Провадження №2/761/707/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді
Піхур О.В.,

при секретарі
Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат в порядку
регресу, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(далі - позивач) звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про відшкодування витрат в
порядку регресу, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 12.10.2010 р. внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди (далі -
ДТП), яка сталася з вини відповідача,
автомобіль «ІЖ 2717» д.н. НОМЕР_3, належний
іншому учаснику ДТП, зазнав технічних
пошкоджень. На дату скоєння даного ДТП,
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
неземних транспортних засобів.
Відповідач надавав позивачу страховий
поліс, однак останній не є дійсний,
оскільки п. 6 полісу не заповнений, а
саме: відсутні реквізити забезпеченого
транспортного засобу. Тому, на підставі
п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників неземних
транспортних засобів», позивач
виплатив потерпілій особі страхове
відшкодування, на відновлювальний
ремонт пошкодженого автомобіля, в
розмірі 11813,60 грн. У зв'язку із тим, що
винною особою у зазначеному ДТП було
визнано відповідача, позивач має право
зворотної вимоги до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування.

Тому, позивач просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача
страхове відшкодування в розмірі 11813,60
грн., витрати на правову допомогу - 2000,00
грн. та витрати по сплаті судового
збору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаюсь на те, що, на момент
вчинення ДТП, автомобіль відповідача
був застрахований на підставі
страхового полісу ІІ-го типу,
відповідно до якого в договорі
страхування зазначається конкретна
особа, яка може експлуатувати будь -
який транспортний засіб, а тому
відшкодовувати кошти постраждалому
повинна була страхова компанія АСТ
«Вексель».

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні було встановлено,
що 12.10.2010 р. приблизно о 10 год. 45 хв.,
ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Пежо» д.н.
НОМЕР_2 на перехресті вул. Салютна та
вул. Саратовська в м. Києві, в порушення
вимог п. 16.11 ПДР, не виконав вимогу
дорожнього знаку 2.1, не пропустив
автомобіль «ІЖ 2717» д.н. НОМЕР_3,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
даним автомобілем.

Вина відповідача, у даному ДТП,
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10.11.2010 р. (а.с.10).

Таким чином, судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода, яка
сталася 12.10.2010 р. у м. Києві, відбулася з
вини відповідача.

Вартість відновлюваного ремонту
автомобіля «ІЖ 2717» д.н. НОМЕР_3, згідно
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 253
від 16.10.2010 р., складає 14176,32 грн. (а.с.8).

15.08.2011 р. до позивача звернувся власник
пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 із
заявою про виплату страхового
відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем було надано
страховий поліс № ВС/4846325 АСТ
«Вексель», однак він не є дійсним,
оскільки п. 6 полісу не заповнений, а
саме: відсутні реквізити забезпеченого
транспортного засобу.

Тому, на підставі п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
неземних транспортних засобів»,
позивач виплатив ОСОБА_2 страхове
відшкодування, на відновлювальний
ремонт пошкодженого автомобіля, в
розмірі 11813,60 грн.

МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність (підпункт а) п. 41.1. ст.
41 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників неземних транспортних
засобів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до полісу № ВС/4846325,
цивільно - правова відповідальність
відповідача була застрахована в АСТ
«Вексель», зі строком дії з 30.12.2009 р. до
29.12.2010 р. (а.с.12).

З даного полісу дійсно вбачається, що п.
6 (забезпечений транспортний засіб) є
незаповненим, однак, в полісі окремо
зазначено, що для договорів 2-го типу,
яким і є даний договір, забезпеченим
транспортним засобом є будь - який
транспортний засіб із наведених
категорій: А, В, Е, F.

Отже, судом встановлено, що згідно
полісу № ВС/4846325, забезпеченим
транспортним засобом міг бути будь -
який автомобіль категорій А, В, у даному
випадку «Пежо» д.н. НОМЕР_2, а тому
відшкодовувати шкоду повинен був саме
страховик.

При пред'явленні позовних вимог про
відшкодування завданої шкоди в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди безпосередньо до особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, суд має право
виключно в порядку, передбаченому
статтею 33 ЦПК, залучити до участі у
справі страхову організацію
(страховика), яка застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі (п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" № 4 від 31.03.1995 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
позивачем не обґрунтовані та не
доведені підстави звернення з позовом
саме до відповідача, враховуючи те, що
його цивільно - правова
відповідальність на момент вчинення
ДТП була застрахована у АСТ «Вексель»
відповідно до полісу № ВС/4846325.

Отже, даючи юридичну оцінку поясненням
та наданим по справі доказам, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК
України, ст.ст. 979, 1191 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 4 від 31.03.1995 року,
Прикінцевими та перехідними
положеннями ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників неземних
транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат в порядку регресу, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя