РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Моцного О.С., при
секретарі Відоновій О.О., за участі
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Ігнатенко О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
місті Селидове цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади Селидівської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 19.11.2013 року
звернулася до суду з позовною заявою до
Територіальної громади Селидівської
міської ради Донецької області про
визнання права власності - квартиру - за
набувальною давністю, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_4 та її чоловіку ОСОБА_5. ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті
позивач здійснювала за нею догляд, а
після смерті вона витрати пов'язані з
похованням вона взяла на себе. Після
смерті ОСОБА_4 діти померлої забрали до
себе жити її чоловіка ОСОБА_5 (який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2) та передали їй
правовстановлюючі документи та
квартиру що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, ключі від неї та дозвіл
розпоряджатися нею на власний розсуд,
повідомивши, що дану квартиру приймати
у спадок вони не будуть. Зазначила, що з
200 року вона розпоряджалася зазначеною
квартирою, утримувала її, робила
поточний ремонт, сплачувала кошти за
обслуговування будинку та
прибудинкової території, за спожиті
послуги з водо-, тепло- та
енергопостачання. Просить суд визнати
за нею право власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали
позовні вимоги повністю, просили позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Селидівської
територіальної громади - в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечував, пояснив, що якщо
спадкоємці згодні з позовними
вимогами, то відповідач також не
заперечує.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в
судовому засіданні підтвердили, що
після смерті ОСОБА_4 діти померлої
забрали до себе жити її чоловіка ОСОБА_5
(який помер ІНФОРМАЦІЯ_2) та передали
ОСОБА_1 правовстановлюючі документи та
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, ключі від неї та дозвіл
розпоряджатися нею на власний розсуд,
повідомивши, що дану квартиру приймати
у спадок вони не будуть.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні не
заперечувала проти того, щоб квартира,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
перейшла у власність позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надавши оцінку наявним доказам, вважає,
що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право
власності № 9102 від 08.09.1995 року,
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, належить на праві власності
смерті ОСОБА_4 та її чоловіку ОСОБА_5

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 від 20.12.2000 року, виданого
виконкомом Курахівської селищної ради
м. Селидове, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації
актів про смерть зроблено запис за № 148.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 04.01.2008 року, виданого
виконкомом Української міської ради м.
Селидове, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про
що в книзі реєстрації актів про смерть
зроблено запис за № 3.

З складеного секретарем Курахівської
селищної ради Трефіловською С.П., в
присутності ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_11,
акту від 01.11.2013 року вбачається, що
ОСОБА_4 проживала по день смерті в
квартирі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала її на праві
власності. Зі слів мешканців догляд до
дня смерті, поховання за нею фактично
здійснювала ОСОБА_1, яка фактично
мешкала за адресою: АДРЕСА_2. Після
смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 з 2000 року
розпоряджалася квартирою, утримувала
її, робила поточний ремонт, сплачувала
кошти за обслуговування будинку та
прибудинкової території, за спожиті
послуги з водо-, тепло- та
енергопостачання.

Відповідно до інформаційних довідок зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину), виданих 22.01.2014 року
нотаріусом Першої Селидівської
державної нотаріальної контори
Климовою О.В., спадкових справ після
смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не
заводилось, свідоцтв про право на
спадщину не видавалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України,
особа яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність).

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 користується квартирою, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1. За цей
час вона на свій розсуд здійснює
управління та володіння цією
квартирою. За період проживання в
спірній квартирі нею проведені
невід'ємні поліпшення та істотні зміни.
До теперішнього часу ніхто її права
власності на цю квартиру не оскаржував
та не оскаржує.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України,
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що ОСОБА_13 має законні підстави
для визнання за нею права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 344 ЦК України, ст. ст.
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади
Селидівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за набувальною давністю за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 58,2 м кв. та
житловою площею 41,8 м кв.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя