Березівський районний суд Одеської
Справа № 494/1701/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2014 року
Березівський
районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Березівка
Одеської області подання Відділу
державної виконавчої служби
Березівського міжрайонного управління
юстиції в Одеській області про
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу ДВС звернувся до
суду з цим поданням, посилаючись на те,
що на виконанні відділу ДВС
знаходиться виконавче провадження по
виконавчому листу Березівського
районного суду від 19.10.2009 року по справі
№ 2-510/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
дітей. Наявність вказаних зобов'язань
боржника з виплати заборгованості в
розмірі 16160 грн. э підставою, на думку
заявника, для обмеження у праві виїзду
за межі України, оскільки боржник свої
зобов'язання не виконує. У зв'язку з цим
відділ ДВС просить винести ухвалу про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорту до виконання боржником своїх
зобов'язань по сплаті аліментів.

У судове засідання заявник не з'явився,
але просить розглядати подання без
його участі.

Боржник сповіщений належним чином, в
судове засідання не з'явився, але це не
перешкоджає слухати справу за його
відсутністю.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
поданням державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України
та виїзд з України громадян України"
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Тобто, лише у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, державний
виконавець може звернутися з поданням
до суду за місцезнаходженням органу
ДВС щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням.

Інструкція з організації примусового
виконання рішень, що набрала чинності з
17 квітня 2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5, містить окремий
розділ XI "Обмеження у праві виїзду за
межі України та заборона в'їзду в
Україну", в якому передбачено зміст
подання державного виконавця при
зверненні до суду.

Відповідно до приписів вищевказаної
Інструкції встановлено, що подання
державного виконавця про обмеження у
праві виїзду за межі України повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань. До подання додаються копії
виконавчого документа, постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
також інші документи виконавчого
провадження, які, на думку державного
виконавця, підтверджують ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду,
відомості про характер та розмір
невиконаних зобов'язань боржником.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, тривалого
відрядження, важкої хвороби тощо. Однак
воно може мати й принципово інше
походження, суб'єктивне, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання - має
змогу виконати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин. Тобто, на
момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним вихождячи з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на матеріали справи, не
можливо зроби висновок щодо повноти
вчинення виконавчих дій, натомість
вбачається відсутність доказів на
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов'язань.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення
питання про тимчасове обмеження
конституційного права за поданням
державного виконавця будується на
активній позиції заявника щодо
обгрунтуваня заявлених вимог, оскільки
саме він зобов'язаний довести суду з
наданням відповідних матеріалів
виконавчого провадження необхідність
обмеження конституційного права
боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи не містяться та
заявником не надані обґрунтування, що
боржник отримав паспортні документи
для виїзду за межі України, не надано
також інших доказів, які б свідчили про
існування очевидної небезпеки щодо
невиконання боржником зобов'язання та
виїзд останнього до іншої країни.

Заявник не обґрунтував необхідність
вжиття заходів щодо обмеження боржника
у праві виїзду відповідно до
встановленого законодавством порядку,
не вказав в чому полягає очевидна
небезпека залишення країни боржником
та ухилення останнього від виконання
обов'язків покладених на нього судовим
рішенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Подання Відділу державної виконавчої
служби Березівського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області
про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України, - залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на її оскарження та
може бути оскаржена до апеляційного
суду Одеської області через
Березівський районний суд Одеської
області протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: