Номер провадження № 22-ц/785/2587/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Луняченко
А.В., Косогор Г.О.

при секретарі Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від
28 листопада 2011 року по цивільній справі
за поданням Державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м. Одесі про
заборону виїзду за кордон,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року державний
виконавець Другого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м. Одесі
звернувся до суду з поданням про
заборону виїзду за кордон ОСОБА_2,
посилаючись на те, що у другому
Київському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції знаходиться на
виконанні виконавчий лист, який
виданий 08.11.2010 року Малиновським
районним судом м. Одеси по справі № 2-
2631/2010р. про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі
159806 грн., однак боржником добровільно
виконавчий лист не виконано. Оскільки
під час перевірки місця мешкання
боржника, державними виконавцями, було
з'ясовано, що боржник має намір виїзду
за межі території України, державний
виконавець просив заборонити виїзд за
кордон ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2011 року подання
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Одесі про заборону виїзду
за кордон задоволене, заборонений
виїзд за межі України ОСОБА_2 до
виконання зобов'язання за рішенням
суду.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду
скасувати, посилаючись на те, що судом
порушені норми процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
скасуванню за таких обставин.

Положеннями статті 377- 1 ЦПК України
передбачено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч.2 ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України", якими
встановлено самостійні підстави для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
закордонного паспорта або тимчасово
обмежено у праві виїзду за кордон у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду - до виконання
зобов'язань. Цією ж статтею встановлено
способи реалізації встановлених
обмежень.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що державним
виконавцем Другого Київського відділу
ДВС Одеського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-2631/2010, виданого
Малиновським районним судом м. Одеси
про стягнення з боржника ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 заборгованості за
договором позики у розмірі 159806 грн. (а.с.
11).

02.11.2011 р. державний виконавець Другого
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Одесі звернувся до суду з
поданням про встановлення ОСОБА_2
тимчасового обмеження у виїзді за межі
території України, з вилученням
паспортного документу, та зобов`язати
відділ ВПМР ГУМВС України в Одеській
області не видавати виїздні документи
боржнику.

Суд першої інстанції задовольняючи
подання, прийшов до помилкового
висновку, що матеріали справи вбачає
наявність обставин, які унеможливлюють
виконання виконавчого документу.

Оскільки, відповідно до положень
статті 33 Конституції України, кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Крім цього, відповідно до ст.2 протоколу
№4 до Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод (ратифікований
Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини» заходи щодо
обмеження свободи пересування повинні
бути достатньо виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

З врахуванням наведеного, при
вирішенні питання про тимчасове
обмеження конституційного права,
державний виконавець зобовя`заний
довести суду з наданням відповідних
матеріалів виконавчого провадження,
необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

В поданні державного виконавця
відсутні докази ухилення боржника
ОСОБА_2 від виконання зобов`язань та
достатня аргументація необхідності
застосування тимчасового обмеження, у
резолютивній частині подання вказано
про застосування обмеження, яке
законом не передбачено. В матеріалах
справи відсутні докази на
підтвердження направлення боржнику
повідомлення про добровільне
виконання судового рішення до
встановленого виконавцем строку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що
не знав про існування рішення суду про
стягнення з нього боргу, а також йому не
було відоме про відкриття виконавчого
провадження.

Колегія суддів вважає ухвалу районного
суду такою, що не відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки суд
першої інстанції вирішив питання про
задоволенні у тимчасовому обмеженні
права боржника у виїзді за межі України
без встановлення того, що дійсно ОСОБА_2
ухилявся від виконання рішення суду, що
є безумовною умовою в задоволенні
апеяляційній скарзі, та з урахуванням
вимог положень статті 33 Конституції
України та Закону України "Про порядок
виїзду з України та в'їзд в Україну
громадян України" оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, ст. ст. 311, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2011 року -
скасувати.

В задоволенні поданням Державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м. Одесі
про заборону виїзду за кордон -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
А.В. Луняченко

______________________________________
Г.О. Косогор