Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/1045/13-ц
Номер провадження 2/540/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року. Машівський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді
Косик С.М.,

за участю секретаря
Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в АДРЕСА_1 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання майна спільною
сумісною власністю та поділ спільного
майна подружжя,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в
судовому засіданні 19 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення,

в с т а н о в и в :

в серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з зазначеним позовом, з
послідуючими змінами (а.с.190-193)
посилаючись на те, що 02.07.2013 року між ним
та відповідачем ОСОБА_2 шлюб був
розірвано, від шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
відповідачем.

За час проживання ними було
придбано квартиру АДРЕСА_1 вартістю 247000
грн., автомобіль ВАЗ - 21099 вартістю 32107,19
грн., телевізор «Самсунг» 2005 р.в.
вартістю 2500 грн., телевізор «Лібертон»
2004 р.в. вартістю 900 грн., холодильник
«Норд» вартістю 1000 грн., стінку кухонну
вартістю 500 грн., кондиціонер вартістю
3500 грн., стінку для великої кімнати
вартістю 2000 грн., м'який куточок
вартістю 2500 грн., пральну машинку
вартістю 2300 грн., музичний центр
вартістю 1000 грн., спальний гарнітур
вартістю 3000 грн., диван вартістю 1500 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 800 грн.,
водонагрівач на 80 літрів вартістю 1000
грн., газову плитку «Норд» вартістю 1500
грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн.,
кухонний стіл зі стільцями вартістю 800
грн., стіл розкладний зі стільцями
вартістю 500 грн., тумбочку під телевізор
вартістю 500 грн., супутникову антену (2
тюнера) вартістю 1300 грн., фотоапарат
цифровий вартістю 500 грн., коврові
покриття вартістю 650 грн., махрові
комплекти для спальні та ванни
вартістю 1000 грн., кухонні сервізи та
посуд вартістю 1000 грн.

Загальна сума рухомого майна становить
62657,19 грн., тобто частка кожного з
подружжя складає 31328,59 грн. Вважає що
має право на виділ ? частки квартири і
автомобіля в натурі, оскільки він є
неподільним і знаходиться в його
користуванні та він залишив все інше
рухоме майно дружині. Також вважає що
земельна ділянка та зведений на ній
гараж, який не прийнятий в
експлуатацію, не можуть бути об'єктом
поділу, оскільки земельна ділянка
набута ним під час шлюбу внаслідок
приватизації, гараж зведений з
будівельних матеріалів, які були
придбані його батьками, гараж
побудований ним та його батьком ОСОБА_4
Колишня дружина від добровільного
поділу сумісно нажитого майна
відмовляється.

В зв'язку з наведеним просить визнати
за ним право власності на ? частку
квартири; виділити із спільної
сумісної власності автомобіль; визнати
за ним право особистої приватної
власності на будівельні матеріали та
конструкції використані для
будівництва гаража, який зведений на
приватизованій земельній ділянці
площею 0,005 га. та розташований в АДРЕСА_1
в

районі залізничної колії; визнати за
відповідачем право власності на ?
частку квартири та виділити їй із
спільної сумісної власності рухоме
майно на суму 30549,81 грн.: телевізор
«Самсунг» 2005 р.в. вартістю 2500 грн.,
телевізор «Лібертон» 2004 р.в. вартістю 900
грн., холодильник «Норд» вартістю 1000
грн., стінку кухонну вартістю 500 грн.,
кондиціонер вартістю 3500 грн., стінку
для великої кімнати вартістю 2000 грн.,
м'який куточок вартістю 2500 грн., пральну
машинку вартістю 2300 грн., музичний
центр вартістю 1000 грн., спальний
гарнітур вартістю 3000 грн., диван
вартістю 1500 грн., мікрохвильову піч
вартістю 800 грн., водонагрівач на 80
літрів вартістю 1000 грн., газову плитку
«Норд» вартістю 1500 грн., пилосос
«Самсунг» вартістю 300 грн., кухонний
стіл зі стільцями вартістю 800 грн., стіл
розкладний зі стільцями вартістю 500
грн., тумбочку під телевізор вартістю 500
грн., супутникову антену (2 тюнера)
вартістю 1300 грн., фотоапарат цифровий
вартістю 500 грн., коврові покриття
вартістю 650 грн., махрові комплекти для
спальні та ванни вартістю 1000 грн.,
кухонні сервізи та посуд вартістю 1000
грн.; судові витрати присудити
пропорційно задоволених вимог.

10.09.2013 року відповідач ОСОБА_2
звернулася з зустрічним позовом, який
ухвалою суду прийнятий до спільного
розгляду з первісним, з послідуючими
змінами та уточненнями (а.с.207, 225),
обґрунтовуючи тим, що з 10.08.2002 року до
02.07.2013 року вони з позивачем перебували
в зареєстрованому шлюбі. Сімейне
проживання фактично припинено з
ініціативи позивача в лютому 2013 році,
після чого вони не вели спільного
господарства та не мали спільного
бюджету, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишився проживати з нею на її
утриманні. Вона також несла витрати по
утриманні квартири, позивач же не бере
участі у вихованні та утриманні дитини,
ухилявся від сплати аліментів і вона
вимушена була звернутися з позовом про
стягнення аліментів на його утримання,
що свідчить про можливість
відступлення від засад рівності часток
подружжя та збільшення її частки в
квартирі, яка набута ними в період
шлюбу, до 2/3 часток, а тому вартість її
частки складатиме 106 666,66 грн.

Вказує що в період шлюбу з
позивачем ОСОБА_1 ними спільними
зусиллями та за спільні кошти було
побудовано гараж в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці призначеній для
гаражного будівництва, яку ОСОБА_1
набув у власність шляхом приватизації,
але останній не вживає заходів для
введення гаражу в експлуатацію, а
будівельні матеріали та конструкції
використані для будівництва гаражу є
спільною власністю подружжя та можуть
бути залишені у спільній частковій
власності їй та позивачу. Вважає що
вартість автомобіля позивачем
занижена та складає не 25000 грн. а
близько 42000 грн. і відповідно її частка
21000 грн., за відсутності її згоди на
отримання грошової компенсації та
внесення позивачем коштів на депозит
суду автомобіль не може бути реально
поділений а повинен залишатися в
спільній частковій власності подружжя.

Із запропонованою позивачем вартістю
майна - автомобіля, меблів, побутової
техніки та предметів домашнього вжитку
погоджується. З урахуванням інтересів
дитини для забезпечення сину належних
умов проживання та харчування не
заперечує щодо виділу їй в натурі майна
загальною вартістю 16700 грн., а саме
телевізора «Самсунг» вартістю 2500 грн.,
стінки кухонної 500 грн., стінки для
великої кімнати 2000 грн., пральної
машинки вартістю 2300 грн., спального
гарнітуру 3000 грн. мікрохвильової пічки
вартістю 800 грн., водонагрівача на 80
літрів вартістю 1000 грн., газової плити
«Норд» вартістю 1500 грн., пилососа
«Самсунг» вартістю 300 грн., стола
розкладного зі стільцями (4 шт.)
вартістю 500 грн., тумбочки під телевізор
вартістю 500 грн., супутникової антени (2
тюнера) вартістю 1300 грн., фотоапарату
цифрового вартістю 500 грн., двох
коврових покриттів для підлоги
вартістю 300 грн. та виділу позивачу
телевізора «Лібертон» 2004 р.н. вартістю
900 грн., м'якого куточка вартістю 2500 грн.,
холодильника «Норд» вартістю 1000 грн.,
кондиціонера вартістю 3500 грн.,
музичного центру вартістю 1000 грн.,
дивана вартістю 1500 грн., кухонного
стола зі стільцями вартістю 800 грн.,
м'якого куточку вартістю 2500 грн., килима
для підлоги розміром 5 м*3м вартістю 350
грн. загальною вартістю 11550 грн.

В зв'язку з наведеним просить суд
позов ОСОБА_1 задовольнити частково;
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
частковою власністю ОСОБА_1 та її,
ОСОБА_2 та виділити їй 2/3 часток
квартири а ОСОБА_1 1/3 частку квартири;
визнати автомобіль ВАЗ - 21099 їх з
позивачем спільною частковою
власністю та виділити їм по ? частці;
визнати будівельні матеріали та
конструкції використані на
будівництво гаражу в АДРЕСА_1 їх з
позивачем спільною частковою
власністю та визнати за ними право
власності на ? частку кожному указаних
матеріалів та конструкцій; виділити їй
із

спільного рухомого майна подружжя
майна подружжя телевізор «Самсунг»,
стінку кухонну, стінку для великої
кімнати, м'який куточок, пральну
машинку, спальний гарнітур,
мікрохвильову пічку, водонагрівач на 80
літрів, газову плиту «Норд», пилосос
«Самсунг», стіл розкладний зі
стільцями (4 шт.), тумбочку під
телевізор, супутникову антену (2
тюнера), фотоапарат цифровий, два
коврові покриття для підлоги загальною
вартістю 16700 грн.

В запереченні (а.с.61,62) позивач просить
відмовити в зустрічному позові,
посилаючись на те, що він утримував і
утримує сина, відповідач лише в липні
звернулася з позовом про стягнення
аліментів і з його заробітної плати
проводяться утримання, якщо ж кошти
поступають невчасно, це не його
провина, відповідач не надає йому
дозволу бачитися з дитиною. Автомобіль
вони купили в кредит, який він виплатив
сам, а земельна ділянка приватизована
на його ім'я та є його особистою
власністю, гараж за 40000 грн, як його
оцінює відповідач, в нього навіть ніхто
не купить, будівельні ж матеріали
придбані за кошти його батьків.
Відповідач просить виділити їй рухоме
майно на більшу суму, що суперечить
законодавству, оскільки частки майна
дружини і чоловіка є рівними.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5
позов підтримали з підстав викладених
у позовній заяві, зустрічний позов не
визнали. Позивач пояснив, що вони з
відповідачем придбали в шлюбі
квартиру, яка зараз коштує 247000 грн.,
автомобіль ВАЗ, за який він одноособово
виплатив кредит та побудували гараж на
приватизованій на його ім'я земельній
ділянці. Гараж будували за кошти та з
будівельних матеріалів його батьків,
будував він з його родичами. З дитиною
він спілкується - зустрічається з ним
на вулиці, купляє гостинці та дає
кишенькові гроші, але відповідач
перешкоджає в спілкуванні, а саме
видалила з телефону сина його номер
телефону і він не має змоги з ним
зв'язатися, не дозволяє бачитися. Про
хворобу сина бувша дружина не
повідомляла, він би привіз ліки. З цього
приводу він звертався в орган опіки і
піклування, який встановив графік
побачень з сином. За квартиру він мав
намір сплачувати, але книжки по
комунальних послугах колишня дружина
йому не дає, гроші, які він давав на
компослуги дружина йому віддала,
платив до вересня 2013 року. З
урахуванням інтересів дитини просить
виділити відповідачці всі меблі та
побутову техніку, тобто рухоме майно на
більшу суму, ніж йому, натомість
просить щоб йому виділили автомобіль.

Представник позивача ОСОБА_5
пояснив, що його довірителем надані
докази того, що він дбав про сім'ю -
сплачував кредит за квартиру і
автомобіль, працював, не ухиляється від
сплати аліментів, з дитиною
спілкується хоча відповідач і
перешкоджає в цьому. Колишня дружина не
допускає його в квартиру, а тому він не
має змоги сплачувати за комунальні
послуги. Автомобіль знаходиться в
користуванні ОСОБА_1, він його ремонтує
і тому в рахунок предметів домашнього
вжитку просить виділити автомобіль.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_6 позов визнали
частково - погодилися з вартістю
автомобіля та речей домашнього вжитку,
вартістю квартири, яку позивач
вказував в початковій редакції позову,
а саме 160000 грн., оскільки вони таку ціну
не заперечували, підтримали зустрічний
позов та просили його задовольнити. При
цьому відповідач пояснила, що в
ініціатором розлучення був чоловік, в
лютому 2013 року він пішов з дому і з того
часу участі у вихованні сина не бере,
його здоров'ям та життям не цікавиться,
вона сама годує, одягає та лікує дитину,
сплачує за додаткові заняття. В жовтні
2013 року органом опіки та піклування
позивачу було надано дозвіл на
побачення з сином - півдня щонеділі, але
бувший чоловік не приходить,
посилаючись на зайнятість, хоча дитина
завжди чекає його. Коли син хворів,
позивач його здоров'ям не цікавився.
Вона дійсно видалила з мобільного
телефону сина номер телефону бувшого
чоловіка, тому що син після
спілкування з останнім стає нервовим.
Позивач гуляє з сином, купляє йому
гостинці та дає невеликі суми коштів,
інколи 100 грн., інколи 10 грн., купив на
день народження планшет. Вона з лютого
2013 року платить за компослуги, дійсно
віддала гроші колишньому чоловікові,
бо він сказав що йому потрібні кошти на
день народження. Колишній чоловік за
час проживання в сім'ї приносив
набагато меншу зарплатню, про це вона
дізналася як почала отримувати
аліменти, тобто витрачав зарплатню, яка
є спільним майном подружжя, на власні
потреби.

Представник відповідача вважає
що відповідач ОСОБА_2 має право на виділ
їй 2/3 часток квартири з урахуванням
інтересів сина, якого вона сама одягає,
скупляє в школу, лікує, бо дитина
перебуває на обліку в стоматолога,
придбає їжу, бо син потребує
повноцінного і збалансованого
харчування. Отриманих нею аліментів на
всі потреби дитини не вистачає. До того

ж її довірителька одна сплачує витрати
по утриманню квартири, в тому числі за
комунальні послуги. На виділ
автомобіля позивачу відповідач не
погоджується, оскільки це неподільне
майно та не рівноцінне з предметами
домашнього вжитку.Також в шлюбі
сторонами побудовано гараж, який на
даний час не узаконений, а тому
будівельні матеріали, використані на
його будівництво, є спільним майном
подружжя.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, свідків,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного висновку.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002р. по
02.07.2013р. Від шлюбу мають малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується копіями рішень
Машівського районного суду та копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_4
(а.с.11, 27,28 т.1).

Під час перебування у шлюбі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, які
зареєстровані на позивача ОСОБА_1, що
також стверджується копіями договору
купівлі - продажу спірної квартири від
26.06.2004 року, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно та
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 6,7,10
т.1).

Згідно ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу
України - розірвання шлюбу не припиняє
права спільної

Вартість указаної квартири згідно
звіту про оцінку вартості, наданого
позивачем, складає 247000 грн.(а.с.70-123 т.1,
1-41 т.2).

Вартість автомобіля ВАЗ, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за висновком №020114
експертного авто товарознавчого
дослідження станом від 17.01.2014р. складає
32107,19 грн. (а.с.194-206 т.1).

З копії державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№172775 убачається, що ОСОБА_1 на підставі
рішення 30 позачергової сесії 5
скликання Машівської селищної ради від
04.07.2008 року є власником земельної
ділянки площею 0,005 га., розташованої в
АДРЕСА_1 та призначеної для гаражного
будівництва (а.с.8 т.1).

На вказаній земельній ділянці
сторонами, що ними не заперечується та
підтверджується дозволом Відділу
містобудування архітектури та
житлово-комунального господарства від
17.07.2008 року (а.с.30 т.1), в період шлюбу було
побудовано гараж, на будівництво якого
було використано будівельні матеріали,
конструкції та здійснено роботи станом
на час розгляду справи 36723 грн., як це
убачається з висновку №1058 судової
будівельно-технічної експертизи від
06.12.2013 р. (а.с.149-162 т.1).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 повідомили, що
привозили ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з АДРЕСА_2 з
подвір'я батьків останнього - ОСОБА_4 та
ОСОБА_10, будівельні матеріали для
будівництва гаража, а саме фундаментні
блоки, які були куплені батьком
позивача ОСОБА_4, цеглу, дошки та шифер з
розібраного будинку родичів сім'ї
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона
проживає по сусідству з ОСОБА_4 та
бачила, як з його подвір'я грузили цеглу
для будівництва гаража синові.

Сторони дійшли згоди щодо обсягу
спільно нажитих меблів, побутової
техніки та предметів домашнього вжитку
та їх вартості: телевізор «Лібертон» 2004
р.н. вартістю 900 грн., м'який куточок
вартістю 2500 грн., холодильник «Норд»
вартістю 1000 грн., кондиціонер вартістю
3500 грн., музичний центр вартістю 1000 грн.,
диван вартістю 1500 грн., кухонний стіл зі
стільцями вартістю 800 грн., килим для
підлоги розміром 5 м*3м вартістю 350 грн.,
телевізор «Самсунг» вартістю 2500 грн.,
стінка кухонна 500 грн., стінка для
великої кімнати 2000 грн., м'який куточок
вартістю 2500 грн., пральна машинка
вартістю 2300 грн., спальний гарнітур 3000
грн. мікрохвильова пічка вартістю 800
грн., водонагрівач на 80 літрів вартістю
1000 грн., газова плита «Норд» вартістю 1500
грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн.,
стіл розкладний зі стільцями (4 шт.)
вартістю 500 грн., тумбочка під телевізор
вартістю 500 грн., супутникова антена (2
тюнера) вартістю 1300 грн., фотоапарат
цифровий вартістю 500 грн., два коврові
покриття для підлоги вартістю 300 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України - у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників є рівними.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 70 СК України - суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, а також рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Враховуючи наведене, суд не знаходить
підстав відступити від засади рівності
часток подружжя, так як позивач не
довела того факту, що відповідач не
дбав про матеріальне забезпечення,
оскільки за поясненнями сторін позивач
працював, спільно з відповідачем
сплачував кредити, які були
використані на придбання квартири та
автомобіля для сім'ї, використовував на
потреби сім'ї і кошти своїх батьків. Не
знайшли підтвердження й доводи
відповідача ОСОБА_2 та її представника
про те, що розмір аліментів на дитину
не достатній для її фізичного,
духовного розвитку, оскільки аліменти
утримуються із заробітної плати
позивача ОСОБА_1 та їх розмір з серпня
по грудень 2013 року включно складає 5347,70
грн. (а.с.28, 208 т.1), від їх сплати останній
не ухиляється, також зустрічається з
дитиною та купляє фрукти, солодощі, дає
невеликі суми коштів, а тому з
урахуванням усіх обставин справи, суд
визнає ідеальні частки подружжя на
майно.

Придбання відповідачем ОСОБА_2 одягу
та канцтоварів для дитини не є
підставою для відступлення від
рівності часток.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України -
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

За змістом ст. 71 Сімейного кодексу
України - майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ділиться між ними в натурі, з
урахуванням їх інтересів, інтересів
дітей та інших обставин. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Присудження судом одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
Кодексом України.

Згідно ч.2 ст.365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» - за відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце на таких підставах,
передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Таким чином, присудження судом одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на неподільну річ (квартиру,
автомобіль, земельну ділянку)
допускається за його згодою за умовою
попереднього внесення другим
подружжям відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Оскільки жодна зі сторін
попередньо не внесла на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми, а неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток без застосування грошової
компенсації і припинення права
власності одного з подружжя на його
частку в такому майні, питання про
припинення права власності одного з
них сторони не ставили, а тому суд
визнає ідеальні частки подружжя на
квартиру, автомобіль та будівельні
матеріали використані для будівництва
гаражу без їх реального поділу в
розмірі ? частки кожному і залишає у їх
спільній частковій власності.

Щодо доводів позивача та його
представника про належність йому
гаражу на праві приватної власності,
оскільки зведений на його
приватизованій земельній ділянці та
для його

будівництва використано будівельні
матеріали та кошти, належні його
батькам, суд вважає ці доводи
неспроможними, оскільки чинне
законодавство України не передбачає
підтвердження наявності чи
відсутності грошових зобов'язань осіб
показами свідків, а тому суд відкидає
покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 та
ОСОБА_11 Договір купівлі-продажу
житлового будинку від 14.12.2005 року,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (а.с.63
т.1) також не є належним доказом. Довідки
про отриману ОСОБА_10 та ОСОБА_4 орендну
плату протягом 2004-2008 років не містить
даних про передачу цих коштів позивачу
ОСОБА_1 Крім того, останнім не
заперечується що будівельні матеріали
та кошти, надані батьками використані
ним на потреби сім'ї, а тому позивачем
не доведено обставини, які виключають
виникнення спільної сумісної
власності на будівельні матеріали та
конструкції, використані на
будівництво гаражу.

Суд вважає, що оскільки сторони
дійшли згоди про обсяг меблів та
побутової техніки, про сплату різниці
вартості цього майна не заявили, а тому
позивачу ОСОБА_1 із спільного майна
подружжя потрібно виділити та визнати
за ним право власності на телевізор
«Лібертон» 2004 р.н. вартістю 900 грн.,
м'який куточок вартістю 2500 грн.,
холодильник «Норд» вартістю 1000 грн.,
кондиціонер вартістю 3500 грн., музичний
центр вартістю 1000 грн., диван вартістю
1500 грн., кухонний стіл зі стільцями
вартістю 800 грн., килим для підлоги
розміром 5м. * 3м. вартістю 350 грн.
загальною вартістю 111550 грн.
Відповідачці ОСОБА_2 виділити із
спільного майна подружжя та визнати за
нею право власності на подружжя
телевізор «Самсунг» вартістю 2500 грн.,
стінку кухонну 500 грн., стінку для
великої кімнати 2000 грн., м'який куточок
вартістю 2500 грн., пральну машинку
вартістю 2300 грн., спальний гарнітур 3000
грн. мікрохвильову пічку вартістю 800
грн., водонагрівач на 80 літрів вартістю
1000 грн., газову плиту «Норд» вартістю 1500
грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн.,
стіл розкладний зі стільцями (4 шт.)
вартістю 500 грн., тумбочку під телевізор
вартістю 500 грн., супутникову антену (2
тюнера) вартістю 1300 грн., фотоапарат
цифровий вартістю 500 грн., два коврові
покриття для підлоги вартістю 300 грн.,
загальною вартістю 16700 грн.

Позивачем не надано доказів придбання
в шлюбі махерових комплектів та
кухонних сервізів і посуду,
відповідачем заперечується наявність
вказаного майна, суд в поділі названого
майна вважає за необхідне відмовити за
недоведеністю.

Оскільки позов задоволено частково, а
тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з
позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
сплачені нею витрати на проведення
судової будівельно-технічної
експертизи в сумі 588 грн. З відповідача
ОСОБА_2 на користь держави недоплачений
нею судовий збір в сумі 543,15 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна -
задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання майна спільною сумісною
власністю та поділ спільного майна
подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_2) та
ОСОБА_2 (ід.номер НОМЕР_3) право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1 Полтавської області з
визначенням ідеальної частки кожного в
розмірі ?.

Визнати за ОСОБА_1(ід.номер НОМЕР_2) та
ОСОБА_2(ід.номер НОМЕР_3) право спільної
часткової власності на будівельні
матеріали та конструкції використані
на будівництво гаражу в АДРЕСА_1
залізничної колії на земельній ділянці
призначеній для гаражного будівництва
площею 0,005 га кадастровий номер
:30:001:0439 з визначенням ідеальної
частки кожного в розмірі ?.

Визнати за ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_2) та
ОСОБА_2 (ід.номер НОМЕР_3) право спільної
часткової власності на автомобіль ВАЗ
210994-20, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з
визначенням ідеальної частки кожного в
розмірі ?.

Виділити ОСОБА_2 (ід.номер НОМЕР_3) із
спільного майна подружжя та визнати за
нею право власності на телевізор
«Самсунг» вартістю 2500 грн., стінку
кухонну вартістю 500 грн., стінку для
великої кімнати вартістю 2000 грн.,
пральну машинку вартістю 2300 грн.,
спальний гарнітур вартістю 3000 грн.
мікрохвильову пічку вартістю 800 грн.,
водонагрівач на 80 літрів вартістю 1000
грн., газову плиту «Норд» вартістю 1500
грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн.,
стіл розкладний зі стільцями (4 шт.)
вартістю 500 грн., тумбочку під телевізор
вартістю 500 грн., супутникову антену (2
тюнера) вартістю 1300 грн., фотоапарат
цифровий вартістю 500 грн., два коврові
покриття для підлоги вартістю 300 грн.

Виділити ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_2) із
спільного майна подружжя та визнати за
ним право власності на телевізор
«Лібертон» 2004 р.н. вартістю 900 грн.,
м'який куточок вартістю 2500 грн.,
холодильник «Норд» вартістю 1000 грн.,
кондиціонер вартістю 3500 грн., музичний
центр вартістю 1000 грн., диван вартістю
1500 грн., кухонний стіл зі стільцями
вартістю 800 грн., килим для підлоги
розміром 5 м*3м вартістю 350 грн.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1(ід.номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_2(ід.номер НОМЕР_3)
сплачені нею витрати на проведення
судової будівельно-технічної
експертизи в сумі 588 грн.

Стягнути з ОСОБА_2(ід.номер НОМЕР_3) на
користь держави судовий збір в сумі 543,15
грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд Полтавської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

С.М. Косик

Повний текст рішення виготовлено 21
лютого 2014 року.