанова про стягнення судового збору
в матеріалах справи відсутня,
відомості щодо розподілу державним
винонавцем грошових коштів отриманих
внаслідок проведення аукціону
відсутній, а розмір грошових коштів
саме в сумі 6505,51 грн., які бажає
повернути собі скаржник, викликає
сумніви у колегії суддів, оскільки
такий розмір не підтверджується жодним
належним та допустимим доказом.

Оскільки ухвала суду не відповідає
вимогам процесуального права, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
під час якого суду першої інстанції
слід повно та всебічно з»ясувати
обставини, якими скаржник обгрунтовує
свої вимоги, з»ясувати, яким чином було
проведено розподіл державним
винонавцем грошових коштів отриманих
внаслідок проведення аукціону
(витребувати розрахунок, платіжні
документи, тощо).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 13
вересня 2013 року скасувати, передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов