Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-3701/2012
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів Григорусь Н.Й.,
Талько О.Б.

секретаря Ходаківської
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя

за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 20
листопада 2012 року

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 та просила поділити
спільно нажите майно, зокрема, виділити
їй у користування гараж НОМЕР_3 в
гаражному кооперативі "Корбутовка", а
відповідачу виділити легковий
автомобіль марки «Nissan Sunny», 1997 року
випуску, державний номер НОМЕР_1. В
обґрунтування вимог зазначала, що з
відповідачем з 16 серпня 1987 року по 10
жовтня 2011 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі. За час
перебування в шлюбі на підставі
договору купівлі-продажу від 04.08.2003
року вони придбали гараж НОМЕР_3 в
гаражному кооперативі "Корбутовка" та
за біржовою угодою від 28.11.2000 року
автомобіль марки «Nissan Sunny», 1997 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
згідно з технічним паспортом
зареєстрований за ОСОБА_2 Майно, набуте
подружжям за час шлюбу відповідно до
ст.60 СК України належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності. На підставі ст.71 СК України
просила задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 20 листопада 2012 року
позов задоволено частково.

Визнано автомобіль «Nissan Sunny», 1997
року випуску, кузов НОМЕР_2, державний
номер НОМЕР_1 об'єктом спільної
сумісної власності колишнього
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

У решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду в частині
визнання автомобіля «Nissan Sunny», 1997 року
випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1 об'єктом спільної сумісної
власності колишнього подружжя ОСОБА_2
та ОСОБА_1 скасувати. Апелянт
посилається на те, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, внаслідок чого ухвалив
незаконне та необґрунтоване рішення.
Зокрема, суд прийняв до уваги як
належний та допустимий доказ копію
посвідчення водія на ім'я ОСОБА_2, не
перевіривши при цьому наявність
оригіналу цього документу. Разом з тим,
на момент звернення позивачки до суду з
даним позовом, власником спірного
автомобіля була вона, ОСОБА_3, про що
свідчить копія технічного паспорту,
який вона додає до апеляційної скарги.
Вирішення судом будь-яких питань щодо
її приватного майна без її участі, на
думку апелянта, є грубим порушенням
норм матеріального та процесуального
закону.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги
визнала частково та просила суд
стягнути з відповідача на її користь
грошову компенсацію в розмірі половини
вартості спірного автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_4,
яка була присутня в судовому засіданні
29.11.2013 року, доводи апеляційної скарги
вважала обґрунтованими та просила
відмовити позивачу у задоволенні
позову. Зазначала, що продаж спірного
автомобіля ОСОБА_2 здійснено за згоди
позивача.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст.71, ч.1 ст.70 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Як видно з матеріалів справи, та
правильно встановлено судом першої
інстанції, з 16 серпня 1987 року по 10
жовтня 2011 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.7, 10-11).

За біржовою угодою від 28
листопада 2000 року ними придбано
легковий автомобіль «Nissan Sunny», 1997 року
випуску, кузов НОМЕР_2, який було
зареєстровано за ОСОБА_2, про що
свідчить копія посвідчення водія (а.с.9).

04.08.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
укладено письмовий договір
купівлі-продажу, посвідчений головою
гаражного кооперативу „Корбутовка"
Добреднєвим Н.В., за умовами якого
ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 гараж НОМЕР_3 у
гаражному кооперативі „Корбутовка".

У задоволенні позову в частині
поділу гаража судом відмовлено з
посиланням на те, що в передбаченому
законом порядку право власності на
спірний гараж сторонами не
зареєстровано, а тому він не являється
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя і не підлягає
поділу.

У цій частині рішення суду не
оскаржується, а тому його законність та
обґрунтованість у цій частині колегією
суддів не перевіряється.

Що стосується автомобіля «Nissan
Sunny», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_2, то
зважаючи на те, що він придбаний ОСОБА_2
у період шлюбу, відповідно до ст.60 СК
України автомобіль являється об'єктом
права спільної сумісної власності
колишнього подружжя.

Апеляційним судом встановлено, що
02.08.2012 року, тобто після розірвання
шлюбу, вищезазначений легковий
автомобіль був проданий ОСОБА_2 ОСОБА_3,
про що свідчить свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
видане ОСОБА_3 (а.с.64).

Згідно з довідкою-рахунком серії
ДПІ №444242 від 23 серпня 2012 року, яка
надійшла на запит апеляційного суду
від управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління в м. Києві МВС України,
автомобіль проданий ОСОБА_2 за сорок
три тисячі триста шістдесят сім грн. 46
коп.

Договір купівлі-продажу спірного
автомобіля на час розгляду справи в
апеляційному суді позивачкою не
оспорений, про що вона не заперечувала
в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 30 постанови №11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" у випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Оскільки спірний автомобіль, що
перебував у спільній сумісній
власності сторін, був проданий
відповідачем після розірвання шлюбу
проти волі позивача та враховуючи, що
договір купівлі-продажу ОСОБА_1 не
оспорюється, колегія суддів вважає, що
позивач має право на грошову
компенсацію замість її частки у праві
спільної сумісної власності на
автомобіль.

Доводи представника відповідача
про те, що ОСОБА_2 продав автомобіль
ОСОБА_3 за згодою позивачки, колегія
суддів до уваги не бере, оскільки
належних доказів про це суду не надано.

З огляду на те, що судом першої
інстанції було допущено порушення
вимог ст.ст. 58, 59, 64 ЦПК України та
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, рішення суду в
частині задоволених вимог відповідно
до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 20 листопада 2012 року
в частині задоволених позовних вимог
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію у розмірі 21683,73 грн.
замість її частки у праві спільної
сумісної власності на легковий
автомобіль «Nissan Sunny» 1997 року випуску,
кузов № НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати з оплати судового збору в
розмірі 216 грн. 87 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: