АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/8664/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/527/К/14
суддя Ваврушак Н.М.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакова В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан
Н.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Бродько Анатолій
Іванович, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за укладеним
кредитним договором № DNH4KP26340027 від
23.05.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_3
отримав грошові кошти в сумі 1 818,70
гривень зі сплатою 25,08 % річних.

Просив суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за
кредитним договором станом на 11.09.2013
року в розмірі 23 895,63 грн. та судові
витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013
року в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судом зроблено невірний висновок щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності та не враховано, що при
укладенні договору сторони погодились,
що термін його дії припиняється з
моменту виконання зобов'язань, а згідно
ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається після
пливу строку виконання.

Крім того, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення, а судом застосовано наслідки
пропуску строку без відповідної заяви
відповідача та не враховано правові
висновки Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у справі №6-126цс13,
предметом якої був спір про стягнення
заборгованості за споживчим кредитом
після спливу позовної давності, згідно
яких п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. В зв'язку з чим, представник
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає, що при
вирішення спорів про стягнення
заборгованості за споживчим кредитом
після спливу позовної давності
підлягають застосування загальні
норми цивільного законодавства, а саме
ч. 3 ст. 267 ЦК України.

При ухваленні оскаржуваного рішення
суд порушив принципи рівності перед
законом (ст. 5 ЦПК України), змагальності
сторін (ч. 3 ст. 10 ЦПК України),
диспозитивності цивільного
судочинства (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) та не
врахував положення ст. 60 ЦПК України
щодо обов'язку доказування обставин, на
які сторона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» - Бродька А.І., який
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на те, що, заявляючи позов у
вересні 2013 року, позивачем пропущено
строк позовної давності.

При цьому суд виходив з того, що строк
дії укладеного 23.05.2006 року договору
становив 6 місяців, тобто до 23 листопада
2006 року.

Ухвалюючи заочне рішенні за
відсутності даних про повідомлення
відповідача належним чином, суд,
застосувавши строк позовної давності
без відповідної заяви ОСОБА_3, виходив
з того, що позовна давність за позовом
про повернення споживчого кредиту в
силу ст. 11 Закону України „Про захист
прав споживачів" застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Пунктом п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (а.с. 8), які є
невід'ємною частиною договору,
сторонами встановлений термін
позовної давності тривалістю п'ять
років, що не суперечить ч. 1 ст. 259 ЦК
України.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 у судових засіданнях
участі не брав і заяву про застосування
строку позовної давності не надавав.

Разом з тим, колегією суддів
приймається до уваги, що п.7 ч.11 ст. 11
Закону України „Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Такі висновки викладені у постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у справі за позовом
кредитної спілки „Аккорд" і в силу
імперативних положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими у
правозастосуванні.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 31 Постанови від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», враховуючи положення
пункту 7 частини одинадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Доводи апеляційної скарги
представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо
порушення судом норм матеріального
права та застосування наслідків
пропуску позовної давності без
відповідної заяви сторони у справі
колегією суддів відхиляються, оскільки
вони не ґрунтуються на законі та
спростовуються вищевикладеним, адже
саме на суд покладено обов'язок із
захисту права позичальника за
договором про надання споживчого
кредиту як слабшої сторони договору
споживчого кредиту, а вимагання
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, заборонено п.7 ч.11
ст. 11 Закону України „Про захист прав
споживачів".

Як вбачається з матеріалів справи,
строк виконання договору № DNH4KP26340027 від
23.05.2006 року сторонами встановлено до 23
листопада 2006 року (а.с. 4).

Термін позовної давності за даним
кредитним договором сторонами
встановлено тривалістю п'ять років (п.
5.5. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам) та закінчився 23
листопада 2011 року.

Зважаючи на те, що позивач ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернувся до суду за
захистом свого порушеного права лише у
вересні 2013 року та не ставив питання
про поновлення пропущеного
процесуального строку, як і не навів
жодних достатніх та обґрунтованих
підстав, з яких суд міг би прийти до
висновку, що такий строк пропущено з
поважних або незалежних від позивача
причин, а нормами цивільного
законодавства України не передбачено
право суду на поновлення позивачу
пропущеного процесуального строку при
зверненні до суду з позовом про
стягнення заборгованості за споживчим
кредитом з ініціативи суду без
відповідної заяви позивача (ПАТ КБ
«ПРИВАТБАК»), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що в задоволенні
позову слід відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду ухваленим з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: