Номер провадження № 22-ц/785/2512/14
Головуючий у першій інстанції Ільяшук
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретар -
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 15 березня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про повернення безпідставно
набутих грошових коштів, стягнення
завданих збитків та моральної шкоди та
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, виселення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

Позивачка звернулась до відповідачки
із позовом, який в процесі розгляду
справи уточнила, в якому просила суд
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
безпідставно набуті грошові кошти у
сумі 55 860 гривень, завдані збитки на
суму 16 860 гривень, моральну шкоду у сумі
50 000 гривень та судові витрати. (т. 2, а. с.
7-8, 51-53)

В обґрунтування позову посилалась на
те, що відповідачка отримала від неї
аванс за продаж їй житлового будинку,
який розташований по АДРЕСА_1, в сумі 7 000
доларів США, що за курсом НБУ становить
55 860 гривень. Сума, за яку сторони
домовились здійснити купівлю-продаж - 15
тисяч доларів США. Однак до
теперішнього часу відповідачка аванс
не повернула. У грудні 2010 року
відповідачка відключила будинок від
електро- та газопостачання, внаслідок
чого позивачка витратила кошти на
придбання приладів та витратних
матеріалів для автономного освітлення
та обігріву помешкання у сумі 16 860,59
гривень, які просить стягнути на свою
користь з відповідача. Крім того
позивач вважає, що незаконними діями
ОСОБА_2 їй спричинено моральну шкоду у
сумі 50 000 гривень, оскільки позивач
перенесла нервовий стрес, глибокі
душевні страждання та приниження
гідності.

08.11.2011 року ОСОБА_2 подала до суду позов,
який в подальшому уточнила, в якому
просила суд усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження спірним майном, виселити
ОСОБА_3 із усіма проживаючими з нею
особами з вищевказаного житлового
будинку, стягнути з ОСОБА_3 матеріальну
шкоду у сумі 56 440,48 гривень, моральну
шкоду у розмірі 40 000 гривень та судові
витрати. (т. 1 а. с. 3-7, т. 2 а. с. 126-130)

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
вона вирішила продати належний їй
житловий будинок АДРЕСА_1 за 22 000
доларів США. 11.09.2010 року, після передачі
авансу, ОСОБА_2 виселилася разом із
своїми дітьми з будинку та дозволила
ОСОБА_3 із її сім'єю вселитися до
спірного будинку. Документи, необхідні
для укладення договору купівлі-продажу
будинку, ОСОБА_2 виготовляла терміново,
на що витратила 2 194 гривень. Правочин
було призначено на 27.12.2010 року, але
відповідач відмовилась сплачувати
повну вартість будинку. Крім того, у
ОСОБА_3 був недійсним паспорт
громадянки України, бо вона його не
поміняла після реєстрації шлюбу.
Зрозумівши, що ОСОБА_3 не має наміру
купувати будинок, ОСОБА_2 поросила
останню покинути її будинок разом зі
своєю родиною, але ОСОБА_3 відмовилась
це зробити. До теперішнього часу
відповідач та члени її сім'ї проживають
у будинку та користуються її земельною
ділянкою, до будинку її не допускають.
За час проживання ОСОБА_4 разом із
сім'єю та іншими особами привели
будинок ОСОБА_2 у непридатний для
проживання стан, позбавили його
товарного вигляду. Свої збитки ОСОБА_2
оцінює в 56 440,48 гривень та моральну
шкоду оцінює в 40 000 гривень.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 15 березня 2013
року позов ОСОБА_3 - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 - аванс у розмірі 55 860 гривень та
судові витрати - 588,60 гривень. В іншій
частині позову - відмовлено.

Позов ОСОБА_2 - задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_2 права користування
та розпорядження її майном, а саме:
житловим будинком та земельними
ділянками, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 107,30
гривень. В іншій частині позову
відмовлено. (т. 2 а. с. 218-222)

В апеляційній скарзі апелянт просить
змінити рішення, яким в позовних
вимогах ОСОБА_3 відмовити, а вимоги
ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (т. 2 227-231)

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27.05.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 15.03.2013 року
змінено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 право
власності житловим будинком та
земельною ділянкою, розташованих в
будинку АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_3 зі
всіма членами її родини з будинку
АДРЕСА_1. В решті рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Рішення апеляційного суду
Одеської області від 27.05.2013 року в
частині скасування рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 15.03.2013 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про виселення і про
вселення ОСОБА_3 з усіма членами її
родини скасовано і в цій частині справа
направлена на новий апеляційний
розгляд. В іншій частині рішення
апеляційного суду Одеської області та
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області залишені без
зміни. (т. 3 а. с. 17-21)

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власницею житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
який розташований у АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
02 листопада 2004 року, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (т. 2, а. с. 76). Договір
зареєстрований в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 03.11.2004
року та згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
28509450 від 27.12.2007 року вказаний будинок
зареєстрований у БТІ Роздільнянського
району за № 14-57 від 03.11.2004 року на ім'я
ОСОБА_2 Право власності відповідача на
вказаний будинок підтверджується
документами, які долучені до
матеріалів справи (т. 1, а. с. 9-13, т. 2, а. с.
77-79).

ОСОБА_2 належать земельні
ділянки загальною площею 6827 мІ, які
розташовані за вказаною адресою, на
підставі Державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 116386 та серії ЯЕ № 116387 від 23.07.2007 року.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 сторони визнали, що у серпні 2010
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовились про
укладення договору купівлі-продажу
вказаного будинку. На виконання
зазначеного договору ОСОБА_3 передала
ОСОБА_2 7 000 доларів США частками, а саме:
11.08.2010 року - 2 000 доларів США, 04.10.2010 року
- 2 000 доларів США, 20.10.2010 року - 4 000 гривен
(за курсом НБУ становить 500 доларів США),
03.11.2010 року - 2 500 доларів США, що
підтверджується розпискою (т. 2, а. с. 11,
82). У вересні 2010 року ОСОБА_3 з сім'єю
переїхали до вказаного житлового
будинку. 27.12.2010 року нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
не відбулося через відмову ОСОБА_3
сплачувати значно більшу суму за
нерухомість. ОСОБА_2 вимагала виселення
ОСОБА_3 з сім'єю з будинку, але
відмовилася повернути останній аванс у
сумі 7 000 доларів США, оскільки вважає,
що ОСОБА_3 спричинила їй збитки на
вказану суму.

Вирішуючи питання щодо захисту права
власності заявника та усуваючи
перешкоди в праві власності, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 з сім'єю
поселились в спірному будинку зі згоди
власника для укладання договору
купівлі-продажу цього будинку.

Відповідно до положень статей 16, 386, 391
ЦК України власник вправі звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, статтями 386,
391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Виходячи з того, що договір між
сторонами не укладений, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 зі своєю
сім'єю повинна усунути перешкоди
ОСОБА_2 в праві власності. Проте,
усуваючи перешкоди в праві власності
ОСОБА_2 суд першої інстанції не
зазначив спосіб захисту права
власності, не звернув увагу, що
позивачка просила суд виселити ОСОБА_3
з членами її родини з будинку, що
належить їй на праві власності.

Судова колегія вважає, що
оскільки ОСОБА_3 право власності на
спірний будинок не набула, з нею не був
укладений договір найму, тобто право
користування спірним будинком також не
виникло, а відтак жодних правових
підстав для користування ОСОБА_3
житловим будинком та земельними
ділянками, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1 немає, а тому право власника
цього будинку підлягає захисту шляхом
виселення відповідача.

Що стосується вимог про виселення
інших осіб, які проживають з ОСОБА_3
колегія суддів вважає, що указані
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки указані особи судом першої
інстанції не встановлювались, і
відповідно, не притягувались до участі
у справі, що унеможливлює вирішення їх
прав та обов'язків.

З урахуванням наведеного, рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
виселення ОСОБА_3 із усіма проживаючими
з нею особами з будинку № 2 по вул.
Будівельній в селі Новокостянтинівка,
Роздільнянського району, Одеської
області підлягає скасуванню з
ухваленням нового по суті заявлених
вимог.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 15 березня 2013
року - скасувати в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
виселення ОСОБА_3 із усіма проживаючими
з нею особами.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Виселити ОСОБА_3 з будинку № 2 по вул.
Будівельній в селі Новокостянтинівка,
Роздільнянського району, Одеської
області. В частині виселення інших осіб
проживаючих з нею - відмовити.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Одеської області від 27 травня 2013
року та рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 15
березня 2013 року в незміненій та не
скасованій частині залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.