Справа №487/4126/13-ц 10.02.2014 10.02.2014 10.02.2014
Провадження №22-ц/784/548/14
Суддя суду першої інстанції
Доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

10 лютого 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду міста
Миколаєва від 07 листопада 2013 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державного
казначейства України, який
обґрунтовував наступним.

25 січня 2010 року СВ Центрального РВ ММУ
УМВС України в Миколаївській області
порушено кримінальну справу №10010062 за
фактом викрадання належного йому
майна, за ознаками складу злочину,
передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В подальшому провадження у вказаній
кримінальній справі зупинялось і
відновлювалось. На теперішній час,
згідно повідомлення СВ Центрального РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 29 березня 2013 року,
кримінальна справа зупинена на
підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК України (в
редакції 1960 року).

Посилаючись на те, що особи, причетні до
скоєння злочину, правоохоронними
органами не встановлені, чим були
порушені його конституційні права,
позивач просив позов задовольнити та
стягнути з відповідача на його користь
7 001 грн. 00 коп. на відшкодування шкоди,
завданої злочином на підставі ст.1177 ЦК
України.

Ухвалою Заводського районного суду
міста Миколаєва від
26 вересня 2013 року замінено первісного
відповідача Державне казначейство
України належним відповідачем
Державна казначейська служба України.

Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 07
листопада 2013 року в задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач порушує
питання про скасування судового
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог в частині
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином з підстав ст.1177 ЦК
України, оскільки механізм
відшкодування зазначеної шкоди
законодавчо ще не врегульований.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.16 ЦК України, особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з ч.1,2 ст.5 ЦК України
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Згідно ст.1177 ЦК України (в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин), майнова шкода, завдана
майну фізичної особи внаслідок
злочину, відшкодовується державою,
якщо не встановлено особу, яка вчинила
злочин, або якщо вона є
неплатоспроможною.

Умови та порядок відшкодування
майнової шкоди, завданої майну
фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюються законом.

Судом встановлено, що 25 січня 2010 року СВ
Центрального РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області було порушено
кримінальну справу №10010062 за ознаками
складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185
КК України за фактом таємного
викрадання належного ОСОБА_3 майна
(а.с.8).

До цього часу в кримінальній справі
особи, які скоїли злочин, не
встановлені, а викрадене майно не
розшукано.

Відповідно до повідомлення СВ
Центрального РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області від 29 березня 2013
року вказана кримінальна справа
зупинена на підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК
України (в редакції 1960 року).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що умови
та порядок відшкодування шкоди за ст.1177
ЦК України не встановлені законом на
день розгляду справи, тому
обґрунтовано відмовив в позові із
підстав, зазначених в позовній заяві.

Крім того, остаточне рішення по
вказаній кримінальній справі не
ухвалено, оскільки провадження по ній
зупинено (протилежного суду не надано).
Ця обставина взагалі унеможливлює
застосування до спірних правовідносин
ч.1 ст.1177 ЦК України.

Доводи позивача про те, що при
вирішенні справи районний суд
помилково не застосував положення
ст.1177 ЦК України (в редакції Закону
№245-VII від 16 травня 2013 року), колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки до
спірних правовідносин необхідно
застосувати норму права в тій
редакції, яка діяла на час їх
виникнення.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним вимог матеріального та
процесуального права апеляційна
скарга не містить, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Заводського районного суду
міста Миколаєва від 07 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий