АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1908 /2014
Головуючий в 1-й інстанції - Зарицька
Доповідач-Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 01 грудня 2009
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків,
авансового платежу, пені,-

в с т а
н о в и л а:

В серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до відповідачів, в якому
просила стягнути на свою користь
солідарно матеріальні збитки в
розмірі 195 000 грн., а також пеню у розмірі
одного відсотка від несплаченої суми
за кожен день прострочення повернення
гарантійного платежу (авансу).
Зазначала, що 18.08.2008 року за
посередництвом та допомогою ріелтера -
ОСОБА_4, уклала з ОСОБА_5, яка діяла від
свого імені та від імені своєї матері
ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_6, попередній
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, предметом
та метою якого було укладення до 31.03.2009
року договору купівлі-продажу будинку
та відповідної земельної ділянки
АДРЕСА_1, які належали продавцям ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в долях - 1/2 ,1/4,1/4
відповідно. На виконання забезпечення
зобов»язань за попереднім договором
вона передала ОСОБА_5, а остання
отримала грошову суму у розмірі 25 000
доларів США, що на той момент становило
в еквіваленті 121 250 грн. 00 коп.. В
обумовлені договором строки, 30.03.2009
року вона прибула разом з чоловіком
ОСОБА_8 з закордону для укладення
основного договору та вчинила всі
необхідні дії для укладання основного
договору , проте договір
купівлі-продажу не був укладений ,
оскільки на будинок, який був предметом
попереднього договору, було накладено
арешт . В подальшому представник
позивача намагався вирішити спірні
питання, проте продавці уникали розмов
і на час подання позову до суду договір
купівлі-продажу не був укладений, а
сплачені нею кошти, визначені
сторонами як гарантійний платіж (аванс)
не повернуті.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 01 грудня 2009 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 авансовий
платіж в сумі 195 00 грн. 00 коп., пеню в сумі
469 950 грн., судовий збір в сумі 1 700 грн. 00
коп., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн. 00 коп., а
всього 666 680 грн. 00 коп.. В решті вимог
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
солідарно з неї авансового платежу в
сумі 195 00 грн. 00 коп., пені в сумі 469 950
грн., судового збору в сумі 1 700 грн. 00
коп., витрат на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн. 00 коп., а
всього 666 680 грн. 00 коп., посилаючись на
те, що вказаного авансового платежу
вона не отримувала.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб, що з»явилися в
судове засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 18.08.2008 року
ОСОБА_5 (перша сторона), яка діяла від
свого імені та від імені своєї матері
ОСОБА_2 на підставі довіреності ,
посвідченої державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Василевською О.П.
19.07.2007 року, та чоловіка ОСОБА_6, і ОСОБА_3
(друга сторона), уклали попередній
договір відповідно до якого сторони
домовились укласти в майбутньому
договір купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки площею
0,0430 га, призначеної для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що знаходяться за
адресою : АДРЕСА_1 не пізніше 31.03.2009 року.

Згідно з п. 6 даного договору на
забезпечення виконання зобов»язань
при його укладенні друга сторона
передала, а перша сторона отримала 121 250
грн. у якості гарантійного платежу
(авансу). Зазначена сума гарантійного
платежу (авансу) за курсом
Національного банку України на день
підписання данного договору 25 000
(двадцяти тисячам) доларів США.

Відповідно до п. 7 попереднього
договору перша сторона, яка отримала
гарнатійний платіж (аванс) у сумі 121 250
грн. в рахунок ціни житлового будинку
та земельної ділянки, в разі продажу
зазначених об»єктів іншій особі (не
другій стороні) зобов»язується
негайно, але пізніше 3-х (трьох) днів
після останнього дня, передбаченого
для укладення основного договору,
повернути суму гарантійного платежу
(авансу) другій стоороні.

Крім повернення другій стороні суми
гарантійного платежу (авансу), перша
сторона також зобов»язується у термін
(протягом 3-х (трьох) днів після
останнього дня, передбаченого для
укладення основного договору),
сплатити другій стороні штраф у
розмірі 100 % (ста відсотків) суми
гарантійного платежу (авансу), а сааме
121250 грн. (сто двадцять одну тисячу
п»ятдесят гривень).Ця сума за курсом
Національного банку України на день
укладення та нотаріального
посвідчення цього Договору
еквівалентна 25 000 (двадцяти п»яти
тисячам) доларів США.

У разі порушення першою стороною
передбаченого в першому та другому
абзацах цього пункту терміну
повернення другій стороні
гарантійного платежу (авансу) та сплати
штрафу, друга сторона вправі вимагати
від першої сторони сплати пені у
розмірі 1 (одного) відсотка від
несплаченої суми за кожний день
прострочення.

У разі неодержання першою стороною
державних актів або пред»явлення
претензій третіми особами у судовому
порядку на земельну ділянку та/або
житловий будинок вона зобов»язується
негайно, але не пізніше 3-х (трьох) днів
після останнього дня, передбаченого
для укладення основного договору,
повернути суму гарантійного платежу
(авансу) другій стороні без сплати
штрафу.

Пред»явивши даний позов ОСОБА_3
зазначала, що основний договір так і не
був укладений в зв»язку з
пред»явленням претензій до продавців
зі сторони третіх осіб .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції
встановив та виходив з того, що умови
попереднього договору відповідачами
не виконані в зв»язку з накладенням
арешту Подільським районним судом м.
Києва від 27.03.2009 року на житловий
будинок АДРЕСА_1 , а тому з ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 підлягає стягненню
солідарно 666 680 грн. 00 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначає, що дійсно мала намір продати
належну їй частку будинку та земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м.Києві, на що і
надала довіреність своїй доньці ОСОБА_5
, проте про отримання останньою
гарантійного платежу (авансу) в розмірі
25 000 США їй нічого невідомо і вказаних
коштів вона не отримувала.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України
визначає, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Пред»явивши позов про солідарне
стягнення 666 680 грн. 00 коп., які
складаються з гарантійного платежу
(авансу) , пені та судового збору з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_2, як до осіб, які
отримали гарантійний платіж (аванс ) ,
передбачений попереднім договором,
ОСОБА_3 будь-яких належних доказів, які
б підлягали оцінці у відповідності до
ст. 212 ЦПК України, того, що ОСОБА_5, як
особа, яка діяла в інтересах своєї
матері ОСОБА_2 передала останній
отримані нею від позивача кошти в сумі
121 250 грн. або їх частину, не надала .

Недоведеність обставини щодо
передачі гарантійного платежу (авансу)
або його частини від ОСОБА_5 до ОСОБА_2
як сторони правочину, за умов
заперечень останньої щодо отримання
вказаної суми, спростовує факт
виникнення зобов»язань ОСОБА_2 перед
ОСОБА_3 щодо його повернення внаслідок
невиконання умов попереднього
договору.

На підставі викладеного,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про незаконність
рішення суду щодо стягнення зі ОСОБА_2
гарантійного платежу (авансу).

При цьому колегія суддів вважає
за необхідне звернути увагу на те, що
основний договір не був укладений в
зв»язку з пред»явленням претензій до
продавців зі сторони третіх осіб (абзац
4 пункту 7 попереднього договору) , що
відповідно до умов попереднього
договору виключає стягнення з першої
сторони договору не тільки штрафу, але
і пені за кожний день прострочення ,
оскільки сторонами правочину
передбачено, що друга сторона (позивач
) вправі вимагати від першої
сторонни(відповідачі) сплати пені у
розмірі 1 (одного) відсотка від
несплаченої суми за кожний день
прострочення у разі порушення першою
стороною передбаченого в першому та
другому абзацах цього пункту терміну
повернення другій стороні
гарантійного платежу (авансу), тобто у
разі продажу зазначених об»єктів іншій
особі (не другій стороні) .

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про скасування рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог до ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319
ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 01 грудня 2009 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 коштів скасувати та ухвалити в
означеній частині рішення нове
наступного змісту .

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
авнсового платежу та пені.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -