Справа № 132/3805/13-ц Провадження №
22-ц/772/518/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Копчинський В. І.Категорія: 46
Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Чуприни В.О., Медвецького С.К.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 27.12.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та стягнення грошової
компенсації, -

в с т а н
о в и л а :

В жовтні 2013 року позивач
звернулася в суд із вказаним позовом,
посилаючись на те, що 08.02.2001 року між нею
та відповідачем було зареєстровано
шлюб і від спільного життя мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2013 року
шлюбні відносини між ними фактично
припинені, що явилось підставою для
звернення в суд з позовом про
розірвання шлюбу. В період шлюбу, а саме
у 2008 році ними за спільні кошти на
підставі кредитного договору був
придбаний автомобіль «ВАЗ 21099», 2008 року
випуску, вартість якого становила 60 000
грн.. Даний автомобіль являється
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, однак 09.10.2013 року
відповідач без її згоди відчужив даний
автомобіль, а кошти витратив на власні
потреби. На її звернення до відповідача
про розподіл вказаного автомобіля та
виплату їй компенсації половини його
вартості, останній відповів відмовою.
На даний час ринкова вартість спірного
автомобіля становить 48 960 грн., а тому
позивач просила стягнути з відповідача
на її користь грошову компенсацію
належної їй частки у праві спільної
сумісної власності на майно в сумі 24 480
грн., а також стягнути витрати по оплаті
судового збору та правової допомоги.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 27.12.2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

При цьому вказується, що суд
прийняв рішення з порушенням вимог
матеріального та процесуального права
і не з`ясував всіх обставин, які мають
важливе значення для правильного
вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник апеляційну скаргу
підтримали з посиланням на викладені в
ній обставини.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачем не доведено, що спірний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, не надано
жодного належного доказу щодо реальної
ринкової вартості даного автомобіля та
не підтверджено факт неотримання нею
коштів від відповідача.

Однак погодитись з таким висновком
районного суду не можна, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому суд апеляційної інстанції на
підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
рішення суду першої інстанції скасовує
та ухвалює нове рішення з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що з 08.02.2001 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
під час якого, а саме у 2008 році ними за
спільні кошти на підставі кредитного
договору був придбаний автомобіль «ВАЗ
21099», 2008 року випуску.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2
заявлено вимогу про поділ спільного
майна подружжя та стягнення грошової
компенсації, обґрунтовуючи вимогу тим,
що 09.10.2013 року відповідач без її згоди
відчужив даний автомобіль, а виручені
кошти витратив на власні потреби.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вимогами ст.69 Сімейного Кодексу
України передбачено, що дружина та
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

З матеріалів справи видно, що рішенням
Калинівського районного суду
Вінницької області від 23.10.2013 року
розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і
зі змісту вказаного рішення суду, яке
набуло законної сили, видно, що з
вересня 2013 року сторони разом не
проживають і шлюбні стосунки між ними
були припинені.

Згідно листа начальника центру надання
послуг пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів м. Калинівка
та Калинівського району УМВС України у
Вінницькій області та довідки-рахунку
ААВ №387938, виданої ТОВ «Бон - Вояж»,
видно, що автомобіль марки «ВАЗ 21099», 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, 09.10.2013 року був зареєстрований
за гр. ОСОБА_5 і оціночна вартість
автомобіля становить 40 000 грн..

Наведені обставини свідчать, що
спірний автомобіль, який є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, був відчужений відповідачем
після припинення шлюбних відносин і
відсутні докази, які підтверджували, що
позивач отримала грошову компенсацію
вартості належної їй частини проданого
автомобіля.

Викладене в рішенні суду першої
інстанції твердження про те, що
позивачем не доведено факт, що спірний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, є
безпідставним і таким, що
спростовується встановленими у справі
обставинами та положенням ст. 60
Сімейного Кодексу України, і
відповідно безпідставними є
твердження про не заявлення позивачем
вимог про визнання автомобіля спільним
сумісним майном подружжя та визнання
договору купівлі-продажу автомобіля
недійсним.

З урахуванням наведених обставин,
судова колегія вважає, що позивач має
право на отримання грошової
компенсації вартості у праві спільної
сумісної власності, тобто половини
вартості відчуженого автомобіля,
розмір якої згідно оціночної вартості,
становить 20 000 грн..

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню і відповідно
рішення суду першої інстанції, яке не
ґрунтується на вимогах закону,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 20 000
грн., що є грошовою компенсацією
вартості частки у праві спільної
сумісної власності, а також, відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України на користь
позивача з відповідача мають бути
стягнуті понесені ним і документально
підтверджені судові витрати, а саме
судовий збір в розмірі 367, 20 грн., при
цьому вимога про стягнення витрат на
правову допомогу в розмірі 3 000 грн.,
задоволенню не підлягає, оскільки не
надано доказів на підтвердження
виконаної адвокатом роботи по наданню
позивачу правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 27.12.2013 року
- скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
кошти в сумі 20 000 грн., що є грошовою
компенсацією вартості частки у праві
спільної часткової власності та 367, 20
грн. - судового збору.

В задоволенні вимог про стягнення
витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.О.
Чуприна

/підпис/ С.К.
Медвецький

З оригіналом вірно: