Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарях - Кішинському М. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

позовну заяву ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк»,

третя особа - ОСОБА_2,

про визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсними,

В С Т А Н О В И В :

01.11.2013р.,ОСОБА_1, інтереси якого
представляє ОСОБА_3, звернувся в суд з
позовом до ПАТ «Родовід Банк»
(далі-Банк) та просить:

-«Визнати недійсним Кредитний договір
№77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року,укладений
між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним
товариством «РОДОВІД БАНК»;

Визнати недійсним Договір іпотеки від
01.11.2007 року,укладений між ОСОБА_2 та
Відкритим акціонерним товариством
«РОДОВІД БАНК», зареєстрований за
номером №1842;» (а.с.1-3)

Свої вимоги мотивує тим,що 01.11.2007р. між
ним та ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ»Родовід
Банк», було укладено договір
№77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року
(далі-Договір), згідно з яким Банк надав
йому кредит в сумі 320 000 дол.США строком
до 01.11.2010 року.

У виконання вищевказаного Договору,
01.11.2007р. між Банком та ОСОБА_2 укладено
договір, згідно з яким останніи передав
в іпотеку Банку АДРЕСА_1.

Вважає,що кредитний договір підлягає
визнанню недійсним, оскільки Банк не
мав права надавати кошти в іноземній
валюті.

Крім того, Банк не надав інформації про
можливість різкого і значного
подорожчання кредиту,що призвело до
порушення принципу рівності і
погіршення його фінансового становища
та стійкої вартості оплати за
отриманий кредит, а тому підлягає
визнанню недійсним і договір іпотеки.

В судовому засідані представник
позивача - ОСОБА_3 позов підтримав,
просить його задовольнити та
пояснив,що при укладенні договорів
волевиявлення сторін було вільним та
відповідало їх внутрішній волі.

Представник відповідача - ОСОБА_5 позов
не визнала та пояснила,що Банк має
право на укладання правочинів в
іноземній валюті.

При укладенні оспорюваних договорів
волевиявлення сторін було вільним і
відповідало їх внутрішній волі.

Інші учасники в судове засідання не
з»явилися, причин неявки не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового
засідання, які вважають за можливе
справу розглянути у відсутність осіб
які не з»явилися суд,керуючись ст.169 ЦПК
України вважає за можливе справу
розглянути без їх участі на підставі
наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що
обґрунтування позовної вимоги, в
частині відсутності у Банку права на
укладання договору в іноземній валюті
є безпідставним на підставі ст.47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», яка передбачає,що Банк
здійснює діяльність, надає банківські
та інші фінансові послуги в
національній валюті, а за наявності
відповідної ліцензії Національного
банку України - в іноземній валюті.

Як вбачається з банківської ліцензії
№27 від 11.10.2004року (а.с.20), дозволу за №27-3
від 01.03.2005року (а.с.21) та додатку до нього
від 04.03.2007року (а.с.23), Банк має право
надавати фінансові послуги в іноземній
валюті.

Як вбачається з Договору №77.2/СЖ-378.07.2
від 01.11.2007року, укладеного між ОСОБА_1
та Банком, останній надав позивачу
кредит в сумі 320 000 доларів США строком
по 01.11.2010 року.(а.с.6-9)

З викладеного суд робить висновок,що
вищевказаний договір укладено в межах
чинного законодавства і підстав для
визнання його недійсним не вбачається.

Крім того,не вбачається підстав для
визнання кредитного договору
недійсним і з урахуванням
обґрунтування про те,що Банк не надав
інформації про можливість різкого і
значного подорожчання кредиту.

Такого висновку суд дійшов на підставі
ст.202 ч.1, ст.203 ч.1,2,3,4,5 ЦК України, які
передбачають, що правочин є дія особи,
спрямована на набуття,зміну або
припинення цивільних прав та
обов»язків,зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства,а також
моральним засадам
суспільства,особа,яка вчиняє
правочин,повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності,волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній
волі,правочин має вчинятися у
формі,встановленій законом,правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Докази, які давали б суду підстави
вважати, що під час укладення
кредитного договору, вищевказані норми
сторонами були порушені, в матеріалах
справи відсутні.

Як вбачається з Договору від 01.11.2007
року, укладеного між Банком та ОСОБА_2, у
виконання вищевказаного кредитного
договору, останній передав в іпотеку
Банку АДРЕСА_1.(а.с.10-15)

З урахуванням зроблених висновків та
на підставі ст.548 ч.2 ЦК України, яка
передбачає, що недійсність основного
зобов»язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, суд вважає, що підстави
для визнання недійсним договору
іпотеки відсутні, оскільки кредитний
договір укладено з дотриманням чинного
законодавства і підстави для визнання
його недійсним у суду відсутні.

На підставі викладеного,

-ст.47 ЗУ»Про банки і банківську
діяльність»,

-ст.ст.202,203,215 ч.1,548 ч.2 ЦК України,

керуючись
ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК
України,суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м.Києва через Подільський
районний суд м.Києва протягом 10-ти днів
з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман