Справа № 522/805/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ВАТ
„ВіЕйБі Банк"), третя особа Другий
Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
кредитного договору недійсним, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідача Публічного
акціонерного товариства
Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ
„ВіЕйБі Банк") та просить визнати
кредитний договір № 08/07ф від 19.01.2007 р.
укладений між нею та ВАТ «ВіЕйБі Банк»
в особі Одеської філії «АТ «ВАБанк»
недійсним на підстави ч.1 ст. 203 і ст. 215
ЦК України; визнати п. 2.10.4., п. 2.1.2.1., п.
2.1.2.3. кредитного договору №08/07ф від
19.01.2007р. укладеного між нею та ВАТ
«ВіЕйБі Банк» в особі Одеської філії
«АТ «ВАБанк» є несправедливими і
визнати недійсними на підставі ст. 18, 22
Закону України «Про захист прав
споживачів»; виключити з Державного
реєстру записів про обтяження рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля
універсал, марки Toyota Prado, рік випуску -
2006, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУМВС
України в Одеській області 18 січня 2007
року, якій належить їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3.

При цьому посилається на те, що
19.01.2007 р. між нею та ВАТ «ВіЕйБі Банк» в
особі Одеської філії «АТ «ВАБанк» був
укладений споживчій кредитний договір
№08/07ф для придбання транспортного
засобу Toyota Prado, 2006 року випуску вартістю
59 000,00 доларів США.

Згідно умовам п. 1.1. кредитного договору
№08/07ф від 19.01.2007р. банк надав їй грошові
кошти у сумі 44 000,00 доларів США для
придбання транспортного засобу. Термін
повернення кредитних коштів складає
18.01.2013 р. За користування кредитними
коштами встановлена плата в розмірі 13%
процентів річних, але 21.11.2008 р. банк
зобов'язав її укласти додаткову угоду
№ 02 до кредитного договору №08/07ф від
19.01.2007 р. згідно якої було встановлено,
що за користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 17,5%
процентів річних. Вважає, що банк не
обґрунтовано змінив розмір відсотків
за користування кредитними коштами та
відсоткова ставка у розмірі 17,5 % річних
є завішеної.

У забезпечення зобов'язань за
кредитним договором був укладений
договір застави від 20.01.2007 р.
зареєстровано у реєстрі за №373
предметом застави є легковий
автомобіль універсал, марки Toyota Prado.

Оскільки після 22.09.2011 р. законодавством
України заборонена видачу кредиту в
іноземній валюті, банк повинен був
внести зміни в кредитний договір №08/07ф
від 19.01.2007 року і вказати суму кредиту в
Українській валюті (гривна), але цього
банком, зроблено не було. Крім того банк
не надав їй графік внесення грошових
коштів на поточний рахунок для
погашення кредиту, а також не вказав
яку суму повинна вона сплачувати. Крім
того, банком не була надана в письмовій
формі інформація про умови
кредитування, сукупну вартість
кредиту. В зв'язку з чим вона звернулася
до суду з вказаним позовом та просить
його задовольнити.

Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, вважає його
необґрунтованим, та таким що не
підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.01.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 08/07ф,
згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит у
сумі 44 000 доларів США, строком по 18.01.2013
р. зі сплатою 13% річних для придбання
транспортного засобу автомобілю Toyota
Prado, 2006 року випуску вартістю 59 000,00
доларів США.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 01
від 19.01.2007 р. до кредитного договору №
08/07ф позичальник здійснює повернення
кредиту з наступним графіком: щомісяця
не пізніше останнього робочого дня з
лютого 2007 р. по грудень 2013 р. по 611,11
доларів США.

(а.с. 23-25, 26)

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 08/07ф від 19.01.2007
р. та додатковою угодою № 01 між банком
та позивачкою 19.01.2007 р. було укладено
договір застави № 373. Предметом застави
є легковий автомобіль універсал, марки
Toyota Prado, рік випуску - 2006, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

(а.с. 28-29)

21.11.2008 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 02 до кредитного
договору № 08/07ф від 19.01.2007 р., згідно
якої за користування кредитними
коштами встановлюється плата в розмірі
17,5 % процентів річних.

(а.с. 27)

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 тривалий час виконувала умови
кредитного договору № 08/07ф від 19.01.2007 р.

(а.с. 39-51)

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Отже підписавши кредитний договір №
08/07ф від 19.01.2007 р., а також додаткову
угоду № 02 до вказаного договору ОСОБА_1
погодилася з його умовами.

Посилання позивачки на те, що їй
відповідачем не було надано графік
внесення грошових коштів на поточний
рахунок для погашення кредиту, а також
не було вказано яку суму вона повинна
сплачувати не відповідає дійсності,
оскільки у додатковій угоді № 01 від
19.01.2007 р. до кредитного договору № 08/07ф,
яка підписана позивачкою зазначено
графік здійснення платежів та їх
розмір.

Крім того, посилання позивачки на
порушення відповідачем «Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту»,
затверджених Постановою Правління НБУ
№ 168 від 10.05.2007 року є безпідставними,
оскільки спірний кредитний договір був
укладений 19.01.2007 р., а відповідно до ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про
банки і банківську діяльність" коштами
є гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Статтею 47 Закону України „Про банки і
банківську діяльність" передбачено
банківські операції, які здійснюються
банком на підставі банківської
ліцензій, і, зокрема, операції з
валютними цінностями.

Як зазначено в пункті 10 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
банк, як фінансова установа, отримавши
у встановленому законом порядку
банківську та генеральну ліцензії на
здійснення валютних операцій із
валютними цінностями, має право
здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5
Декрету про валютне регулювання).

ПАТ „ВіЕйБі Банк" було отримано
Ліцензію за № 35 на право здійснення
банківських операцій, визначених
частиною першою та пунктами 5-11 частини
другої статті 47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», а також
03.12.2001 р. отримано Дозвіл №35-1 на право
здійснення банківських операцій,
визначених пунктами 1-4 частини другої
та частиною четвертою статті 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність».

Отже відповідач має право на видачу
валютних кредитів.

Таким чином, укладаючи спірний
кредитний договір в іноземній валюті,
обидві сторони приймали на себе певні
ризики, на випадок зміни валютного
курсу.

Крім того, п. 5.1. Кредитного договору
обумовлено, що при зміні вартості
кредитних коштів на ринку фінансових
послуг, сторони за ініціативою банку
протягом 3-х днів переглядають
процентну ставку за користування
кредитними коштами за цим договором. За
таких умов (підписавши договір)
позивачка не може стверджувати, що вона
не прийняла на себе ризик зміни
обставин.

Таким чином, спірний кредитний договір
відповідає всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК
України, тому відсутні будь-які правові
підстави для визнання його недійсним.

Крім того, як вбачається з рішення
Приморького районного суду м.Одеси від
29.01.2010 р., яке набрало законної сили
09.02.2010 р. було задоволено позов
Відкритого акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
«ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом та було
стягнуто з останньої заборгованість за
кредитним договором № 08/07ф від 19.01.2007 р.
у розмірі 248 337,14 гривень.

При ухвалені вказаного судового
рішення судом досліджувався кредитний
договір № 08/07ф від 19.01.2007 р.

Отже вказаним судовим рішенням, яке
набрало законної сили, також було
встановлено правомірність укладання
оскаржуваного договору.

(а.с. 80-82)

Враховуючи, що спірний кредитний
договір та окремі його пункти не може
бути визнано недійсними, не підлягають
задоволенню і вимоги позивача щодо
виключення з Державного реєстру
записів про обтяження рухомого майна у
вигляді легкового автомобіля
універсал, марки Toyota Prado.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 192, 203, 215, 526, 533, 627, ст. 47 Закону
України „Про банки і банківську
діяльність" ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,
-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ВАТ
„ВіЕйБі Банк"), третя особа Другий
Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
кредитного договору недійсним
відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що
протягом десяти днів з дня
проголошення подається апеляційна
скарга на рішення суду першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу потягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

17.02.2014