Справа № 544/2004/13-ц
Пров. №2/544/20/2014
РІШЕННЯ

іменем України

04 лютого 2014 року м.
Пирятин

Пирятинський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Несена О.І.,

позивача ОСОБА_1, представника
відповідача адвоката ОСОБА_2 (фізичних
осіб),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно
отриманих коштів,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що в результаті
домовленості з ОСОБА_4, який пообіцяв
посприяти у отриманні його дружиною
ОСОБА_5 банківського кредиту, 11 січня 2011
року він здійснив переказ через
Пирятинське відділення ПГРУ ПАО КБ
«Приватбанк» грошових коштів у сумі 36
000 грн на рахунок відповідача ОСОБА_3,
реквізити якого йому були вказані
ОСОБА_4 Проте, ОСОБА_4 не виконав
обіцяного, в результаті чого 23.03.2011 року
відповідач перерахував на рахунок
його дружини частину коштів у сумі 6 000
грн, а у поверненні решти коштів
відмовив.

Рішенням Пирятинського районного суду
від 17 травня 2013 року встановлено, що
неповернуті відповідачем кошти в
розмірі 30 000 є спільною сумісною
власністю позивача та його дружини та
стягнуто на її користь з відповідача
половину неповернутих коштів у сумі 15
0000 грн. Вказаним судовим рішенням також
встановлена відсутність будь-яких
правових підстав набуття відповідачем
спірних коштів.

Після цього позивач неодноразово
звертався до відповідача ОСОБА_3 з
вимогами про повернення цих коштів, але
до цього часу кошти йому не повернуті.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримав, просив його задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Просив стягти з відповідача на свою
користь безпідставно отримані ним
кошти в сумі 15 000 грн та стягти судові
витрати.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що
відповідач отримав спірні кошти на
підставі певних домовленостей з
позивачем та ОСОБА_4, тому доказів того,
що вони отримані відповідачем без
правової підстави, немає. У зв'язку з
цим вважає, що вимоги позивача про
повернення йому безпідставно
отриманих коштів є необґрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини:

У січні 2011 року ОСОБА_1 домовився з
ОСОБА_4., який пообіцяв посприяти йому
у отриманні банківського кредиту на
ім'я його дружини ОСОБА_5 Для цього
необхідно було внести на рахунок
банківської установи 10 % від суми
кредиту у якості авансу. Гроші у сумі 36
000 грн ОСОБА_1 11.01.2011 року перерахував
на картку ОСОБА_3, реквізити якої йому
вказав ОСОБА_4, що підтверджується
довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с.5).

Після перерахування коштів на рахунок
ОСОБА_3 минуло понад 3 місяці, проте
обіцяний кредит ОСОБА_5 так і не
отримала, тому почала вимагати від
чоловіка, щоб він домагався повернення
перерахованих відповідачу коштів.

23.03.2011 року ОСОБА_5 отримала від
відповідача на свій рахунок частину
коштів у сумі 6000 грн, решту коштів
ОСОБА_3 до цього часу так і не повернув.

ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних
органів із заявою щодо вчинення
відносно нього протиправних дій
громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 За
результатами перевірки постановою
начальника СДСБЕЗ Пирятинського РВ
УМВС України у Полтавській області від
29 червня 2012 року відмовлено у порушенні
кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ст. 190 КК України
відносно цих осіб на підставі п.2 ст. 6
КПК України (відмовний матеріал №856 по
заяві громадянина ОСОБА_1 від.18.06.2012).

Рішенням Пирятинського районного
суду Полтавської області від 17 травня
2013 року, яке набрало законної сили
28.05.2013, встановлено, що неповернуті
відповідачем ОСОБА_3 кошти в розмірі 30
000 є безпідставно ним набутими та
належать на праві спільної сумісної
власності позивачу та його дружині
ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 половину неповернутих коштів у
сумі 15 0000 грн (а.с.6-8).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно, встановлені вказаним
судовим рішенням обставини підстав
набуття ОСОБА_3 належних позивачу
коштів є встановленими та не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного
кодексу (далі -ЦК ) України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на якій воно було
набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших
осіб чи наслідком події (ч.2)

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна

є відносини, які виникають у зв'язку з
безпідставним отриманням чи
збереженням майна і які не
врегульовані спеціальними інститутами
цивільного права.

У ході судового розгляду встановлено,
що правовідносини, які виникли між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по
справі ОСОБА_3, не врегульовані
спеціальними нормами цивільного права
та не носять характер договірних
зобов'язань. Набуття відповідачем
спірних коштів було результатом
домовленостей ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
підстава отримання яких згодом
відпала.

Отже, суд дійшов висновку, що наразі
правових підстав набуття відповідачем
спірних грошових коштів немає , тому
вони підлягають поверненню їх
власникам.

Статтею 370 ЦК України визначено,
що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Враховуючи, що вказані кошти є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1, половина яких була присуджена
рішенням Пирятинського районного суду
від 17.05.2013 на користь дружини позивача
ОСОБА_5, суд вважає установленим, що
власністю ОСОБА_1. є половина спільних
коштів подружжя, які були
перераховані ним на рахунок
відповідача ОСОБА_3 , у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з викладеним, на користь позивача
повинні бути присуджені понесені ним
судові витрати по сплаті судового
збору.

Керуючись ст.ст. 6,10,11, 60,61, 88, 212, 215 ЦПК
України, на підставі ст. 1212 ЦК
України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягти із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та зареєстрованого у
АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий
04.09.1996 року Пирятинським РВ УМВС
України у Полтавській області,
мешканця АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3, кошти у сумі
15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн та витрати
по сплаті судового збору у сумі 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп, а
всього стягти 15 229 (п'ятнадцять тисяч
двісті двадцять дев'ять ) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Пирятинський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набуває законної сили після розгляду
справи.

Головуючий -

Повний текст рішення виготовлений
10.02.2014