Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна
В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», третя особа -
ОСОБА_4, про визнання незаконним
збільшення процентної ставки та
розміру неустойки за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 24 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 17
серпня 2007 року між ним та закритим
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» (далі -ЗАТ КБ
«ПриватБанк»), правонаступником якого
є ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
кредитний договір № ZPBOGA00000012, за
умовами якого він отримав кредит у
розмірі 9 465 дол. США зі сплатою 11,04 %
річний строком повернення до 16 серпня
2012 року. На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 17
серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» було укладено договір
іпотеки, на підставі якого ОСОБА_4
передав в іпотеку банку належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Під час розгляду цивільної справи за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_3, про звернення
стягнення на майно, позивачу стало
відомо, що починаючи з листопада 2008
року банк в односторонньому порядку
збільшив процентну ставку за кредитом
з 11,04 % річних до 13,08 % річних та розмір
неустойки, передбаченої п. 7.4
кредитного договору, з 30,7 % річних до 34,78
% річних. Пунктом 2.3.1 договору
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при настанні
певних умов, однак при цьому банк
зобов'язаний надіслати позичальникові
письмове повідомлення про зміну
процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.
Аналогічні умови збільшення
процентної ставки містяться в ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів». Позивач вважав, що
збільшення процентної ставки
відбулося з порушенням вимог закону,
оскільки банк не надсилав йому
повідомлення про зміну процентної
ставки та додаткову угоду про
підвищення процентної ставки він з
банком не укладав. Крім того, позивач
зазначав про те, що ні кредитним
договором, ні законом не передбачено
підвищення в односторонньому порядку
розміру неустойки. Враховуючи
викладене та посилаючись на порушення
банком вимог Закону України «Про
захист прав споживачів», ст. ст. 651, 652 ЦК
України та умов кредитного договору,
позивач просив визнати незаконним
збільшення в односторонньому порядку
банком розміру процентної ставки за
користування кредитом з 11,04 % річних до
13,08 % річних та збільшення розміру
неустойки за порушення позичальником
зобов'язань (п. 7.4 кредитного договору) з
30,7 % річних до 34,78 % річних за кредитним
договором, укладеним 17 серпня 2007 року
між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 24 липня 2013 року, позов
задоволено. Визнано незаконними
збільшення ПАТ КБ «ПриватБанк» з 22
листопада 2008 року в односторонньому
порядку розміру процентної ставки з 11,04
% до 13,08 % річних, розміру неустойки з 30,7 %
до 34,78% річних за кредитним договором,
укладеним 17 серпня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
вказані рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду в частині
задоволення позову про визнання
незаконним збільшення розміру
процентної ставки і направити справу
на новий судовий розгляд, посилаючись
на невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Судові рішення в частині задоволення
позову про визнання незаконним
збільшення розміру неустойки не
оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК
України не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судові рішення в оскаржуваній частині
таким вимогам закону в повній мірі не
відповідають.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову в частині визнання незаконним
збільшення процентної ставки, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
банком не було дотримано порядку зміни
умов кредитного договору в частині
підвищення розміру процентної ставки,
відповідно до якого новий розмір
процентної ставки має застосовуватись
лише у разі належного повідомлення
позичальника про таку зміну, а тому
зміни до кредитного договору,
укладеного між позивачем та банком,
щодо збільшення розміру процентної
ставки підлягають визнанню недійсними
як такі, що не відповідають вимогам
закону.

Однак з таким висновком судів в повній
мірі погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» було укладено кредитний
договір № ZPBOGA00000012, за умовами якого
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 9 465 дол.
США зі сплатою 11,04 % річних строком
повернення до 16 серпня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 17 серпня 2007
року ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено договір іпотеки, на підставі
якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Підпунктом 2.3.1 кредитного договору
передбачено право банку в
односторонньою порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом за певних умов,
зокрема, при збільшенні курсу долара
США до гривні більш ніж на 10 % порівняно
із курсом, встановленим Національним
банком України на момент укладення
договору, зміні облікової ставки
Національного банку України. При цьому
банк повинен надсилати позичальникові
письмове повідомлення про зміну
процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Отже, на зміну процентної ставки можуть
впливати декілька чинників. При
настанні одного з них (або декількох
одразу) банк має право змінити
процентну ставку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 651 ЦК
України, ст. 47. ч. 4 ст. 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність» та
положеннями п. 2.3.1 кредитного договору,
у зв'язку зі збільшення облікової
ставки Національного банку України
більше ніж на 10 % ЗАТ КБ «ПриватБанк» у
листопаді 2008 року підвищило в
односторонньому порядку процентну
ставку за кредитним договором,
укладеним з позивачем, з 11,04 % до 13,08 %
річних.

Тобто, договір вже змінено і за фактом
односторонньої зміни процентної
ставки банк повідомляє позичальника.

05 листопада 2008 року банк направив
ОСОБА_3 повідомлення про зміну
процентної ставки за кредитом з 11,04 % до
13,08 % річних з 22 листопада 2008 року.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного
договору досягнуто домовленості з усіх
його умов, у тому числі щодо збільшення
банком в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитним
договором з дотриманням певної
процедури, то такі умови повинні
виконуватись сторонами з моменту
досягнення домовленості, тобто з
моменту підписання договору.

Із системного аналізу положень ст. ст. 5,
627, 629, 653 ЦК України випливає, що якщо
умовами кредитного договору, щодо яких
сторони дійшли згоди під час його
укладення, передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення розміру процентної
ставки є правомірним.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції у порушення вимог ст.
ст. 213, 214 ЦПК України на вищенаведені
норми закону уваги не звернув, не
з'ясував та не встановив всі фактичні
обставини справи: коли набирає
чинності умова договору про зміну
розміру процентної ставки; чи було
дотримано банком установлений п. 2.3.1
кредитного договору порядок
повідомлення позивальника про зміну
розміру процентної ставки; чи
достатньо обґрунтовані підстави банку
для підвищення процентної ставки щодо
зміни (коливання) курсу долара США до
гривні, у зв'язку з чим дійшов
передчасного висновку про задоволення
позову в частині визнання незаконним
збільшення процентної ставки.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, вказані
порушення суду не усунув та передчасно
залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

Згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України, підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судами
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, що
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню в частині вимог про
визнання незаконним збільшення
розміру процентної ставки з
направленням справи в цій частині на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 24
липня 2013 року в частині вимог про
визнання незаконним збільшення
розміру процентної ставки скасувати,
справу в цій частині направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко