Справа № 199/7799/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б., при
секретарі Голубніченко В.О., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
третьої особи Посадської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа
Амур-Нижньодніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
Амур-Нижньодніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна подружжя, посилаючись на те, що
сторони по справі перебували у
фактичних шлюбних відносинах з січня
2008 року, тобто вели спільне
господарство, проживали разом в одній
квартирі за адресою АДРЕСА_1, як чоловік
та жінка. В лютому 2013 року вони
посварилися та перестали проживати
разом.

Під час перебування сторін у фактичних
шлюбних відносинах, а саме у травні 2009
року ними за спільні кошти був
придбаний автомобіль ВАЗ 21703, легковий
седан, 2008 року випуску, світло-сірого
кольору, державний номер НОМЕР_1.
Оскільки повної суми для придбання
автомобіля у сторін не було, то вони
вимушені були оформити кредит для
покупки автомобіля. Так 12 травня 2009
року між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір № 02-49
Ф, відповідно до умов якого банк видав
кредит у розмірі 44 700 грн. на цільове
використання кредиту - покупка
автомобіля, з датою кінцевого
повернення 12 травня 2014 року. Оскільки
кредит був оформлений на відповідача,
то при купівлі автомобіль теж був
оформлений на неї. Разом з тим всі
платежі за кредитним договором
сплачував позивач.

15 травня 2013 року кредит було закрито у
зв'язку з повною оплатою кредитних
зобов'язань. Незадовго до закриття
кредитного договору між сторонами
почали псуватися відносини, після чого
вони вирішили проживати окремо один
від одного. Сторони не досягли згоди з
приводу розподілу спірного автомобіля,
оскільки відповідач проти грошової
компенсації, потім хотіла залишити
автомобіль у своєю користуванні, тоді
як позивач наполягав, щоб спірний
автомобіль залишився у нього у
користуванні, оскільки саме він
сплатив вартість автомобіля у повному
обсязі. Крім того позивачу стало
відомо, що постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07 червня 2013 року
винесеної державним виконавцем АНД
ВДВС ДМУЮ Посадською О.В. було
накладено арешт на все майно
відповідача ОСОБА_2, в тому числі і на
спірний автомобіль.

У зв'язку з викладеним та з урахуванням
уточнених позовних вимог, позивач
просив суд встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з січня 2008 року по
лютий 2013 року; визнати автомобіль ВАЗ
21703, легковий седан, 2008 року випуску,
світло-сірого кольору, державний номер
НОМЕР_1 спільним майном подружжя ОСОБА_4
та ОСОБА_2; припинити за ОСОБА_2 право
власності на спірний автомобіль;
визнати за ОСОБА_4 право власності на
автомобіль ВАЗ 21703, легковий седан, 2008
року випуску, світло-сірого кольору,
державний номер НОМЕР_1; зняти арешт з
автомобіля ВАЗ 21703, легковий седан, 2008
року випуску, світло-сірого кольору,
державний номер НОМЕР_1, накладений
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 07 червня 2013 року державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровським
відділом державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Посадською О.В.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, на задоволенні позову
наполягав, надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов в остаточній редакції визнала
частково, оскільки даний автомобіль
придбано під час спільного проживання,
вважає,, що він є спільним майном
подружжя і належить кожному з ним в ?
частині. Під час судових дебатів позов
визнала повністю, не заперечуючи проти
грошової компенсації.

Представник третьої особи
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Посадська О.В. в
судовому засіданні просила вирішити
спір відповідно до норм чинного
законодавства.

Вислухавши сторони по справі, їх
представників, допитавши свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2
знаходилися у фактичних шлюбних
відносинах з січня 2008 року по лютий 2013
року. Дані обставини визнаються
сторонами, підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, а також
показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
наданими фотографіями.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

В період перебування сторін у
фактичних шлюбних відносинах, а саме у
травні 2009 року ними був придбаний
автомобіль ВАЗ 21703, легковий седан, 2008
року випуску, світло-сірого кольору,
державний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 71 СК України
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема, на жилий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим з
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до роз'яснень в п. п. 24, 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Крім того, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання, вартість його на момент
припинення шлюбних стосунків. До
складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. (ч. 4
ст. 65 СК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено,
що особистою приватною власністю
дружини (чоловіка) є майно, набуте нею
(ним) за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй (йому) особисто. Відповідно
до ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте нею, ним за час
їхнього окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до
шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування; 3)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

На підставі наданих доказів,
встановлено, що спірний автомобіль ВАЗ
21703, легковий седан, 2008 року випуску,
світло-сірого кольору, державний номер
НОМЕР_1 придбаний сторонами в період
шлюбу за спільні кошти.

Що стосується посилань позивача у
позові та його представника в судовому
засіданні щодо погашення кредитних
коштів після лютого 2013 року особисто
ОСОБА_4, суду, як то передбачено ст.ст.10,60
ЦПК України, належних доказів цим
обставинам не надано.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засад рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема, якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка,
за умови, що розмір аліментів, які
вони одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 30 постанови від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», зокрема
зазначено, що при вирішенні спору про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд згідно із чч. 2, 3 ст. 70 СК України в
окремих випадках може відступити від
засади рівності часток подружжя,
враховуючи обставини, що мають істотне
значення для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування). Під обставинами, що мають
істотне значення для справи, потрібно
розуміти не тільки випадки, коли один
із подружжя не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки,
коли один із подружжя не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК України).

Доказів того, що спірний автомобіль є
особистою власністю позивача, останнім
також не надано, оскільки і в позовній
заяві позивач і в судовому засіданні
його представник підтвердили факт
ведення спільного господарства з
відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню частково, а
саме в частині визнання права
власності за кожним з подружжя по ?
частині спірного автомобіля ВАЗ 21703,
легковий седан, 2008 року випуску,
світло-сірого кольору, державний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що автомобіль ВАЗ 21703,
легковий седан, 2008 року випуску,
світло-сірого кольору, державний номер
НОМЕР_1, є спільним майном подружжя,
ОСОБА_4 належить ? частина цього
автомобіля, то суд приходить до
висновку про звільнення з-під арешту
накладеного 07 червня 2013 року
Амур-Нижньодніпровським відділом
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ? частину
автомобіля ВАЗ 21703, легковий седан, 2008
року випуску, світло-сірого кольору,
державний номер НОМЕР_1, який належить
на праві власності ОСОБА_4.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4
частково.

Враховуючи, що позивач не звертався до
суду із вимогами про розподіл судових
витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України суд приходить до висновку, що
судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа Амур-Нижньодніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна подружжя - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 з січня 2008 року по лютий 2013 року.

Визнати автомобіль ВАЗ 21703, легковий
седан, 2008 року випуску, світло-сірого
кольору, державний номер НОМЕР_1
спільним майном подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частину автомобіля ВАЗ 21703, легковий
седан, 2008 року випуску, світло-сірого
кольору, державний номер НОМЕР_1.

Звільнити з-під арешту накладеного 07
червня 2013 року Амур-Нижньодніпровським
відділом державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ? частину
автомобіля ВАЗ 21703, легковий седан, 2008
року випуску, світло-сірого кольору,
державний номер НОМЕР_1, який належить
на праві власності ОСОБА_4.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 14 лютого 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець