Провадження №2/761/525/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Булах
Л.В.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного слідчого управління Служби
безпеки України, ОСОБА_3 про звільнення
майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 р. позивач ОСОБА_1 (під час
розгляду справи на підставі рішення
суду про розірвання шлюбу позивач
змінила прізвище на дошлюбне - ОСОБА_1)
звернулася до суду з позовом про
звільнення майна з-під арешту,
мотивуючи тим, що між нею та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб
21.08.1993 р., який розірвано 04.03.2013 р. Після
розірвання шлюбу, в порядку розподілу
майна подружжя, ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 25.06.2013 р.
затверджено мирову угоду між сторонами
про поділ майна, за умовами якої,
зокрема, право власності на ? частини
квартири АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1 -
позивачем у справі.

Разом з тим, позивач стверджує, що вона
не має можливості реально
розпорядитися своїм майном, оскільки
на квартиру постановою слідчого в ОВС
3-го відділу 1 Управління СБУ було
накладено арешт в межах розслідування
кримінальної справи відносно
відповідача ОСОБА_3 При цьому, позивач
зазначає, що вона не була обізнана про
порушену справу відносно колишнього
чоловіка, а також про накладення арешту
на спільне майно, тому повідомлення цих
обставин нотаріусом стало для неї
несподіванкою, та зумовило звернення
до суду.

З урахуванням викладеного позивач
просить звільнити з-під арешту належну
їй на праві власності ? частини
квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ГСУ СБУ в судове засідання
свого представника не направив, про
день та час розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 надав письмову заяву
про визнання позовних вимог та
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 17.06.2005 р. на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
придбав квартиру АДРЕСА_1. Квартира
придбавалася відповідачем під час
шлюбу із позивачем. Крім того, цього ж
дня між відповідачем ОСОБА_3 та АКБ
«Укрсоцбанк» було укладено іпотечний
договір №04/1-125, за умовами якого
вищезазначена квартира передавалася в
іпотеку в якості забезпечення
виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань
за договором №57 від 17.06.2005 р. В
подальшому, згідно довідки АКБ
«Укрсоцбанк», станом на 11.03.2011 р.,
зобов'язання за кредитним договором №57
від 17.06.2005 р. виконані в повному обсязі.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.06.2013 р. у справі №357/4706/13-ц
(провадження №2/357/1987/13) за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна
подружжя, було затверджено мирову
угоду за умовами якої, у т.ч. за ОСОБА_1
визнано право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1. Вказана ухвала
набрала законної сили 02.07.2013 р.

Між тим, постановою старшого слідчого в
ОВС 3 відділу 1 Управління СБУ Павленко
А.В. від 03.09.2012 р. накладено арешт на
майно ОСОБА_3, в межах розслідування
кримінальної справи №621 по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК
України, у зв'язку з чим в Єдиному
реєстрі заборон та відчужень об'єктів
нерухомого майна здійснено запис від
03.09.2012 р., про що свідчить витяг з
реєстру від 16.07.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України обумовлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Отже, судом достовірно встановлено, що
нерухоме майно, яке складається з ?
частину квартири АДРЕСА_1, на яке
накладено арешт постановою слідчого
від 03.09.2012 р., було спільним майном
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, здобуте під
час перебування в шлюбі з 21.08.1993 р. по
04.03.2013 р. В свою чергу, ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 25.06.2013 р. у справі
№357/4706/13-ц при розгляді справи про поділ
майна подружжя, спірне майно виділено у
власність позивачеві.

Таким чином, враховуючи вищевикладені
обставини, накладення арешту на майно,
яке належить позивачу перешкоджає
останній здійснювати право
користування та розпорядження цим
майно, жодного відношення до
розслідування ГСУ СБУ кримінальної
справи №621 по обвинуваченню ОСОБА_3 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.367 КК України позивач немає, а тому
суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги та звільнити з-під
арешту ? частину квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності позивачеві
ОСОБА_1 та на яку був накладений арешт
відповідно до постанови старшого
слідчого в ОВС 3 відділу 1 Управління
СБУ Павленко А.В. від 03.09.2012 р. в рамках
розслідування кримінальної справи №621
по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212,
213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Звільнити з-під арешту ? частину
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, та на яку був накладений арешт
відповідно до постанови старшого
слідчого в ОВС 3 відділу 1 Управління
СБУ Павленка А.В. в рамках кримінальної
справи №621 за обвинуваченням ОСОБА_3 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя