Справа № 199/9005/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.,

за участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дружини та
дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача про
стягнення аліментів на утримання
дружини та дитини. В обґрунтування
позову посилалася на те, що з
відповідачем по справі перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012
року, від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем.
Відповідач добровільно допомоги на
утримання дитини не надає, хоча має
можливість надавати допомогу, на
утриманні інших дітей та
непрацездатних родичів не має, тому з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила суд стягнути із відповідача
аліменти на її користь на утримання
сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку, щомісячно до досягнення
дитиною повноліття та аліменти на її
утримання у розмірі 1200 гр., щомісячно
починаючи стягнення з дня подачі
позову до суду та до досягнення дитиною
трьох років, тобто до 09.11.2015.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, на задоволенні позову
наполягала.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, на задоволенні позову
наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково,
виходячи із розміру його місячного
заробітку не заперечував сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у
розмірі ? частини від заробітної плати
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення дитиною повноліття та на
утримання дружини, з якою проживає
дитина у розмірі 1/10 частини. Крім
іншого пояснив, що додаткового
заробітку він немає.

Представник відповідача ОСОБА_6 у
судовому засіданні підтримала
письмові заперечення на позов,
пояснивши, що відповідач добровільно
допомагає дружині, перераховуючи
кожного місяця з липня 2013 року грошові
кошти на розрахунковий рахунок.

Суд, вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши наявні докази,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 ст. 183 СК України встановлює,
що частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного
Кодексу України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу
України право на утримання дружини, з
якою проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачем, що підтверджується
Свідоцтвом про народження і
зобов'язаний надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини до
досягнення нею повноліття. Враховуючи
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини та платника аліментів, те, що
відповідач має працездатний вік,
працює в ТОВ «ВЕТО», та інші обставини,
що мають істотне значення, суд
приходить до висновку про можливість
відповідача сплачувати аліменти на
утримання дитини та дружини.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне позов задовольнити частково
та стягнути з відповідача на користь
позивача аліменти на її утримання в
розмірі 1/10 частини його заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
дитиною трьох років та аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Задовольняючи
позовні вимоги саме в такій сумі, суд
зважує на те, що позивачем не доведено
можливість відповідача сплачувати
аліменти на її користь у розмірі 1200 грн.
щомісячно та на утримання дитини у
розмірі 1/3 частини.

Твердження позивача та її представника
щодо потреби дитини в додатковому
лікуванні у зв'язку з частими хворобами
та додатковому харчуванні належними та
допустимими доказами не підтвердженні.
Надана в матеріали справи виписка з
історії хвороби дитини стосується
харчового отруєння, у зв'язку з чим
дитина перебувала у лікарні і яке
сталося в період проживання сторін
разом.

Суд також не може погодитися із
доводами позивача ОСОБА_1 та її
представника про те, що відповідач має
додатковий заробіток шляхом
ремонтування автомобілів, оскільки
доказів цим обставинам суду не надано,
тоді як відповідно до положень ч. 3 ст. 10
та ст. 60 ЦПК України обов'язок
доведення цих обставин покладено саме
на позивача. Відповідач ОСОБА_2 ці
обставини не визнає. Посилання як на
доказ зазначеним обставинам на
свідчення свідків, суд не бере до уваги
з огляду на таке.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показав, що
ремонтував автомобіль у відповідача, з
ним розраховувався.

Свідок ОСОБА_8 показала, що відповідач є
її сином, він працює в ТОВ «ВЕТО». Її
чоловік та батько відповідача є
пенсіонером і іноді підробляє
ремонтними роботами автомобілів.

Свідок ОСОБА_9, суду показав, що
відповідач є його сином, який працює у
ТОВ «ВЕТО». Свідок іноді підробляє
ремонтом автомобілів, син за його
проханням може йому допомогти, але не
постійно. Він просив сина дати
оголошення про ремонт автомобілів в
Інтернет.

Аналізуючи покази свідків, суд вважає,
що дані суду покази не свідчать про те,
що відповідач ОСОБА_2 має постійний
додатковий дохід, з якого має
сплачувати аліменти.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
вона отримує щомісячно кошти від
відповідача ОСОБА_2, але ці кошти не
аліменти на її утримання та утримання
дитини, а за їх домовленістю борг
відповідача як половина суми отриманої
на весілля, суд також не може взяти до
уваги, оскільки відповідач дані
обставини не визнає, а належних та
допустимих доказів цим обставинам
позивач суду не надала.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково, а саме слід
стягнути з відповідача на користь
позивача аліменти на її утримання в
розмірі 1/10 частини його заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
дитиною трьох років та аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішень
у справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222, 367
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дружини та дитини - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровськ, ІПН
НОМЕР_1, працюючого в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «ВЕТО», на
користь ОСОБА_1 аліменти на її
утримання в розмірі 1/10 частини всіх
видів заробітку (доходу), щомісячно,
починаючи стягнення з 20 серпня 2013 року
та до досягнення дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровськ, ІПН
НОМЕР_1, працюючого в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «ВЕТО», на
користь ОСОБА_1, аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з 20 серпня 2013 року до повноліття дитини.

В іншій частині позов - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровськ, ІПН
НОМЕР_1, працюючого в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «ВЕТО», на
користь держави судові витрати в
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
місячних платежів.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець