Справа № 345/5671/13-ц
Провадження № 22-ц/779/540/2014
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О.І.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,
витрачених на ремонт квартири, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
рішення Калуського міськрайонного
суду від 15 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

16.10.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись
до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що вони одружилися в
2005 році. Після цього відповідачка
ОСОБА_4, яка є бабусею ОСОБА_3,
запропонувала їм, як молодій сім'ї,
проживати в належній їй на праві
власності квартирі, що знаходиться по
АДРЕСА_1. В той час квартира була в
непридатному для проживання стані. У
зв'язку з цим вони домовились з
відповідачкою, що зроблять в квартирі
капітальний ремонт, а ОСОБА_4 в разі
виселення їх з квартири або в разі
пред'явлення такої вимоги, поверне всі
кошти згідно чеків та актів виконаних
робіт, на суму, яка ними буде витрачена
на ремонт квартири. Відповідачка знала,
що в квартирі проведено ремонтні
роботи, оскільки неодноразово протягом
2005-2012 років приходила до них в гості на
святкування родинних, релігійних свят,
днів народжень. Довіреністю від 13.08.2012
року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5
продати дану квартиру. 25.07.2013 року
остання повідомила їм, щоб вони
негайно виселялися із спірної
квартири. Вони не заперечували, однак
повідомили, що між ними та власником
квартири була домовленість про
повернення коштів за ремонт в разі
виселення. ОСОБА_5 сказала, що їй про це
нічого не відомо, ніякі кошти вона
повертати не буде. 22.08.2013 року вони
направили ОСОБА_4 претензію з вимогою
повернення коштів, витрачених на
ремонт. У відповіді на претензію
остання ствердила, що ніякої
домовленості про здійснення ремонтних
робіт між ними не було, так як і про
повернення коштів, та відмовилася
повернути витрачені ними кошти на
ремонт.

Просили задовольнити позов, стягнути
з ОСОБА_4 на їх користь 17 658 грн. 35 коп.
коштів, витрачених на ремонт квартири,
та судові витрати по справі.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 15 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
подали апеляційну скаргу, в якій
посилаються на те, що рішення суду є
незаконним та ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Вказали, що у відповідності до ст.778 ЦК
України, наймач може поліпшити річ, яка
є предметом найму, лише за згодою
наймодавця. Якщо поліпшення можуть
бути відокремлені від речі без її
пошкодження, наймач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення речі
здійснене за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат, або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю.

Вважають, що в судовому засіданні ними
повністю доведено, що ОСОБА_4 давала
згоду на проведення ремонтних робіт,
даний факт підтвердили свідки. Також в
судовому засіданні представник
відповідачки не заперечила, що
відповідачка знала про проведення
ремонтних робіт в належній їй квартирі,
оскільки після їх здійснення
неодноразово приходила до власного
помешкання. Жодних заперечень з
приводу проведеного ремонту, тобто
покращення стану квартири з боку
власника не було.

На підтвердження понесених витрат на
ремонт квартири до матеріалів справи
позивачами долучено письмові докази,
які підтверджують факт понесених
витрат на поліпшення речі, а саме
внесення в квартиру додаткових
удосконалень, що підвищують можливість
її використання і матеріальну
цінність. На підтвердження факту
понесених ними витрат на покращення
майна відповідачки ними долучено акт
приймання-передачі виконаних
будівельних робіт за листопад 2005 року,
копію договору купівлі-продажу від
08.09.2008 року, копії товарних чеків на
будівельні матеріали та інше, які суд
не визнав належними доказами по справі.

Просили скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
позивача, перевіривши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2005
року проживають в квартирі АДРЕСА_1.
Вселення позивачів відбулося зі згоди
та відома ОСОБА_4, яка є бабусею ОСОБА_3
На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 23.05.1994 року, дана
квартира належить на праві приватної
власності ОСОБА_4 (а.с.4). Відповідно до
даних будинкової книги, в даній
квартирі зареєстрована тільки власник
квартири ОСОБА_4, що не заперечується
сторонами по справі.

В судовому засіданні позивачі
стверджували, що після заселення у
квартиру відповідачки у них була
домовленість про те, що вони здійснять
у її квартирі поточний ремонт, а вона
поверне їм кошти у разі їх виселення з
квартири. Їм стало відомо, що дочка
відповідачки - ОСОБА_5 має намір продати
дану квартиру, про що їх повідомляла та
вимагала виселитись із квартири.

22.08.2013 року позивачі направили
відповідачці письмову претензію з
вимогою повернути їм кошти за
проведення ремонту у квартирі в сумі 17
658,35 грн., та додали копії квитанції і
договір про понесені ними витрати
(а.с.12). У своїй відповіді на претензію
ОСОБА_4 повідомила, що дійсно у 2005 році
дала дозвіл на проживання позивачів у
квартирі. Однак, домовленостей про
ремонт в даному помешканні та
повернення коштів за здійснення
ремонту з ними не було (а.с.13).

Згідно ст.778 ЦК України, наймач може
поліпшити річ, яка є предметом найму,
лише за згодою наймодавця. Якщо
поліпшення можуть бути відокремлені
від речі без її пошкодження, наймач має
право на їх вилучення. Якщо поліпшення
речі здійснене за згодою наймодавця,
наймач має право на відшкодування
вартості необхідних витрат, або на
зарахування їх вартості в рахунок
плати за користування річчю.

Однак, позивачами на обгрунтування
своїх вимог не надано доказів, які б
підтверджували згоду ОСОБА_4 на
проведення ремонтних робіт та
відшкодування нею понесених витрат. Не
подано суду першої інстанції доказів
також про те, у якому стані була
квартира на час вселення позивачів у
неї у 2005 році.

Позивачами не представлено
відповідного висновку незалежного
аудитора чи особи-спеціаліста з
кошторисним розрахунком та
визначенням вартості проведених у
квартирі ремонтних робіт з урахуванням
вартості будівельних матеріалів, який
був здійснений при огляді квартири.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі

переоцінювати докази, які судом першої
інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 15 січня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко