Дата документу 13.02.2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі
головуючого - судді Баранова В.І., при
секретарі Бочко К.В., за участю
адвоката Лещенко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополь цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення шкоди заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
з позовом до відповідача про стягнення
шкоди спричиненої в результаті ДТП в
розмірі 40707,77 грн., моральної шкоди в
розмірі 1000 грн., судових витрат в
розмірі 636,49 грн., а всього 42344,26 грн.

В обґрунтування позову вказує, що
09.06.2013р. приблизно о 14 годині 20 хвилин на
429 км. а/д
Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталося
ДТП, а саме автомобіль Maple R 80 SMA7180 д/н
НОМЕР_1 під керуванням відповідача
здійснив зіткнення з автомобілем Ssang
Yong Action д/н НОМЕР_2 під керуванням
позивача. Відповідно до
адміністративного матеріалу винним у
скоєнні ДТП є відповідач. В результаті
ДТП автомобілю позивача завдана шкода
в розмірі 38091,93 грн., крім того,
позивачем були витрачені кошти на
оплату робіт по виконанню
розвалу-сходження ходової частини
автомобіля 100 грн., шиномонтаж 40 грн.,
вартість стоянки 30 грн., послуги
оцінщика 988,48 грн., відправлення
телеграми відповідачу 221,76 грн., услуги
юриста 1235,60 грн.

Крім того, внаслідок ДТП позивачу була
спричинена моральна шкода яку він
оцінює в розмірі 1000 грн., оскільки в
момент ДТП разом з ним в автомобілі
знаходились його дружина та дитина
двох років, за життя та здоров'я яких
він дуже злякався.

Позивач в судове засідання не
з'явився, та у зв'язку із тим, що він
мешкає на території Російської
Федерації просить суд розглядати
справу за його відсутністю.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали в повному обсязі та пояснили,
що позивач звернувся до експерта для
визначення розміру отриманих
пошкоджень автомобілем в результаті
ДТП майже після спливу сорока діб.
Відповідач після ДТП два тижні лежав в
лікарні з гіпертонією та в нього
вдвічі більше травм ніж у позивача. В
результаті ДТП колеса автомобіля
позивача були дуже пошкоджені, що
перешкоджало подальшому руху на авто,
однак позивач майже сорок діб їздив
на автомобілі і тільки потім звернувся
до знайомого оцінювача та провів
експертизу. ДТП сталося за шість
кілометрів від Якимівської
автозаправки. Зі слів робітників
міліції відповідачу відомо, що позивач
рухався зі швидкістю 180 км/год. З
вартістю матеріальних збитків
завданих автомобілю позивача
відповідно до висновків експертизи
відповідач не згоден. Також не
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення моральної шкоди
в розмірі 1000 грн., оскільки в
результаті ДТП відповідач значно
більше отримав травм, у зв'язку з чим
порушився звичайний склад його життя.
Також зазначили, що позивачем не
завірені належним чином надані копії
документів відповідно до вимог ст. 13
Конвенції про правову допомогу та
правові відношення по цивільним,
сімейним та кримінальним справам, які
підлягали легалізації відповідно до
Інструкції про порядок консульської
легалізації офіційних документів в
Україні і за кордоном, затверджений
наказом Міністерства закордонних
справ України від 4 червня 2002 року № 113.
Також позивачем не надано доказів в
підтвердження розміру курсу рубля по
відношенню до гривні, у зв'язку з чим
просили відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

В обґрунтування позову позивач
посилається на надані до позовної
заяви документи, а саме:

- звіт № 0737 про оцінку вартості
ремонту (поновлення) автотранспортного
засобу, складений 18.07.2013р.
індивідуальним підприємцем ОСОБА_3
/а.с.15-19/, відповідно до висновку якого
вартість матеріальної шкоди,
спричиненої внаслідок пошкодження
автомобіля Ssang Yong Action д/н НОМЕР_2,
становить 154143,18 рублів;

- розрахунок середньозважених цін на
запчастини та витяги з офіційних
сайтів про їх вартість /а.с.27-31/;

- розрахунок позивача від 30.09.2013р.
матеріальної шкоди спричиненої
позивачу в результаті
дорожньо-транспортної пригоди на
загальну суму 40707,77 гривень /а.с.49/;

- довідку видану 09.06.2013р. о 14 годині 10
хвилин інспектором ДПС ст. л.м.
Щербань І.І. про отримання автомобілем
Ssang Yong Action д/н НОМЕР_2 в результаті ДТП
механічні пошкодження /а.с.7/;

- копію паспорту на автомобіль Ssang Yong
Action д/н НОМЕР_2 виданого 01.06.2012р. ТОВ
СОЛЕРС - Далекий Схід» /а.с.8/;

- копію протоколу огляду місця ДТП
від 09.06.2013р. складеного інспектором ДПС
ст. л.м. Щербань І.І. /а.с.9-10/;

- копію постанови судді
Мелітопольського міськрайонного суду
від 20.06.2013р. про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП України та про накладення
на нього адміністративного стягнення
в розмірі 425 грн. /а.с.12/;

- копію акту огляду № 0737 від 17.07.2013р.
транспортного засобу Ssang Yong Action д/н
НОМЕР_2 виконаного ІП ОСОБА_3 /а.с.20-26/;

- копію свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3
виданого ГІБДД МОТОР АМТС ГІБДД УМВД
РОСІЇ ПО ЯО 02.10.2012р., відповідно до якого
власником автомобіля Ssang Yong Action д/н
НОМЕР_2 є ОСОБА_1 /а.с.33/;

- копію свідоцтва реєстраційний №
01166 виданого 15.01.2008р. президентом
«Національної колегії спеціалістів -
оцінщиків» ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3 про
те, що він є членом Некомерційного
партнерства саморегульованої
організації «Національна колегія
спеціалістів - оцінщиків» /а.с.34/;

- копію свідоцтва про підвищення
кваліфікації реєстраційний № 10751 від
2009р. видане ректором (директором) та
секретарем Державної академії
промислового менеджменту ім. Н.П.
Пастухова на ім'я ОСОБА_3 /а.с.34/;

- копію свідоцтва Російського союзу
автострахувальників аккредитаційної
комісії реєстраційний № 30238, виданого
головою Аккредитаціонної комісії
Бухтін Г.Ф. на ім'я ОСОБА_3, дійсне до
24.05.2014 /а.с.35/;

- копію свідоцтва виданого
керівником міжрайонної інспекції МНС
Росії Луніною Н.Н. на ім'я ОСОБА_3 про
внесення в Єдиний державний реєстр
індивідуальних підприємців запису про
індивідуального підприємця,
зареєстрованого до 1 січня 2004р. серія 76
№ 000506361 /а.с.35/;

- копію поліса страхування
відповідальності оцінщиків серії 19 №
006 від 25 вересня 2012р. укладеного між
страховиком ОСОБА_5 та
страхувальником ОСОБА_3 відповідно до
якого страхувальник ОСОБА_3 уклав
договір страхування у відповідності
до Правил страхування
відповідальності оцінщиків ЗАТ АСК
«Інвестстрах» /а.с.36/;

- копію диплома про професійну
перепідготовку ПП № 559393,
реєстраційний № 698 2003 рік виданого
головою державної атестаційної
комісії та ректором (директором)
Ярославського інституту підвищення
кваліфікації керівних працівників та
спеціалістів хімічної та
нафтохімічної промисловості на ім'я
ОСОБА_3 /а.с.36/;

- службове повідомлення про
відправлення телеграми 05.07.2013р., копію
телеграми оператора ОСОБА_6 /а.с.13-14/;
чеки: № 00012 від 05.07.2013р. на суму 145,86 руб.,
№ 00045 від 03.07.2013р. на суму 83 руб., № 00013
від 05.07.2013р. на суму 26,65 руб., № 00043 від
03.07.2013р. на суму 605,88 руб., № 00044 від
03.07.2013р. на суму 36 руб. про відправлені
телеграми відповідачу /а.с.37-41/;
квитанцію та чек-ордер від 15.07.2013р. на
суму 4000 грн. сплачені позивачем ІП
ОСОБА_3 коштів за проведення оцінки
вартості матеріальної шкоди /а.с.42-43/;
фіскальний чек МПП «Ажур» на суму 40
грн. сплачену позивачем за шиномантаж
11.06.2013р. /а.с.44/; розрахункову квитанцію
серії АЛАА № 770153 про сплату позивачем 30
грн. 25.06.2013р. за стоянку /а.с.45/; товарний
чек № 49 від 25.06.2013р. відповідно до якого
позивачем було сплачено 100 грн. за
роботу по виконанню розвалу-сходження
ходової частини автомобіля /а.с.46/;
квитанцію № 3006 від 06.09.2013р. про сплату
позивачем 5000 руб. за юридичні послуги
/а.с.48/.

Відповідно до ст. 410 ЦПК України,
іноземці, особи без громадянства,
іноземні юридичні особи, іноземні
держави (їх органи та посадові особи) та
міжнародні організації (далі - іноземні
особи) мають право звертатися до судів
України для захисту своїх прав, свобод
чи інтересів. Іноземні особи мають
процесуальні права та обов'язки
нарівні з фізичними і юридичними
особами України, за винятками,
встановленими Конституцією та
законами України, а також міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 13 Конвенції про правову
допомогу та правові відношення по
цивільним, сімейним та кримінальним
справам, документи, що на території
однієї з Договірних Сторін

виготовлені або засвідчені установою
або спеціально на те уповноваженою
особою в межах їх компетенції і за
установленою формою і скріплені
гербовою печаткою, приймаються на
територіях інших Договірних Сторін без
якого-небудь спеціального посвідчення.

Документи, що на території однієї з
Договірних Сторін розглядаються як
офіційні документи, користуються на
територіях інших Договірних Сторін
доказовою силою офіційних документів.

Листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 16.05.2013 року №
24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами
цивільних справ з іноземним елементом»
в п. 10 було доведено до суддів, що
вирішуючи питання про докази у справах
з іноземним елементом, суд має
враховувати принцип змагальності
сторін (стаття 10 ЦПК) та обов'язок
доказування (стаття 60 ЦПК).

Кожна із сторін, у тому числі й
іноземні особи, повинні довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказами згідно зі статтею 57 ЦПК є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У справах з іноземним елементом можуть
бути використані як докази будь-які
фактичні дані, на підставі яких у
визначеному законом порядку суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються визначеними у частині
другій статті 57 ЦПК засобами та
регулюються Конвенцією про вручення за
кордоном судових та позасудових
документів у цивільних або комерційних
справах (Гаага, 1965) і Конвенцією про
отримання за кордоном доказів у
цивільних та торгових справах (Гаага,
1970).

У процесі вирішення судами України
цивільних справ з іноземним елементом
важливе значення має застосування
доказаного права іноземної держави
особливо тоді, коли зміст і форма
правовідносин підпорядковані
іноземному закону.

У сучасній правовій системі це
питання вирішується досить складно і
неоднозначно. Докази подаються
сторонами та іншими особами які беруть
участь у справі, а при наявності
труднощів суд за їх клопотанням сприяє
у витребуванні таких доказів.

Положення статті 59 ЦПК, де зазначено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися жодними іншими
засобами доказування, поширюється й на
доказову діяльність у цивільних
справах з іноземним елементом.

На стадії підготовки справи за участю
іноземного елемента до судового
розгляду суддя вирішує питання про
належність поданих сторонами доказів,
допустимість засобів доказування, і,
якщо потрібно, вирішує клопотання
сторін про витребування доказів,
зокрема й на території іншої держави.

Документи адміністративних і
юридичних органів іноземних держав
набувають сили письмових доказів за
умови їх легалізації (засвідчення)
консульськими посадовими особами або
проставлення апостиля. Однак стосовно
кожної окремо взятої країни можлива
специфіка вказаної діяльності і при
цьому слід звернути увагу на зміст
міждержавних угод.

Консульська легалізація полягає в
установленні і засвідченні
справжності підпису, повноважень
посадової особи, яка підписала
документ чи акт або засвідчила
попередній підпис на них, справжності
відбитків штампа, печатки, зразки яких
отримано консулом офіційним шляхом
від компетентних органів держави
перебування (частина третя статті 54
Консульського статуту України). Такий
порядок визначено в Інструкції про
порядок консульської легалізації
офіційних документів в Україні і за
кордоном, затверджений наказом
Міністерства закордонних справ
України від 4 червня 2002 року № 113.

Конвенцію, що скасовує вимогу
легалізації іноземних офіційних
документів 1961 року, застосовують у
відносинах з державами, які не
висловили заперечень проти приєднання
України до Конвенції.

Кожна із Договірних держав звільняє
від легалізації документи, на які
поширюється зазначена Конвенція і які
мають бути представлені на її
території. Єдиною формальною
процедурою, яка може вимагатися для
посвідчення автентичності підпису,
якості, в якій виступала особа, що
підписала документ, та у відповідному
випадку автентичності відбитку
печатки або штампу, якими скріплений
документ, є проставлення апостиля
компетентним органом держави, в якій
документ був складений.

Розглянуті правила про дійсність
документів діють, якщо інше не
передбачено договорами про правову
допомогу за участю України.

У разі коли письмові докази подаються
до суду іноземною мовою, додається їх
засвідчений у встановленому порядку
переклад українською мовою на підставі
статті 7 ЦПК та положень договорів про
правову допомогу щодо мови
документів.

У разі нотаріального посвідчення
перекладу нотаріус засвідчує лише
оригінальність підпису перекладача,
який стоїть під документом, а не
відповідність перекладу оригіналові.
Тому якщо у суду чи учасника судового
процесу виникнуть сумніви щодо
автентичності перекладу документа, суд
може призначити судову експертизу і
доручити її проведення компетентному
спеціалісту-перекладачу згідно з
вимогами статті 143 ЦПК.

З доданих до позову документів
вбачається, що копії документів не
завірені належним чином установою або
спеціально на то уповноваженою особою
в межах їх компетенції, тому не можуть
бути прийняті судом в порядку ст. 13
Конвенції про правову допомогу та
правові відношення по цивільним,
сімейним та кримінальним справам, інші
документи не легалізовані відповідно
до Інструкції про порядок
консульської легалізації офіційних
документів в Україні і за кордоном,
затверджений наказом Міністерства
закордонних справ України від 4 червня
2002 року № 113, тобто докази надані
позивачем в порушення встановленого
законодавством порядку.

До того ж експерт ОСОБА_3, який проводив
оцінку транспортного засобу не
зареєстрований в Україні відповідно
до копії реєстру атестованих судових
експертів Міністерства юстиції
України, та державного реєстру
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання, ні як судовий
експерт, ні як оцінювач /а.с.65-70/.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 ЦПК України,
суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При таких обставинах суд вважає, що
надані позивачем докази є
недопустимими та не можуть бути
прийняті судом для використання
фактичних даних, які містяться в них,
для встановлення істини по справі.

Крім того, позивачем не підтверджені
доказами викладені в позові обставини
відносно курсу рубля по відношенню до
гривні, тобто не підтверджені
розраховані позивачем грошові суми
завданої матеріальної шкоди, що також
позбавляє можливості визначення
підстав і розміру моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення шкоди заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 410 ЦПК
України, ст. 13 Конвенції про правову
допомогу та правові відношення по
цивільним, сімейним та кримінальним
справам, п. 10 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-754/0/4-13 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ з іноземним елементом», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
В.І.БАРАНОВ