Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -
судді Бондаря В.Я.

при секретарі -
Іщик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про призначення аліментів на
дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та, зменшивши розмір позовних
вимог у порядку ст. 31 ЦПК України,
просила суд стягнути на її користь
аліменти у розмірі 25% з усіх видів його
заробітку на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому
посилалась на те, що відповідач
вихованням дитини не займається,
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Позивач у судовому засіданні змінений
позов підтримала, просила суд його
задовольнити. Відповідач у судовому
засіданні позовні вимоги визнав.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач
може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву.

Частина 2 ст. 174 ЦПК України передбачає,
що до ухвалення судового рішення у
зв'язку з відмовою позивача від позову
або визнанням позову відповідачем, суд
роз'яснює сторонам наслідки
відповідних процесуальних дій,
перевіряє, чи не обмежений представник
сторони, який висловив намір вчинити ці
дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони мають
спільну дитину - доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси.

У силу статті 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, що надані у
п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись,
ст.ст. 10, 60, 81, 88, 174, ч. 3 ст. 209, ст.ст. 213-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
щомісячно аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25% з усіх видів
його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 11 грудня
2013 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: