ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________№201/3334/13-ц
Пр.№2/201/54/2014
РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2014 р.
м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Нижник І.В.,

за участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська звернулась ОСОБА_5 з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права на спадкування.

Позивачка у позовній заяві та її
представники у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що під час
перебування у санаторії в м.
Підмосков'ї в середині 1970 років
Позивачка познайомилась з ОСОБА_7. За
час спільного відпочинку у санаторії
між ними виникли взаємовідносини,
подальшим розвитком яких вони вважали
створення сім'ї. Оскільки Позивачка на
той час постійно проживала і працювала
в м. Іркутськ в Росії, а ОСОБА_7 у м.
Дніпропетровськ на Україні, то за
наполегливими вмовляннями ОСОБА_7
Позивачка вирішила переїхати жити до
спадкодавця у м. Дніпропетровськ з
метою створення сім'ї. З 1977 року
Позивачка стала проживати зі
спадкодавцем однією сім'єю у його
будинку за адресою: АДРЕСА_1, де
останній прописав Позивачку, вони вели
спільне господарство та мали спільний
бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 у Позивачки та
спадкодавця народилась донька - ОСОБА_1.
В останні роки свого життя ОСОБА_7 тяжко
хворів, у нього було виявлено рак нирки,
що згодом і стало причиною його смерті.
Позивачка дізнавшись від лікарів, що
одужання неможливе, піклувалася про
нього, доставляла до медичних установ,
влаштовувала його на лікування,
доглядала його. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7,
якого Позивачка усе життя вважала
своїм чоловіком, помер. У зв'язку з тим,
що ОСОБА_7 та Позивачка не перебували у
зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_5
звернулась з позовом до суду та просила
суд встановити факт проживання однією
сім'єю та визнати її спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, а
також визнати за нею право спадкування
за законом разом із спадкоємцями
першої черги (а.с.4).

В судове засідання Позивачка не
з'явилася, згідно до письмової заяви
просила провести розгляд справи у її
відсутність (а.с.224). Представники
Позивачки в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні.
Пояснюючи неявку в судове засідання
Позивачки для дачі особистих пояснень,
посилалися на її небажання бачити
Відповідачку та погане самопочуття
Позивачки.

Відповідачка та її представник у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували, оскільки
обставини на які посилається Позивачка
нічим об'єктивно не підтвердженні.
Окрім того, просили суд зобов'язати
Позивачку особисто дати пояснення по
суті позовних вимог та обставин, що їх
зумовлюють, оскільки впевнені, що
Позивачка не тільки не була здатна
доглядати за ОСОБА_7, але й з великою
долею вірогідності, навіть не
усвідомлює, які вимоги від її імені
висуваються в суді, оскільки хворіє на
хворобу Альцгеймера. Справжнім же
ініціатором цього судового процесу, на
думку Відповідачки та її представника,
є донька Позивачки ОСОБА_1, яка
доводиться Відповідачці рідною
сестрою по батькові - померлому ОСОБА_7
та має на меті, через надумані позовні
вимоги, заволодіти якомога більшою
частиною спадщини, що залишилася після
батька.

Судом було задоволено клопотання
Відповідачки та її представника про
обов'язкову явку Позивачки до суду та
дачу нею особистих пояснень, але,
незважаючи на те, що розгляд справи
тривав майже рік, впродовж якого по
справі відбулося понад десяток судових
засідань, оголошення перерв у розгляді
справи саме для явки Позивачки, вона
жодного разу в судові засідання для
дачі особистих пояснень не з'явилася.

Натомість по справі, за ініціативою
представника Позивачки, допитані
свідки:

- ОСОБА_1 - донька Позивачки та
ОСОБА_7, яка засвідчила, що її батьки,
скільки вона пам'ятає з дитинства,
прожили разом однією сім'єю, хоча й шлюб
не реєстрували. З 2000 року будували
будинок, фактично ОСОБА_7 будував його
сам, а вона з мамою, Позивачкою по
справі, йому допомагали в цьому. В 2009
році в м. Іркутск померла мамина мама,
ОСОБА_7 дуже хвилювався з цього приводу
та у нього відбувся інфаркт, після чого
батько потребував догляду, яким
займались вона та мама, Позивачка по
справі. Вона телефонувала й
Відповідачці, яка є донькою ОСОБА_7 від
іншої жінки, та приїжджала до батька,
але увесь тягар догляду за хворим
батьком взяли на себе вона, ОСОБА_1, та
її мама, Позивачка по справі. Батько
тривалий час після лікарні та
перенесеного інфаркту лежав у ліжку,
вставав тільки до вбиральні. Після
цього неодноразово лікувався в
лікарнях з приводу й інших хвороб. В 2010
році діагностували поганий рентген
легень, через що він кинув палити, але
потім знову почав. У нього була купа
хвороб, в тому числі й урологічні
захворювання, хвороба судин на ногах, а
згодом з'ясувалося, що в нього рак, з
приводу якого він до лікарні
госпіталізуватися не схотів. У мами,
Позивачки по справі, в 2007 році був
інсульт, але вона все розуміє та мала
змогу доглядати за хворим батьком.

- ОСОБА_9 - знайома Позивачки, що
мешкає на одній вулиці з нею, яка
засвідчила, що знає останню приблизно з
1980 року, коли та оселилася разом з
ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3, за
адресою: АДРЕСА_1. Увесь час до смерті
ОСОБА_7, Позивачка проживала з ним
однією сім'єю, вони вели спільне
господарство та мали спільний бюджет.
Цей висновок вона, свідок, зробила з
того, що по-сусідськи, неодноразово
відвідуючи цю родину в їх будинку за
місцем їх проживання, бачила на власні
очі усі ознаки єдиної сім'ї Позивачки
та ОСОБА_7, який певний період перед
смертю почав хворіти, у нього не
працювала рука та нога, Позивачка за
ним доглядала як дружина. Водночас,
вона, свідок, не може стверджувати, що
ОСОБА_7 взагалі не був здатен до
самообслуговування тривалий час,
зокрема, восени 2010 року вона бачила, як
останній сам готував собі їжу, навіть в
грудні 2010 р. вона бачила, як він
самостійно сидів та палив цигарки.

- ОСОБА_10 - знайомий Позивачки, що
мешкає на одній вулиці з нею, який
засвідчив, що приблизно з 2003 року він
зблизився з нині покійним ОСОБА_7 по
загальних інтересах щодо ремонту
телевізорів, пошуку радіодеталей тощо.
У зв'язку з цим часто відвідував
останнього за місцем його проживання
за адресою: АДРЕСА_1. При цьому він
бачив, що увесь час до смерті ОСОБА_7,
Позивачка проживала з ним однією
сім'єю, вони вели спільне господарство
та мали спільний бюджет. Про те, що
ОСОБА_7 хворіє на рак, він, свідок, не
знав: бачив лише, що останній слабує на
ноги, він не міг навіть самостійно піти
до базару. На думку свідка, ОСОБА_7
потребував догляду та Позивачка йому в
цьому допомагала. В листопаді-грудні 2010
року ОСОБА_7 практично не вставав з
ліжка, хоча й вживав їжу самостійно -
тримав ложку лівою рукою. Водночас, як
саме Позивачка доглядала за ним, свідок
не бачив, лише був якось присутній рази
3-4 при тому, як вона та її донька ОСОБА_1
давали ОСОБА_7 ліки.

- ОСОБА_11 - знайома Позивачки, яка
повідомила, що на її думку Відповідачка
третирує родину Позивачки, яка є її
сусідкою та її, свідка, чоловік
товаришував з покійним ОСОБА_7, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 Увесь час до смерті ОСОБА_7,
Позивачка проживала з ним однією
сім'єю, вони вели спільне господарство
та мали спільний бюджет. Коли ОСОБА_7
захворів після інфаркту у 2007 році,
Позивачка піклувалася за ним,
доглядала його: міняла йому постіль,
навіть гукала її, свідка, на допомогу в
цьому. У нього було погано з рукою після
інфаркту та Позивачка його годувала з
ложки, водила його до вбиральні,
оскільки він погано пересувався,
хворіючи на тромбофлебіт. Він навіть
шуткував, що Позивачка - «його милиця»,
але був дуже впертий, відмовлявся від
госпіталізації. Проте за останні пару
років до смерті рази три лежав у
лікарні, при цьому Позивачка постійно
навідувалася до нього, а Відповідачку
вона, свідок, взагалі жодного разу не
бачила - остання з'явилася лише на
похорони. Десь за тиждень до смерті, її,
свідка, син допомагав доньці Позивачки
ОСОБА_1 транспортувати ОСОБА_7 на
автомобілі до лікарні, який на той час
вже погано піднімався з ліжка. Зліг він
десь в листопаді 2010 р., ще в
вересні-жовтні 2010 р. був здатен до
самообслуговування та міг самостійно
пересуватися: вона, свідок, навіть
бачила, як він проводжав до воріт
Позивачку, коли та йшла на роботу.

Окрім того, за ініціативою
Відповідачки та її представника, по
справі до питані у якості свідків:

- Відповідачка ОСОБА_3, яка
пояснила, що вона є рідною донькою
ОСОБА_7 Позивачка співмешкала із
батьком з 1979 року, у них є спільна
донька - ОСОБА_1. Батько з Позивачкою
дійсно проживали разом за адресою:
АДРЕСА_1, хоча й в окремих кімнатах, про
що їй розповідав сам батько, вона з ним
бачилася, спілкувалася телефоном.
Останнім часом батько просив її,
Відповідачку по справі з її матір'ю,
повернутися до нього, оскільки з
Позивачкою у нього стосунки не
складалися. Позивачка не могла
доглядати за батьком, оскільки сама
потребувала догляду: у неї були
проблеми з пам'яттю. Донька Позивачки -
ОСОБА_1, просила особисто її,
Відповідачку по справі, знайти для
матері лікаря, оскільки та страждає на
хворобу Альцгеймера та у неї проблеми з
мозковою діяльністю. Вона,
Відповідачка по справі, допитана як
свідок, знала зі слів батька, що він має
багато хвороб та пропонувала йому
допомогу у догляді за ним, але він
категорично відмовлявся, пояснюючи це
тим, що догляд йому не потрібен, він
цілком здатен до самообслуговування.
Останній раз вона бачила батька в
жовтні 2010 року, він самостійно вийшов
на вулицю з будинку, де вони й
спілкувалися, при цьому він повідомив,
що у нього все гаразд, жодних ознак
неспроможності до самообслуговування
він не виявляв.

- ОСОБА_12 - батько якого
товаришував з ОСОБА_7, у зв'язку з чим
останній часто заходив в гості до них
додому, де вони, бувало, з батьком
свідка вживали алкогольні напої як
друзі. Але ОСОБА_7 подовгу не
засиджувався в гостях, завжди поспішав
додому, пояснюючи це тим, що вдома -
хвора дружина, так він називав
Позивачку. Він хвилювався за неї,
оскільки в неї були проблеми з головою:
вона забувалася, втрачала орієнтацію,
що могло призвести до якихось тяжких
наслідків, як-то пожежі, затоплення
будинку з водопроводу тощо. Про таку
особливість Позивачки він, свідок, знав
й від своєї матері, яка разом з
останньою працювала в транспортній
академії. І хоча Позивачка працювала
там на некваліфікованій роботі
прибиральниці, але через зазначену
хворобу, їй було важко справлятися зі
своїми обов'язками та врешті-решт вона
звільнилася. Свідок впевнений, що саме
через ці свої фізичні вади Позивачка не
могла доглядати за ОСОБА_7, якби він
цього потребував.

Вислухавши пояснення Сторін та
свідків, дослідивши письмові докази по
справі з урахуванням вимог
законодавства про їх належність,
допустимість та взаємний зв'язок між
ними, суд встановив наступні обставини,
визначив відповідні до них
правовідносини:

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується дослідженими
доказами, з 1977 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7
проживали однією сім'єю як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу та були
зареєстровані у будинку за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується
поясненнями допитаних по справі
свідків, копією довідки, наявною в
матеріалах справи (а.с.76). ІНФОРМАЦІЯ_2 у
Позивачки та спадкодавця, які
проживали разом однією сім'єю
народилась донька - ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_1, виданого 10
жовтня 1978 року (а.с.7). Як вбачається з
копії висновку експерта МОЗ України
ГУОЗ Дніпропетровської ОДА ОКЗ «Бюро
судово-медичної експертизи»№ 162,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин
ОСОБА_7 може бути біологічним батьком
дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої
громадянкою ОСОБА_5, з ймовірністю не
менше 99, 99999% (а.с.95-99). 11 вересня 1997 року
на підставі рішення виконкому
Жовтневої районної ради народних
депутатів № 42 від 29 січня 1997 року було
видано свідоцтво про право власності
на 83/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1,
яке належить: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві
приватної власності (а.с.11). Також, 11
вересня 1997 року на підставі рішення
виконкому Жовтневої районної ради
народних депутатів № 42 від 29 січня 1997
року було видано свідоцтво про право
власності на 17/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить: ОСОБА_7 на праві
приватної власності (а.с.12). У судовому
засіданні було встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, про що в
Книзі реєстрації смертей 12 січня 2011
року зроблено відповідний актовий
запис за № 221, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть, серії
НОМЕР_2 від 12 січня 2011 року (а.с.6). Перед
смертю спадкодавець ОСОБА_7 хворів на
різні захворювання, лікувався в
лікарнях, що підтверджується
поясненнями свідків та медичною
документацією, витребуваною з
лікарських установ, оглянутою у
судовому засіданні. Згідно ж до
лікарського свідоцтва про смерть №1,
лікарем встановлено приблизний час між
початком смертельного захворювання
спадкодавця та його смертю, який
складає 1 місяць (а.с. 8).

Факт сумісного проживання Позивачки та
спадкодавця ОСОБА_7 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу починаючи з 1979 року до
смерті останнього Відповідачкою
визнаний, через що, у відповідність до
вимог ч.1 ст.61 ЦПК України, він не
підлягає доказуванню.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років.

Відповідно до ст.1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцем тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права, з
урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, вимагає доведення Позивачкою
факту опікування, матеріального
забезпечення спадкодавця протягом
тривалого часу, а також перебування
спадкодавця в безпорадному стані,
тобто стані, зумовленому похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
особа не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

В даному випадку вимогу про визнання за
собою права на спадкування за законом
разом зі спадкоємцями першої черги
Позивачка обґрунтувала тим, що в
останні роки життя ОСОБА_7 вона
піклувалася про нього та возила до
лікарні, оскільки він не міг самостійно
забезпечувати умови свого життя.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» судам роз'яснено, що
безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Аналізуючи досліджені докази та
оцінюючи їх у своїй сукупності, суд
доходить до висновку про те, що факт
перебування померлого ОСОБА_7 у
безпорадному стані та його потреба в
сторонньому догляді та допомозі
протягом тривалого часу, не знайшли
свого підтвердження. Рішення суду, у
відповідність до ст.ст.10, 60 ЦПК України,
не може ґрунтується на припущеннях, в
той же час в матеріалах справи відсутні
належні, допустимі та достовірні
докази перебування спадкодавця у
безпорадному стані, а також відсутні
переконливі докази того, що Позивачка
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала чи надавала
йому іншу допомогу. Пояснення свідків,
допитаних за ініціативою представника
Позивачки, не спростовують такий
висновок, оскільки вони мають характер
епізодичних спостережень за життям
спадкодавця та його взаємовідносинами
із Позивачкою і прямо не вказують на те,
що спадкодавець тривалий час перебував
у безпорадному стані, не міг самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, а Позивачка
надавала таку допомогу та піклування.
Водночас, вона сама особисто
проігнорувала надання пояснень суду з
приводу позовних вимог та обставин, на
яких вони базуються, хоча її явка до
суду була визнана обов'язковою.
Безумовно, така позиція Позивачки
прямо не підтверджує доводи
Відповідачки та її представника щодо
неспроможності Позивачки надавати
допомогу, догляд та піклування
спадкодавцю через її особистий
безпорадний стан, викликаний хворобою
Альцгеймера, тим більш, що факт її
хвороби не підтверджений
документально, водночас, така позиція
Позивачки по справі ставить цю
спроможність під сумнів, особливо на
тлі пояснень свідка ОСОБА_12 щодо
наявності ознак цієї хвороби у
Позивачки та пояснень доньки останньої
про перенесення Позивачкою інсульту в
2007 році. Пояснення ж останньої щодо
перебування спадкодавця тривалий час у
безпорадному стані та надання
Позивачкою йому у зв'язку з цим опіки,
матеріального забезпечення та іншої
допомоги, суд не може покласти в основу
прийняття рішення по справі, оскільки
ОСОБА_1 є зацікавленою особою. Водночас,
виходячи із строку смертельного
захворювання спадкодавця,
встановленого в лікарському свідоцтві
про смерть протягом в 1 місяць, такий
період не можна вважати тривалим,
впродовж якого спадкодавець перебував
у безпорадному стані та потребував
сторонньої допомоги, тим більш, що
медичні документи, витребувані з
лікарняних установ, не містять ніяких
рекомендацій щодо необхідності
застосування до спадкодавця догляду та
сторонньої допомоги через нездатність
до самообслуговування.

З огляду на викладене, суд
доходить до висновку про можливість
часткового задоволення позовних вимог
- в частині встановлення факту
проживання понад п'ять років однією
сім'єю Позивачки із спадкодавцем
ОСОБА_7 до часу смерті останнього -
ІНФОРМАЦІЯ_3, та визнання її
спадкоємцем четвертої черги за законом
після смерті останнього. В частині ж
визнання її права на спадкування за
законом разом із спадкоємцями першої
черги згідно до ч.2 ст.1259 ЦК України,
підстав для задоволення позову не
вбачається.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.1258, 1259, 1264 Цивільного Кодексу
України, ст.ст.10, 11, 15, 57-64, 88, 158-159, 205, 212-215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права на спадкування
- задовольнити частково.

Встановити факт проживання понад п'ять
років однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_7 до
часу смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3,
та визнати ОСОБА_5, спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті ОСОБА_7.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
С.С.
Федоріщев