Справа № 629/842/14-ц
№ провадження 6/629/84/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш., за участю
секретаря - Гура О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Лозова Харківської області
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області В.С. Незус
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області В.С. Незус
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що на виконанні у ВДВС перебуває на
примусовому виконанні виконавчий лист
№6-40/10 від 22.06.2010 року про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менше ??
частини неоподаткованого мінімуму
доходу, щомісячно, починаючи з 05.07.2000
року і до повноліття. Заборгованість по
аліментам станом на 01.02.2014 року складає
27580,21 грн. Наявність у боржника
невиконаних зобов'язань є підставою
для обмеження його у праві виїзду за
межі України.

Про день, час і місце розгляду справи
держвиконавець повідомлявся, просив
подання задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи подання, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Стаття 313 Цивільного кодексу України
передбачає, що фізична особа має право
на свободу пересування. Фізична особа,
яка досягла шістнадцяти років, має
право на вільний самостійний виїзд за
межі України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом. Це право
віднесено у Цивільному кодексі України
до особистих немайнових прав фізичної
особи, а саме - до особистих немайнових
прав, що забезпечують природне
існування фізичної особи. Відповідно
до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права
тісно пов'язані з фізичною особою.
Фізична особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).
Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань (п. 5).

Таким чином, законодавець передбачив
можливість застосування судом
зазначених обмежень, а не обов'язкове
їх застосування, та умову застосування
судом зазначених обмежень - у випадку,
якщо боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням. Згідно Інструкції з
організації примусового виконання
рішень про направлення до суду подання
щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду державний
виконавець повідомляє боржника.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. На момент
звернення до суду з поданням факт
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження,
він підлягає доведенню. Оскільки,
відповідно до ч. 2 ст. 3771 заначеного вище
Кодексу, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення

сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань також полягає в тому, що
боржник свідомо ухиляється від
виконання своїх зобов'язань в той час
як має змогу виконати зобов'язання у
повному обсязі або частково, але не
робить цього без поважних причин. Це
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Критерій достатності вжитих боржником
з метою належного виконання
зобов'язання заходів визначається
судом. Так, з матеріалів подання не
убачається, коли саме боржник був
ознайомлений з постановою про
відкриття виконавчого провадження,
права та обов'язки йому роз'яснені лише
12.02.2014 року. З акту та пояснень боржника
від тієї ж дати убачається, що
невиконання божником обов'язків
зумовлене об'єктивними причинами:
внаслідок відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану. При
цьому до подання додані застрілі
довідки про вжиття виконавцем заходів
примусового стягнення(з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 29.09.2013 року, щодо обліку
транспортних засобів від 13.09.2013 року, з
УПФ від 08.10.2013 року). Не надано і доказів
того, що боржник свідомо ухиляється від
виконання своїх зобов'язань в той час
як має змогу виконати зобов'язання у
повному обсязі або частково, але не
робить цього без поважних причин.
Належні і допустимі докази того,
боржник має реальний дохід і при цьому
не виконує свій обов'язок свідомо, без
поважних причин в справі відсутні. Із
матеріалів подання не убачається, що
виконавець в повній мірі виконав усі
дії, спрямовані на виявлення у боржника
майна, на яке може бути накладено
стягнення, що він намагався виявити
належні боржникові рухоме майно,
предмети домашнього вжитку, речі,
худобу, тощо, окрім тих видів майна, на
яке не може бути звернено стягнення.
Отже, матеріали подання свідчать про
неповноту вчинення виконавчих дій,
невжиття виконавцем усіх можливих
заходів примусового стягнення, що
вказувало на здійснення виконавцем
всіх можливих та необхідних дій з метою
виконання рішення. В поданні не вказано
обставини, за якими державний
виконавець дійшов висновку про
наявність у боржника наміру виїхати за
межі України з метою уникнення сплати
боргу. В справі також відсутні дані про
повідомлення боржника про направлення
до суду подання щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду.

За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні подання за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 208-210, 377-1 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області В.С. Незус
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 5-
денний строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя:
К.Ш.
Харабадзе