Справа № 569/7399/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року

Рівненський міський суд

головуючий Герасимчук М.К.

при секретарі Дащук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні
ініціативи", ОСОБА_2, третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог -
Київської обласної філії державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України про
визнання недійсним договору застави,
зняття обтяження з об'єкта рухомого
майна, -

в с т а н о в
и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в
якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просить:
визнати недійсним договір застави від
21 листопада 2007 року, укладений між
ОСОБА_2 та ТОВ "Кредитні ініціативи";
зобов'язати Київську обласну філію
державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України зняти обтяження з
об'єкта рухомого майна,
зареєстрованого за реєстраційним
номером 6126725 в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, а саме
транспортного засобу FUAH0011 KIA ZAZ Lutsk,
модель Sorento, рік випуску 2007, об'єм
двигуна 2500, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
серія та номер свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що 25 січня 2013 року з листа підприємства
"Інформаційний центр" дізналася, що їх
спільний з чоловіком - ОСОБА_2,
автомобіль перебуває в заставі. З
пояснень чоловіка та документів стало
відомо про укладення 21 листопада 2007
року договору застави транспортного
засобу № 3 між ОСОБА_2 та ТОВ
"ПростоФінанс" в забезпечення
кредитного договору. При детальному
ознайомлення з договором застави
транспортного засобу виявила, що в
останньому від її імені надана згода на
укладення та стоїть чужий підпис.
Доводить, що не була присутньою при
укладенні спірного договору, ніяких
записів не робила, нічого не
підписувала, а відтак не надавала згоди
на його укладення. Посилаючись на
положення ст. 60, 65 СК України, вказує, що
транспортний засіб, який чоловік
передав у заставу є спільною сумісною
власністю подружжя, а тому, без згоди
одного з подружжя договір застави є
таким, що суперечить ст. 203, 215 ЦК
України.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, підтримавши заперечення на
позову заяву, просив в задоволенні
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
повністю.

Представник третьої особи -
Дмитрук Т.О. подала до суду пояснення по
справі з проханням відмовити в
задоволенні позову в частині вимог, що
висуваються до Київської обласної
філії державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України.

Заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що 21 листопада 2007
року між ТОВ "ПростоФінанс" та ОСОБА_2,
за згоди ОСОБА_1, яка засвідчена
підписом, укладено Кредитний договір
№ 3, за яким останній отримав
кредит в розмірі 161 075 грн. на термін до 10
листопада 2012 року. Пунктом 1.2
кредитного договору визначено цільове
призначення кредиту: для оплати
позичальником автотранспортного
засобу: марки FUAH0011 KIA ZAZ Lutsk, модель Sorento,
рік випуску 2007, об'єм двигуна 2500, колір
чорний, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
серія та номер свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 придбаного позичальником у РФ
ТОВ "Український автомобільний
холдинг". На виконання п. 1.3 кредитного
договору, в якості забезпечення
зобов'язань позичальника за цим
договором надається застава
транспортного засобу. 21 листопада 2007
року між ТОВ "ПростоФінанс"
(заставодержатель) та ОСОБА_2
(заставодавець), за згоди ОСОБА_1, що
засвідчено підписом, укладено Договір
застави транспортного засобу № 3,
за умовами п. 1.1. якого, заставодавець з
метою забезпечення виконання
зобов'язань заставодавця перед
заставодержателем, передає
заставодержателю в заставу
транспортний засіб, належний
заставодавцю на підставі Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого 1-е МРВ ДАІ м.Рівне 21
листопада 2007 року. Предметом застави є
автомобіль марки FUAH0011 KIA ZAZ Lutsk, модель
Sorento, рік випуску 2007, об'єм двигуна 2500,
колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Договором застави транспортного
засобу встановлено суть, розмір та
строк виконання забезпечених заставою
зобов'язань.

З витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна № 36707448 від 02 липня 2012 року
вбачається зміна обтяжувача за
договором застави транспортного
засобі від 27 липня 2007 року з ТОВ
"ПростоФінанс" на ТОВ "Кредитні
ініціативи".

Позивач доводить, що при
укладенні оспорюваного правочину було
порушено вимоги ст. 65 СК України,
оскільки договір застави укладений без
її згоди, тобто одного з подружжя, а
тому це є однією з підстав для визнання
його недійсним.

У відповідності до п. 25 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", при оспорюванні
кредитного договору чи договору
поруки, застави/іпотеки іншим із
подружжя суди мають виходити з такого.
Положення статті 65 СК України щодо
порядку розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

Положеннями Закону України "Про
заставу", ст. ст. 572, 574 ЦК України
визначено, що застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду. Заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди, перевезення
вантажу тощо. Застава має похідний
характер від забезпеченого нею
зобов'язання.

Згідно з умовами оспорюваного
договору застави, останній був
укладений з метою забезпечення
зобов'язань боржника - ОСОБА_2 перед
заставодержателем ТОВ "ПростоФінанс"
за кредитним договором, заставодавець
за оспорюваним договором застави
передав, а заставодержатель прийняв у
заставу предмет застави - автомобіль.

Частиною 2 ст. 65 СК України
встановлено, що при укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

У своєму позові позивач вказує, що
про існування договору застави
дізналася у 2014 році і підпис, яким
засвідчується її згода, виконаний
іншою особою. В судовому засіданні 03
лютого 2014 року представником позивача
подано заяву про призначення судової
почеркознавчої експертизи. Зважаючи на
дату звернення до суду з позовом - 12
квітня 2013 року, є незрозумілим подання
такої заяви на вказану дату.

Суд вважає, що посилання позивача
на ст. 65 СК України є безпідставними,
оскільки останні регулюють відповідно
правовідносини між подружжям стосовно
їх майна, набутого за час шлюбу у разі
розпорядження таким майном.

Судом встановлено, що право
власності на предмет застави -
автомобіль, ОСОБА_2 набуто в день
укладення Кредитного договору 21
листопада 2007 року, за яким останній
отримав кредит саме на придбання
транспортного засобу. Укладаючи
договір застави права позивача не
порушені і тому її згода на укладання
вказаного договору на час його
укладання потрібна не була.

Крім того, в зазначених нормах
закону йдеться про правочини щодо
відчуження майна, що перебуває у
спільній сумісній власності подружжя,
а не про договір застави рухомого
майна, який як зазначалось, має
похідний характер.

Таким чином, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову про визнання
недійсним договору застави, оскільки
останній укладений з дотриманням
письмової форми, підписаний належними
сторонами і при його укладанні не
потребується письмової згоди подружжя.
На момент вчинення оспорюваного
правочину - договору застави, судом не
було встановлено недодержання вимог ч.1
ст.203 ЦК України.

Є необхідним вказати, що
Кредитний договір № 3 від 21
листопада 2007 року, який є основним,
також містить згоду позивача на
укладення, яка засвідчена її підписом.

За наведених обставин є
безпідставною і вимога позову про
зобов'язання третьої особи зняти
обтяження з об'єкта рухомого майна.

На підставі ст. 203, 215, 572, 574 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш
и в :

В задоволенні позову про визнання
недійсним договору застави від 21
листопада 2007 року, укладеного між
ОСОБА_2 та ТОВ "Кредитні ініціативи";
зобов'язання Київську обласну філію
державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України зняти обтяження з
об'єкта рухомого майна,
зареєстрованого за реєстраційним
номером 6126725 в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, а саме
транспортного засобу FUAH0011 KIA ZAZ Lutsk,
модель Sorento, рік випуску 2007, об'єм
двигуна 2500, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
серія та номер свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення.

Головуючий -