ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________
№201/312/13 -ц
Пр.№2/201/42/2014
УХВАЛА

04 лютого 2014 рокум. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Нижник І.В.,

за участю: прокурора
Нікітіна А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника третьої особи
Яковенко А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_3, який діє в особистих
інтересах та в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1, треті
особи: Орган опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, Орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної у м. Запоріжжі ради, Служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації, про розірвання
шлюбу з визначенням місця проживання
малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 подав заяву про
забезпечення позову, в якій просить:

1. Визначити тимчасовий графік
(на час розгляду справи в суді) його
спілкування з дітьми;

2. З метою об'єктивного
висновку експерта - психолога судовим
рішенням зобов'язати ОСОБА_1 віддати
йому на 2-3 тижня на виховання дітей,
котрих вона за тривалий строк
налаштувала проти їх батька (або на
суботу та неділю кожного тижня до
судової експертизи);

3. Зобов'язати ОСОБА_1 віддати
йому на виховання дітей на кожний
перший та третій тиждень місяця (до
судового рішення);

4. Зобов'язати ОСОБА_1 видавати
йому дітей на ж.д. станції Вільногірськ
Дніпропетровської області за графіком
у суботу о 8-45 год. та зобов'язати його,
ОСОБА_3, віддавати дітей матері у неділю
о 17-00 год. на станції м. Запоріжжя;

5. Зобов'язати ОСОБА_1 давати
спілкуватися йому, ОСОБА_3, з дітьми в
будь-який час тижня за номером телефону
НОМЕР_1, або іншим, та контролювати
органом опіки та піклування що
телефонний номер включений в
телефонній мережі.

При обговоренні цієї заяви, ОСОБА_3
наполягав на його задоволенні,
водночас повідомив, що до органу опіки
та піклування з питання визначення
способу його участі у вихованні дітей
та спілкуванні з ними, як особи, що
проживає окремо від дітей, він письмово
не звертався. На його усне звернення,
йому усно повідомили, що це питання
треба вирішувати в суді, де
розглядається дана справа.

Відповідачка за зустрічним позовом
ОСОБА_1 та її представник проти
задоволення заявленого клопотання про
забезпечення позову заперечували,
вважають, що спосіб забезпечення
позову, запропонований позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_3 взагалі не
стосується суті позовних вимог.
Аналогічну думку висловили
представник третьої особи та прокурор.
При цьому відповідачка за зустрічним
позовом ОСОБА_1 зауважила, що жодних
перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми
вона не чинить, а сам він лише на словах
начебто бажає приймати участь у
вихованні дітей та спілкуватися з ними,
на практиці ж, ніяких конкретних дій
щодо реалізації цього права та
виконання батьківського обов'язку щодо
виховання, утримання дітей, не вживає.

Вислухавши сторони, суд виходить з
наступного:

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову
визначено в ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними заявленим позивачем
вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відповідно до ст.158 СК України, за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо
той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

В даному випадку, запропоновані
позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3
заходи забезпечення позову за своєю
суттю є заходами, спрямованими на
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми з боку ОСОБА_1, з чого вбачається,
що між сторонами в цьому питанні
порозуміння немає, тобто існують
ознаки спору.

В той же час, порядок вирішення спорів
щодо участі батьків у вихованні дітей
та спілкуванні з ними, визначений
вищезгаданими законодавчими нормами,
але не є предметом спору в даній справі
як за первинною позовною заявою, так і
за зустрічною позовною. Більш того,
ніяких доказів того, що ОСОБА_1 чинить
перешкоди ОСОБА_3 в спілкуванні з
дітьми та в участі у їх вихованні, суду
не надано, також як і не надано ніяких
доказів того, що заявник ОСОБА_3
звертався до органів опіки та
піклування в порядку, визначеному ст.158
СК України, а по його зверненню
приймалось відповідне рішення, яке
ОСОБА_1 не виконує. Заявником не
доведено, яким чином запропоновані ним
заходи забезпечення позову
гарантуватимуть реалізацію судового
рішення у разі його ухвалення на
користь заявника по даній справі щодо
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей і стануть на заваді
можливих перепон у виконанні такого
рішення.

З огляду на викладене, запропоновані
заходи забезпечення позову не можна
визнати співмірними заявленим
позовним вимогам, у зв'язку з чим заява
про забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.158-159 СК України, ст.ст.151-153,
207-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя
С.С. Федоріщев