Справа № 577/422/14-ц
Провадження № 6/577/21/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

в складі: головуючого-судді
Разумової І.Є.,

при секретарі
Цукановій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотопі справу
за поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Конотопського
міськрайонного управління юстиції
Логвин А.С. про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А
Н О В И В :

Старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С.
звернулася до суду з вищевказаним
поданням, погодженим з начальником
цього відділу ДВС, в якому просить
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до погашення
заборгованості у розмірі 11564,59 грн., що
виникла за виконавчим листом № 2-2302/09,
виданим 10 листопада 2009 року
Конотопським міськрайонним судом, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку (доходу). Станом на 23
січня 2014 року боржник ніде не працює,
будь-яких доходів не має, майно, на яке
може бути звернене стягнення, в нього
відсутнє, заборгованість за аліментами
складає 11564,59 грн. ОСОБА_2 має намір
виїхати до Російської Федерації, для
чого не потрібен паспорт громадянина
України.

В судовому засіданні представник
відділу ДВС Конотопського
міськрайонного управління юстиції
Логвин А.С. подання підтримала, просить
його задовольнити, пояснила, що ОСОБА_2
ухиляється від сплати аліментів, на
виклики до відділу ДВС не з"являється,
зі слів колишньої дружини боржника,
останній хоче виїхати до РФ.

Суд, вислухавши пояснення
представника відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що подання не
підлягає задоволенню.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Конотопського
міськрайонного управління юстиції від
5 квітня 2012 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-2302/09, виданого 10 листопада 2009
року Конотопським міськрайонним судом,
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, до його
повноліття.

Згідно розрахунку станом на 23
січня 2014 року ОСОБА_2 має
заборгованість за аліментами в розмірі
11564,59 грн.

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї
статті, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Положення ст.377-1 ЦПК України є
спеціальною нормою, яка застосовується
на стадії виконання судових рішень,
ухвалених незалежно від виду
судочинства та рішень інших органів
(посадових осіб).

Відповідно до положення ч. 2
статті 10 ЦПК наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1, також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України за поданням державного
виконавця за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду
чи іншого органу (посадової особи). Таке
обмеження може бути встановлено лише
строком до виконання боржником своїх
зобов'язань.

Окрім того, застосування таких
обмежень може мати місце тільки у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Державний виконавець у поданні
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_2
взагалі не навела фактів ухилення
боржника від виконання зобов»язань за
виконавчими документами, лише вказала,
що станом на 23 січня 2014 року в нього
мається заборгованість зі сплати
аліментів.

В судовому засіданні старший
державний виконавець відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С. також не
надала доказів, яким чином боржник
ухиляється від виконання своїх
зобов"язань, пославшись на те ж саме, що
вказано в поданні.

При цьому, за повідомленням
Конотопського МВ УМВС України в
Сумській області, подання відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції про притягнення
ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів розглянуте.
Обставин, які б вказували на ознаки
кримінального правопорушення,
виявлено не було. Прийняте рішення про
припинення подальшої перевірки.

Саме по собі посилання на
заборгованість за виконавчими
документами за відсутності
відповідних доказів не свідчить про
цілеспрямоване ухилення боржника від
виконання зобов'язання. Державним
виконавцем не надано доказів, що на
виклики боржник не з»являвся, а також
немає даних про те, що він перешкоджав
державному виконавцю вчиняти дії,
пов»язані з виконанням судового
рішення, чи будь-яким іншим чином
ухилявся від виконання рішення суду, що
він взагалі має намір виїхати за межі
України, про що немає даних у
виконавчому провадженні.

Також державним виконавцем не
надано доказів того, що ним відповідно
до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження" було вичерпано весь
передбачений перелік заходів щодо
примусового виконання постанови або
всі вони виявилися безрезультатними.

За таких обставин, суд вважає, що
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України є передчасним,
оскільки наведені у ньому обставини і
додані до нього документи не можуть
бути в даному випадку визнані такими,
що свідчать про умисне ухилення
боржника від виконання постанови в
контексті положень ст.377-1 ЦПК України,
ст.6 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" та ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", тому підстав
для встановлення щодо боржника такого
обмеження немає.

Керуючись ст.33 Конституції
України, ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.ст.1, 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", ст.10,377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л
И В:

Відмовити в задоволені подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 5 днів з дня проголошення
ухвали, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні, - протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

СуддяІ. Є. Разумова