Провадження № 2/127/529/14
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Солтисюк К.В.
з участю позивачки ОСОБА_1
її представника ОСОБА_2
відповідачки ОСОБА_3
її представника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання недійсною третейської угоди, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсною третейської угоди.
Мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її баба - ОСОБА_5, яка на день смерті
мешкала в АДРЕСА_1 Позивачка є
спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_5
за правом представлення як спадкоємець
першої черги. Позивачка подала заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5 до Другої вінницької державної
нотаріальної контори. На день смерті
ОСОБА_5 залишилось наступне майно: 1/2
частка житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1; 1/2 частка земельної ділянки, на
якій розташований житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1. Дане майно було набуто під час
шлюбу ОСОБА_5 та діда позивачки - ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Все спільне
майно баби і діда було оформлено на ім`я
діда. Для оформлення спадщини до
нотаріальної контори необхідно було
подати правовстановлюючі документи на
кожен об'єкт спадкового майна, але
таких документів у неї не було.
В судовому засіданні 21.03.2013 року у
Вінницькому міському суді Вінницької
області під час розгляду справи
№127/3745/13-ц за позовом позивачки до
ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, про
поділ спадкового майна та визнання
права власності на спадкове майно,
представник позивачки дізнався про те,
що житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3 на підставі рішення
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері «Третейська
ініціатива» від 26.05.2006 р. по справі №
16/25.02, яким було визнано дійсним договір
дарування, укладений у простій
письмовій формі між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
Позивачка вважає, що дане рішення
третейського суду було прийнято на
підставі третейської угоди, яка не
відповідає вимогам закону і є
недійсною, що спонукало її звернутись
до суду із даним позовом. Так, в тексті
рішення третейського суду не було
вказано, якого числа була підписана
третейська угода, чи існувала вона
взагалі, чи дійсно виник спір між
ОСОБА_6 і ОСОБА_3, крім того, оскільки
даною угодою порушені права третіх
осіб, вона взагалі не підлягала
розгляду третейським судом. Вважає, що
така угода була укладена лише з метою
ухилитись від нотаріального
посвідчення договору дарування,
фактично цей договір не був виконаний,
оскільки ОСОБА_6 разом з дружиною не
виїжджав з будинку, а продовжував
проживати. На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК
України, ст.ст. 2, 27, 51 Закону України
«Про третейські суди», просила визнати
недійсною третейську угоду, укладену в
період з 22.05.2006 року до 26.05.2006 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, на підставі якої було
винесено рішення постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива» від 26.05.2006 року
у справі № 16/25.02.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, відповідно до викладених у
позові обставин, зауважили, що ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 20.01.2014 р. залишена в силі ухвала
Вінницького міського суду Вінницької
області від 05.12.2013 р., якою скасовано
рішення постійно діючого третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері Третейська ініціатива
від 26.05.2006 р. у справі № 16/25.02 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання договору
дарування цілого житлового будинку
АДРЕСА_1 дійсним та визнання права
власності. За таких обставин не може
лишатись чинною оскаржувана
третейська угода від 25.05.2006 року,
примірник якої надала відповідачка.
Крім того, наголосили, що дана справа не
була підвідомча третейському суду, між
цими сторонами фактично не було спору,
а звернулись до третейського суду лише
з тієї причини, що у нотаріуса договір
дарування не міг бути укладений через
наявність самочинних будівель.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнали. Суду
пояснили, що батько подарував
відповідачці хату. Братам ще раніше
придбав квартири. Братам було відомо,
що батько подарував хату ОСОБА_3, але
вони погоджувались із цим, оскільки
саме відповідачка доглядала старих
батьків. Звернулись не до нотаріуса, а
до третейського суду, оскільки в
будинковолодінні були самочинні
побудови. В судовому засіданні
відповідачка надала примірник
третейської угоди від 25.05.2006 року,
укладеної між нею та ОСОБА_6,
стверджувала, що саме ця угода була
підписана ними і передана на розгляд
третейському суду, вона є законною,
тому просила відмовити в задоволенні
позову.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
(а.с. 8) є онукою ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6) і ОСОБА_5 (а.с. 7), які
були батьками покійного батька
позивачки - ОСОБА_9.

25 травня 2006 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 була
укладена угода про передачу на розгляд
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері «Третейська
ініціатива» спору про визнання дійсним
договору дарування цілого житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами АДРЕСА_1, вартістю 72608,00 грн.
від 22.05.2006 р., встановлення права
власності на нерухоме майно на цілий
житловий будинок «А» з прибудовами та
господарськими будівлями. Строк
розгляду справи - до 31 травня 2006 р.

Примірник даної угоди був наданий
відповідачкою ОСОБА_3 для огляду в
судовому засіданні, проте, судом
вживались заходи щодо витребування
третейської справи, але відповідно до
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, записів щодо
реєстрації постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива», а також
Вінницького обласного відділення
постійно діючого третейського суду -
немає.

При розгляді справи № 127/10423/13-ц за
заявою ОСОБА_1 з участю заінтересованих
осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
скасування рішення третейського суду
було встановлено, і про це зазначено у
рішенні від 05.12.2013 року, що відповідно
до реєстру Постійно діючих третейських
судів Єдиного реєстру громадських
формувань свідоцтво Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива» анульовано
06.04.2011 року на підставі рішення суду.
Місцезнаходження третейської справи
встановити неможливо.

За таких обставин суд розглядав справу
на підставі тих доказів, що надані
сторонами, в тому числі і третейської
угоди від 25.05.2006 року, наданої
відповідачкою ОСОБА_3

Рішенням постійно діючого
третейського суду Всеукраїнської
громадської організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива» від 26 травня
2006 року № 16/25.02 позов ОСОБА_3 задоволено
повністю. Визнано дійсним договір
дарування цілого житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1 від 22 травня 2006 року, вчинений у
простій письмовій формі. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на цілий
житловий будинок «А» з прибудовами:
сіни а; тамбур аІ, що складається з
прихожої 1-1, кухні 1-2; ванни 1-3, кімнати
1-4; кімнати 1-5; тамбуру І - загальною
площею 52,3 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м,
на господарські будівлі і споруди:
сарай В;, сарай в; сарай Г; гараж Д;
туалет Ж; та огорожі №1-№3, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
10-11). Дане рішення зареєстроване 30.05.2006
р. у КП «ВООБТІ» (а.с. 12, 13).

Згідно інформаційних довідок з
Державного реєстру від 14.11.2013 р. у
державному реєстрі іпотек відомості
щодо будинку АДРЕСА_1 відсутні, у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
щодо будинку АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 29, 30).
Житловий будинок з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 зареєстровані за ОСОБА_3 на
підставі рішення постійно діючого
третейського суду Всеукраїнської
громадської організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива» від 26 травня
2006 року № 16/25.02, а земельна ділянка - на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом та свідоцтва про
право на спадщину за законом від 08.08.2013
р. (а.с. 31, 32).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 05.12.2013 року у
справі №127/10423/13-ц рішення постійно
діючого третейського суду
Всеукраїнської громадської
організації «Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері «Третейська
ініціатива» від 26 травня 2006 року у
справі № 16/25.02 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про визнання договору дарування
дійсним та визнання права власності
скасовано (а.с. 43-45).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 20.01.2014 р. дана ухвала
Вінницького міського суду Вінницької
області від 05.12.2013 р. у справі №127/10423/13-ц
залишена без змін.

При розгляді даної справи, судом першої
та апеляційної інстанції було
встановлено, що фактично між сторонами
договору дарування був відсутній сам
спір, оскільки з моменту укладення
договору дарування пройшло менше
тижня, а договір не міг бути
посвідчений нотаріально в зв`язку із
самочинним будівництвом, про що
міститься посилання в самому тексті
рішення третейського суду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
третейські суди» (в редакції, що діяла
станом на момент ухвалення рішення -
26.05.2006 р.) третейська угода - угода
сторін про передачу спору на вирішення
третейським судом. Відповідно до ст. 5
цього закону юридичні та/або фізичні
особи мають право передати на розгляд
третейського суду будь-який спір, який
виникає з цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Тобто передумовою укладання
третейської угоди та однією з підстав
звернення до третейського суду є
наявність спору.

За відсутності спору між сторонами
укладена між ними третейська угода не
відповідає вимогам закону і є
недійсною, що також було встановлено
рішеннями судів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
третейські суди» третейський суд -
недержавний незалежний орган, що
утворюється за угодою або відповідним
рішенням заінтересованих фізичних
та/або юридичних осіб у порядку,
встановленому цим Законом, для
вирішення спорів, що виникають із
цивільних та господарських
правовідносин.

Згідно ст.ст. 1, 3 Конституції України
Україна є демократичною, соціальною,
правовою державою; права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави, а
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Згідно ст. 55 ч.5, ст. 22 ч.2, ст. 64
Конституції України гарантуючи
судовий захист з боку держави,
Конституція України одночасно визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань і це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене.

Способами реалізації права кожного
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань у
сфері цивільних правовідносин є
звернення до третейського суду (у
передбаченому ЗУ «Про третейські суди»
випадках і порядку)та судовий захист.

Третейський розгляд спорів сторін у
сфері цивільних правовідносин - це вид
недержавної юрисдикційної діяльності
і не є здійсненням правосуддя.

Враховуючи положення ст.ст. 55, 64, 124
Конституції України, аналізуючи зміст
Закону України «Про третейські суди», в
редакції, що діяла станом на 25.05.2006 р., та
ст. 17 ЦПК України третейський суд як
недержавний орган має повноваження на
вирішення спорів лише тих осіб, з якими
укладено угоду про передачу спору на
розгляд третейського суду і ці
повноваження третейського суду не
поширюються на спори, в яких, крім цих
осіб, сторонами є інші особи, які не
були сторонами третейської угоди, або
спори, які стосуються прав і обов'язків
інших осіб, що не є сторонами
третейської угоди. Хоча позивачка не
була стороною у третейській угоді,
укладеній 25.05.2006 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3,
але має право на оскарження даної
угоди, оскільки рішення по даній угоді
прийнято судом з перевищенням наданих
йому повноважень та поза межами його
компетенції (ст. 27 Закону України «Про
третейські суди»).

Крім того, з наданих пояснень і з
досліджених документів в судовому
засіданні було встановлено, що сторони
передали на вирішення третейського
суду не спір, а належне оформлення
права власності на нерухоме майно,
оскільки на час укладення угоди - 25.05.2006
року в будинковолодінні існували
самочинні побудови.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладені обставини в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 55, 64, 124 Конституції
України, Законом України «Про
третейські суди» в редакції, що діяла
станом на 25.05.2006 р., ч. 3 ст. 215 ЦК України,
ст. ст. 5, 8, 10, 11, 17, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати недійсною третейську угоду,
укладену 25.05.2006 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 про передачу спору на розгляд
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері «Третейська
ініціатива» у справі № 16/25.02.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: