АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/890/13-ц
Провадження № 22-ц/792/329/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Спірідонової Т.В.,

Переверзєвої Н.І.

при секретарі: Чебан О.М.

з участю: представника
апелянта та прокурора

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Волочиськ-агро» на рішення
Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 14 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
прокурора Теофіпольського району в
інтересах ОСОБА_2 до ТОВ
«Волочиськ-агро» про розірвання
договору оренди землі та витребування
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння, заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В
И Л А :

в липні 2013 року прокурор
Теофіпольського району звернувся до
суду із зазначеним позовом в інтересах
ОСОБА_2, в обґрунтування позову
прокурор зазначав, що за зверненням
ОСОБА_2 було проведено перевірку з
приводу порушень земельного
законодавства з боку ФГ «Орій»,
правонаступником якого є ТОВ
«Волочиськ-Агро».

В результаті проведеної
перевірки було встановлено, що належна
на підставі Державного акту земельна
ділянка ОСОБА_2 загальною площею 1,92 га
знаходилася в користуванні з 19 січня
2007 року у ФГ «Орій» на підставі
договору оренди. Проте, на даний час
земельна ділянка знаходиться в
користуванні в ТОВ «Волочиськ-Агро», з
яким ОСОБА_2 не укладала договору
оренди, оскільки особисто такого
договору на підписувала.

Оскільки, товариство в
добровільному порядку не бажає
повернути

________________________________________________________________________
Головуючий в першій інстанції - Стецюк
І.С. Категорія № 45

Доповідач - Харчук В.М.

земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2,
тому прокурор просив визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки
площею 1,92 га, що належить ОСОБА_2,
орендар ТОВ «Волочиськ-агро»,
зареєстрований у Теофіпольському
відділі ХРФДПЦЦЗК від 19 січня 2007 року, з
підстав порушення при його укладенні
вимог ст. ст. 203, 207, 215, 387, 638 Цивільного
кодексу України та ст. 15 Закону України
«Про оренду землі».

Крім того, прокурор просив
витребувати зазначену земельну
ділянку з незаконного володіння ТОВ
«Волочиськ-агро» та повернути її
власнику.

В ході розгляду справи прокурор,
позивачка та її представник позовні
вимоги підтримували, представник
відповідача позовні вимоги не
визнавав.

Рішенням Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 14 листопада 2013 року позов
задоволено, договір оренди земельної
ділянки площею 1,92 га, яка належить
ОСОБА_2 на підставі Державного акта на
право приватної власності на землю
ІІІ-ХМ № 040353 від 11 липня 2001 року і
перебуває в оренді ТОВ
«Волочиськ-агро», між ОСОБА_2 та ФГ
«Орій», зареєстрований 29 січня 2007 року
у Теофіпольському відділі
Хмельницької регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного Земельного Кадастру при
Держкомземі України» визнано
недійсним.

У зв'язку із недійсністю договору
оренди зобов'язано ТОВ
«Волочиськ-агро» вказану земельну
ділянку повернути позивачці ОСОБА_2

Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

ТОВ «Волочиськ-агро» не
погодилося з рішенням суду першої
інстанції від 14 листопада 2013 року
подало апеляційну скаргу, апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом до
участі в справі в якості представника
ОСОБА_2 допущено ОСОБА_4, але з наданої
суду довіреності вбачається, що ОСОБА_2
уповноважила останню представляти її
інтереси у Теофіпольській державній
нотаріальній конторі, щодо оформлення
спадкової справи на майно, що
залишилося після смерті її матері -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
тому представник не була уповноважена
на ведення справи в суді першої
інстанції. Проте, суд допустив її до
участі в справі в порушення вимог ст.
ст. 40,42 ЦПК України.

Крім того, до участі в справі
допущено представника Держкомзему, зі
змісту доручення якого не вбачається
кому саме управління доручає
представляти інтереси відділу, проте
судом також допущеного його до участі в
справі.

На думку апелянта, прокурором не
надано суду документи, які
підтверджують неможливість ОСОБА_2
самостійно здійснювати представництво
своїх інтересів в суді, а суд
відповідно не мав законних на те
підстав відкривати провадження у даній
цивільній справі, й тим самим судом
порушено вимоги ч. 2 ст. 45 та ч. 1 ст. 122 ЦПК
України.

Посилається апелянт на те, що
судом першої інстанції безпідставно
відмовлено в задоволенні низки
клопотань представника відповідача,
зокрема про виклик свідків та
приєднання важливих доказів щодо
отримання ОСОБА_2 орендної плати за
свою земельну ділянку за 2012 рік.
Безпідставно та невмотивовано
відхилено відвід головуючому по справі
судді Стецюку І.С., який викликав
сумніви в своїй об'єктивності та
неупередженості.

Апелянт зазначає, що прокурором
так і не було надано договір оренди для
огляду суду, проте суд визнав його
недійсним, навіть не переконавшись в
існуванні оригіналу такого документа.

Крім того, апелянт вказує, що
судом мало бути застосовано строк
позовної давності, адже ОСОБА_2
отримала один із примірників договору
оренди ще у 2007 році, про що свідчить її
особистий підпис на ньому, але
поставила питання про його недійсність
лише у 2012 році, тобто пропустила
трирічний строк для звернення до суду.

Тому ТОВ «Волочиськ-агро» просить
скасувати рішення Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 14 листопада 2013 року та постановити
нове рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта підлягає частковому
задоволенню, а рішення Теофіпольського
районного суду від 14 листопада 2013 року
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову
прокурора в частині витребування майна
з чужого незаконного володіння на
користь позивача з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права -ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 13,
14, 27, 31, 34 Закону України «Про оренду
землі», ст.ст. 59, 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст.10, 11, ч. 2 ст. 45,
57, 59, 60, 61, ч. 1; ст.ст. 64, 213, 309 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності, в
межах та на підставах, визначених
позивачем у позовній заяві та на
підставі наданих сторонами на
підтвердження чи спростування
позовних вимог належних і допустимих
доказів.

Кожна сторона допустимими
доказами повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів та інше.

Обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Судове рішення повинне бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими належними і
допустимими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 4) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Підставами для скасування
судового рішення є, в тому числі,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення судом
норм процесуального права.

Прокурор має право звертатись до
суду із позовом про захист потрушених
прав громадянина, який в силу
об'єктивних обставин (віку,
неграмотності, матеріального
становища) не може самостійно
звернутись до суду з вимогами про
захист своїх порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 203, ч.ч. 1
та 2 ст. 207, ч. 1 п.п. 2) та 4) ст. 208, ст. 210, ч.ч.
1 та 3 ст. 215, ч. 1 ст. 218, ч.ч. 1 та 2 ст. 251, ч.ч.
1 та 2 ст. 252, ст.. 253, ст.. 387, , ч. 1 ст. 626, ч.ч. 1
та 2 ст. 631, ч. 1 ст. 638, ч. 3 ст.640, ст. 759, ч. 2
ст. 781, ст. 792 ЦК України; ст.ст. 6, 7, 14, 31, ч.
1, абз. 6, ст.. 34, ч. 1 Закону України №
161-ХІУ від 06.10.1998 року «Про оренду землі»
договір оренди земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
для товарного виробництва повинен
укладатись між фізичною та юридичною
особою у письмовій формі і підлягає
обов'язковій державній реєстрації.
Правочин вважається вчиненим з моменту
державної реєстрації.

Зміст договору повинен
відповідати вимогам ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину
повинне бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину є
недотримання сторонами чи однією із
сторін вимог щодо відповідності
правочину положенням закону, ,
моральним засадам суспільства,
вільного волевиявлення сторін, його
державної реєстрації.

Відповідно до загальних положень
закону недотримання сторонами
письмової форми договору не тягне за
собою недійсності правочину, однак це є
перешкодою для державної реєстрації
договору оренди землі, а, отже, такий
договір без державної реєстрації не
набирає чинності і не вважається
укладеним.

За договором оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення власник земельної ділянки
(орендодавець) передає в користування
іншій особі (орендарю) за плату на
певний строк належну йому на праві
власності земельну ділянку, а орендар
приймає цю земельну ділянку в
користування для вирощування
сільськогосподарської товарної
продукції та зобов'язується сплачувати
орендодавцю обумовлену договором
орендну плату.

Істотними умовами договору
оренди, в тому числі, є предмет оренди
(конкретна земельна ділянка, визначена
індивідуальними ознаками з
відведенням на місцевості), строк дії
договору, який включає в себе дату
укладення договору, період дії
договору, строк та підстави закінчення
дії договору, розмір та форму орендної
плати, строки її виплати орендодавцю,
та інші істотні умови.

Право на оренду земельної ділянки
може переходити до правонаступників
орендаря - фізичної особи, у випадку її
смерті в порядку спадкування.

Однак, законом не передбачено
правонаступництво юридичної
особи-орендаря земельної ділянки
сільськогосподарського призначення у
випадку припинення (ліквідації)
юридичної особи.

У випадку ліквідації юридичної
особи - орендаря земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
договір оренди припиняється і земельна
ділянка повертається орендодавцю.

Орендодавець в такому випадку
вправі укласти новий договір оренди з
новим орендарем.

Власник земельної ділянки вправі
витребувати належну йому земельну
ділянку від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа нею.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора Теофіпольського району в
інтересах ОСОБА_2 та визнаючи недійсним
укладений між ОСОБА_2 та фермерським
господарством «Орій» договір оренди
належної на праві власності ОСОБА_2
земельної ділянки для
сільськогосподарського виробництва
площею 1,92 га, який зареєстрований 29
січня 2007 року у Теофіпольському
відділі Хмельницької регіональної
філії ДП «Центр Державного земельного
кадастру при Держкомземі України», яка
в даний час перебуває в оренді
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волочиськ-агро», суд
першої інстанції виходив з того, що
такий договір оренди був укладений,
однак він є недійсним, так як ОСОБА_2
його не підписувала, свого
волевиявлення на укладення договору не
виражала.

Отже, цей договір оренди є
недійсним, а тому орендар - ТОВ
«Волочиськ-агро» повинен повернути
земельну ділянку її власникові.

Однак, такі висновки суду не
ґрунтуються на встановлених
обставинах, досліджених належних і
допустимих доказах, нормах
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 59, ч. 1, ст. 64,
ч.ч. 1 та 2, 138 ЦПК України суд не може
брати до уваги доказів, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу (навіть
належно засвідчену), суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Оригінали письмових доказів до
набрання судовим рішенням законної
сили повертаються судом за
клопотанням осіб, які їх подали, якщо це
можливо без шкоди для розгляду справи.
У справі залишається засвідчена суддею
копія письмового доказу.

Крім зазначеного, суди вправі
залучати до справи, досліджувати як
докази та посилатись як на письмові
докази на копії документів, які
засвідчені в нотаріальному порядку
відповідно до вимог ст.ст.37, 38, 75-77
Закону України „Про нотаріат" № 3425-ХІІ
від 02 вересня 1993 року, та відповідно до
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 205 від 03 березня 2004
року з відповідними змінами,
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів, затвердженої Наказом
Міністра юстиції України від 25 серпня
1994 року № 225, Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій
консульськими установами України, із
вчиненням нотаріусом чи іншою
повноважною посадовою особою
посвідчувального напису, реєстрацією в
реєстрі вчинення нотаріальних дій із
засвідченням печаткою нотаріуса чи
компетентного органу.

Як належні і допустимі письмові
докази до справи можуть долучатись
належно засвідчені підписом посадової
особи та печаткою архівної установи
довідки, копії документів та витяги з
них, відповідно до Закону України „Про
Національний архівний фонд та архівні
установи" № 3814-ХІІ від 24.12.1993 року
(ст.ст.15, 20, ч. 1, п. 5); п.9.3.3.1 рішення
Державного комітету архівів № 2 від
03.02.2004 року „Про основні правила роботи
архівів".

Наказом Державного комітету
України з питань технічного
регулювання та споживчої політики № 55
від 07.04.2003 року затверджено
Національний стандарт України „Вимоги
до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003.

Пунктами 1.1, 5.26, 5.27 Стандарту
визначено, що при видачі копії
документів, які виходять від
підприємств, установ та організацій
усіх форм власності, робиться відмітка
про засвідчення копії, яка складається
зі слів: „Згідно з оригіналом, назва
посади, особистий підпис особи, яка
засвідчує копію, її ініціали, прізвище,
дата засвідчення копії".

Використання факсимільного
підпису при засвідченні копій
документів не допускається.

Підпис посадової особи, яка
засвідчує копію документа
засвідчується відбитком печатки
підприємства, установи та організації,
яка її видає.

Копії документів можуть
видаватись та засвідчуватись і в
іншому порядку, якщо це передбачено
іншими нормативно-правовими актами.

Виготовлені на різній оргтехніці
незасвідчені у встановленому та
зазначеному вище порядку копії
документів не можуть прийматися
судами, як письмові докази і
покладатися в обґрунтування судових
рішень як допустимі докази, так як при
їх виготовленні можливі різні
маніпуляції за допомогою сучасної
техніки, їм неможливо дати оцінку як
письмовим доказам відповідно до
положень ст. 212 ЦПК України.

Такі докази в силу положень ч. 1 ст.
59 ЦПК України є недопустимими і судове
рішення не може ґрунтуватись на них.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки для
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 1,92 га на території
Ординецької сільської ради
Теофіпольського району на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ІІІ-ХМ № 040353, виданого
Ординецькою сільською радою 11 липня 2001
року та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 676.

На підставі незасвідченої у
встановленому порядку ксерокопії
неналежно оформленого договору оренди
без дати, незаконно зареєстрованого у
Теофіпольському відділі Хмельницької
регіональної філії державного
підприємства «Центр Державного
Земельного Кадастру при Держкомземі
України» 19 січня 2007 року, у якому
відсутні необхідні реквізити (дата
укладення договору, строк передачі
земельної ділянки орендарю, не
зазначення органу, який здійснює
державну реєстрацію договору та інше)
земельна ділянка була фактично
передана в користування фермерському
господарству «Орій» Теофіпольського
району, яке обробляло земельну ділянку
та виплачувало ОСОБА_2 орендну плату з
2007 по 2011 рік.

Фермерське господарство «Орій»
припинило своє існування за рішенням
засновників 02.11.2011 року і земельною
ділянкою ОСОБА_2 незаконно заволоділо
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волочиськ-агро», яке
вважає себе правонаступником ФГ
«Орій».

Наведені обставини фактично
визнаються сторонами, поясненнями
представника залученого протокольною
ухвалою суду від 13.08.2013 року в якості
третьої особи Управління
Держземагенства у Теофіпольському
районі і підтверджуються витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
припинення діяльності ФГ «Орій», що
одночасно відповідно до положень
Закону України «Про оренду землі»
автоматично тягне за собою припинення
договору оренди і повернення земельної
ділянки її власникові, навіть якби
договір оренди був належно укладений
(а.с.17-19).

Власник земельної ділянки ОСОБА_2
договору оренди із ТОВ
«Волочиськ-агро» після припинення ФГ
«Орій» не укладало, такий договір
оренди не реєструвався в державному
органі, що здійснює реєстрацію
договорів оренди земельних ділянок,
правонаступництво товариства в сфері
оренди земельної ділянки для товарного
сільськогосподарського виробництва в
силу положень Закону України «Про
оренду землі» не наступає, а отже, ТОВ
«Волочиськ-агро» без належної правової
підстави використовує земельну
ділянку ОСОБА_2 і безпідставно
відмовляється у поверненні земельної
ділянки її власникові.

Судова колегія не бере до уваги як
докази незасвідчені у встановленому
порядку ксерокопії документів, в тому
числі і договору оренди земельної
ділянки між ОСОБА_2 та ФГ «Орій», так як
ці ксерокопії в розумінні
процесуального закону не є допустимими
доказами.

А тому, судова колегія вважає, що
ні прокурором Теофіпольського району,
ні позивачем ОСОБА_2 не доведено
допустимими доказами факту наявності
належно укладеного договору оренди
земельної ділянки, отже відсутні
підстави до визнання договору оренди
недійсним.

Крім того, за відсутності
належного відповідача ФГ «Орій»,
існування та діяльність якого в сфері
орендних правовідносин припинена, не
може бути задоволений позов про
визнання договору оренди недійсним до
неналежного відповідача - ТОВ
«Волочиськ-агро», правонаступництво
якого в цій сфері правовідносин
законодавством не допускається.

Разом із тим, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги заперечень
ТОВ «Волочиськ-агро» та доводів
апеляційної скарги товариства в тому,
що такий договір був укладений, він діє,
а правонаступником ФГ «Орій» є ТОВ
«Волочиськ-агро», яке на законних
договірних підставах використовує
земельну ділянку і сплатило у 2012 році
ОСОБА_2 орендну плату.

Ці заперечення та доводи
апеляційної скарги апелянта не
ґрунтуються на положеннях закону про
правонаступництво припиненої
юридичної особи, представник
відповідача також не надає суду
допустимі докази щодо належно
укладеного договору оренди, а фактичне
використання земельної ділянки ОСОБА_2
товариством та сплата позивачу у 2012
році плати за це фактичне використання
ділянки не підтверджує існування між
сторонами належно укладених орендних
відносин.

Не бере до уваги судова колегія
доводів ТОВ «Волочиськ-агро» в тому, що
прокурор не вправі звертатись до суду
із захистом порушених прав ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 є особою пенсійного віку,
інвалідом ІІІ групи, юридично
неосвідченою, що підтверджується її ж
поясненням та матеріалами справи.

Тому прокурор Теофіпольського
району вправі був звертатись до суду із
зазначеним позовом.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги апелянта в тому, що
ОСОБА_2 пропустила строки позовної
давності для звернення за захистом
порушеного права. ТОВ «Волочиськ-агро»
незаконно заволоділо земельною
ділянкою ОСОБА_2 лише у 2011 році,
прокурор звернувся до суду із позовом 29
липня 2013 року, саме правопорушення щодо
незаконного володіння земельною
ділянкою позивача є триваючим
правопорушенням, під час дії якого
початок перебігу строку весь час
відтерміновується, тому позивачем та
прокурором не порушено передбачені
ст.251-253, 256, 257 ЦК України строки позовної
давності.

Так як судове рішення скасоване з
ухваленням нового рішення, то не
впливають на вирішення спору інші
порушення процесуального
законодавства судом першої інстанції,
як-то допущення без належних
повноважень представника позивача чи
представника третьої особи.

Тому судова колегія вважає, що
рішення Теофіпольського районного
суду від 14 листопада 2013 року підлягає
скасуванню, а позовні вимоги прокурора
Теофіпольського району в інтересах
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню лише в частині
витребування земельної ділянки із
чужого незаконного володіння на
користь її власника.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

В И Р І
Ш И Л А:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Волочиськ-агро» задовольнити
частково, рішення Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 14 листопада 2013 року скасувати.

Позовні вимоги прокурора
Теофіпольського району в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Витребувати від ТОВ
«Волочиськ-агро» на користь ОСОБА_2
земельну ділянку площею 1,92 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Ординецької сільської ради
Теофіпольського району, належну ОСОБА_2
на підставі Державного акту серії
ІІІ-ХМ № 040353, виданого Ординською
сільською радою 11 липня 2001 році та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право власності на
земельну ділянку за № 676.

В решті позову прокурору
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)

судді: (підписи)

Копія відповідає оригіналу:

Суддя апеляційного суду
В.М. Харчук