Справа № 111/106/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2014 р.

смт. Леніне

Ленінський районний суд АРК у складі:

головуючого судді Казацького В.В.

при секретарі Кадіровій Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Щолкінської міської ради про
визначення розміру часток в спільній
власності -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Ленінського
районного суду АР Крим із позовною
заявою до відповідача про визначення
розміру часток в спільній власності.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла її донька ОСОБА_2, після
якої залишилося спадкове майно у
вигляді частки квартири АДРЕСА_1, яка
належала померлій ОСОБА_2 та позивачу
ОСОБА_1 на праві спільної власності.
Позивач є єдиним спадкоємцем за
законом, який бажає прийняти спадщину,
однак через те, що у спадкодавця ОСОБА_2
у правовстановлюючому документі не
визначений розмір частки у праві
спільної власності на вищевикладене
майно, нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину. За
захистом своїх прав позивач звернувся
до суду та просить визначити, що спірна
квартира належить їй та померлій дочці
на праві власності в рівних частках, по
1/2 частці кожній.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, була повідомлена, направила
до суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, на позові наполягає з
наведених в ньому підстав.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, був
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив, заперечень на позов не
надав.

Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з
неявкою учасників процесу в судове
засідання фіксування технічними
засобами не проводилось.

Всебічно дослідивши матеріали справи
та оцінюючи докази по справі в їх
сукупності, суд знаходить позов
обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК
України передбачено, що суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Як вбачається з копії паспорту
позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
громадянкою України, зареєстрована за
адресою: АРК, АДРЕСА_1 (а.с. 6). Згідно
копії свідоцтва про народження ОСОБА_2
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року у смт.
Леніне, Ленінського району Кримської
області, її батьками записані: ОСОБА_3 -
батьком, ОСОБА_1 - матір,ю (а.с. 9). Як
вбачається з довідки ВРАЦС Ленінського
РУЮ №19/02/3-42 від 16.01.2008 року 04 січня 1969
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб, після реєстрації
якого подружжю було присвоєно прізвище
«ОСОБА_1» (а.с. 7). Даний шлюб було
розірвано 07.06.1994 року, після розірвання
шлюбу позивачу присвоєно прізвище
«ОСОБА_1» (а.с. 8). Таким чином, суд вважає
встановленим, що позивач ОСОБА_1 є
матір,ю ОСОБА_2, а отже є спадкоємцем
померлої ОСОБА_2 за законом першої
черги.

Згідно копії договору міни,
посвідченого державним нотаріусом
Щолкінської державної нотаріальної
контори Демидовою Г.В. 22.04.1994 року, який
зареєстрований в реєстрі за №1412,
позивач ОСОБА_1 (на той час ОСОБА_1.) та
померла ОСОБА_2 є власниками квартири
АДРЕСА_1, без визначення часток кожного
співвласника. Право власності за
даними особами було зареєстровано
згідно діючого на той час
законодавства (а.с. 4-5, 49-50).

Згідно копії довідки КП «Щолкіно-Азов»
№39 від 12.02.2013 року на день своєї смерті
ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала
за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своєю
матір,ю ОСОБА_1 (а.с. 11). З копії свідоцтва
про смерть (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Щолкіне,
Ленінського району АРК. Як вбачається з
копії спадкової справи після смерті
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини після її смерті звернулася
позивач ОСОБА_1, інших спадкоємців не
має (а.с. 26-46).

Відповідно до статей 16, 17, 18 Закону
України "Про власність", статті 22 КпШС
України, які були чинними під час
виникнення спірних правовідносин,
спільною сумісною власністю
визнавалось майно, нажите подружжям за
час шлюбу, майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, чи майно,
що є у власності осіб, які ведуть
селянське (фермерське) господарство,
якщо письмовою угодою відповідно між
членами сім'ї чи членами селянського
(фермерського) господарства не
передбачено інше, або майно, придбане
внаслідок спільної праці громадян, що
об'єдналися для спільної діяльності,
коли укладеною між ними письмовою
угодою визначено, що воно є спільною
сумісною власністю.

В інших випадках спільна власність
громадян визнавалась частковою. Якщо
розмір часток у такій власності не було
визначено й учасники спільної
власності при придбанні майна не
виходили з рівності їхніх часток,
розмір частки кожного з них визначався
ступенем його участі працею й коштами у
створенні спільної власності.
Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України
№6-66цс13 від 18.09.2013 року.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до переконання, що квартира
АДРЕСА_1 згідно договору міни,
посвідченого державним нотаріусом
Щолкінської державної нотаріальної
контори Демидовою Г.В. 22.04.1994 року, який
зареєстрований в реєстрі за №1412,
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві
спільної часткової власності та з
урахуванням того, що розмір часток у
такій власності не було визначено в
договорі та у суду відсутні відомості,
що учасники спільної власності при
придбанні майна виходили з рівності
їхніх часток, розмір частки кожного з
них повинен визначатися ступенем його
участі працею й коштами у створенні
спільної власності, а тому враховуючи,
що внаслідок міни кожен з учасників
договору (ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.)
обміняв належну йому частку кв. АДРЕСА_3
на частку АДРЕСА_1 (ОСОБА_1 та ОСОБА_2.) та
АДРЕСА_2 (ОСОБА_3.), суд вважає
встановленим, що квартира АДРЕСА_1
згідно договору міни від 22.04.1994 року
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних
частках, по 1/2 частці кожній. Доказів
протилежного суду не надано.

Як вбачається з копії постанови
державного нотаріуса Ленінської
державної районної нотаріальної
контори АРК про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 19.11.2013 року
нотаріус не має можливості видати
позивачу свідоцтво про право на
спадщину після смерті ОСОБА_2 через
відсутність в правовстановлюючому
документі на квартиру вказівки на
розмір її частки в даній квартирі (а.с.
12).

Згідно п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» відповідачами у справах
про спадкування є спадкоємці, які
прийняли спадщину. При відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Таким чином, оскільки позивач
внаслідок відсутності в
правовстановлюючому документі на
квартиру вказівки на розмір частки
спадкодавця в даній квартирі не може
отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальній конторі, її
право підлягає судовому захисту.

На підставі Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» та керуючись ст. 16,17,18
Закону України «Про власність», ЦК
України 1963 року, ст.ст. 3, 7, 10,130,131,179,208,209,
212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1, згідно
договору міни, посвідченого державним
нотаріусом Щолкінської державної
нотаріальної контори Демидовою Г.В.
22.04.1994 року, який зареєстрований в
реєстрі за №1412, належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в рівних частках - по 1/2 частці
кожній.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії через
Ленінський районний суд АРК шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Казацький