У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Сарненського районного суду
від 26 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та його поділ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду
від 26 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною
сумісною власністю майна та поділ
майна подружжя - задоволено частково.

Визначено ідеальні частки
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
мотоциклі марки "ИМЗ-810310 "Урал",
державний номерний знак НОМЕР_1 в
розмірі по 1/2 кожному, залишивши
мотоцикл у їхній спільній частковій
власності.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
стверджує, що суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив у задоволенні
позову про визнання спільною сумісною
власністю подружжя трактора марки "Т-25"
та легкового автомобіля марки
"Рено-Трафік" та не провів їх розподіл.

При цьому наголошує, що після
розірвання шлюбу з відповідачем,
подружні відносини між ними фактично
продовжувалися до кінця 2012 року, вони
вели спільне господарство та мали
спільний бюджет.

Вважає, що зазначене нерухоме майно є
спільною сумісною власністю.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про визнання права
спільної сумісної власності та поділу
трактора марки "Т-25" (д.н.з. НОМЕР_3) та
легкового автомобіля марки
"Рено-Трафік" (д.н.з. НОМЕР_2) та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано за рішенням суду 26 січня
2005 року.

Згідно свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів, за ОСОБА_2
зареєстровано: 14 березня 2011 року -
трактор марки "Т-25", державний номер
НОМЕР_3, 10 квітня 2012 року - легковий
автомобіль марки "Рено-Трафік",
державний номер НОМЕР_2.

Позивачка, обґрунтовуючи своє право на
частку у вказаному рухомому майні, яке
придбано після розірвання шлюбу,
обґрунтовувала це право обставинами
проживання на той період з
відповідачем однією сім'єю.

У той же час, просила апеляційний суд
звернути увагу на те, що відповідач з 2008
року має іншу сім"ю в м. Москва
Російської Федерації, що призвело до
остаточного розірвання між ними
подружніх стосунків у грудні 2012 року.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007
року № 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Положення ст. 74 СК України, поширюється
на правовідносини між чоловіком та
жінкою, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах і для визнання
майна, придбаного під час фактичних
шлюбних відносин, спільною сумісною
власністю необхідні докази: ведення
спільного господарства, наявності у
сторін спільного бюджету, проведення
спільних витрат, придбання майна в
інтересах сім'ї.

Позивачем не доведено належними та
допустимими доказами, що в неї з
відповідачем існували усталені
відносини, права та обов'язки подружжя,
які б свідчили про їх фактичне
перебування у шлюбних відносинах в
період до кінця 2012 року.

Не надано доказів, які підтверджують
факт сумісного з відповідачем
придбання, за спільні їх кошти,
спірного рухомого майна.

Покази свідків, що були допитані в ході
розгляду справи щодо проживання сторін
однією сім'єю суперечать один одному та
не підтверджені іншими належними
доказами.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги і зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом допущено порушення норм
процесуального або неправильне
застосування норм матеріального права,
яке призвело б до неправильного
вирішення справи. Підстав для
скасування чи зміни судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду
від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.