Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/260/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Український В.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Ареал», ОСОБА_6,
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, третя особа
на стороні позивача - селянська спілка
приватних власників «Зоря України»,
третя особа на стороні відповідача
-відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Знам»янського управління
юстиції у Кіровоградській області,- про
визнання правочину недійсним,
повернення нерухомого майна та
зобов»язання внесення данних про
реєстрацію нерухомого майна за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Знам»янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 19
листопада 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду із цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що рішенням Знам»янського
міськрайонного суду від 26.04.2007 року за
ОСОБА_6 було визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

За її апеляційною скаргою
зазначене рішення було скасовано
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 24.02.2009
року, а справа повернута на новий
судовий розгляд.

У період між зазначеними судовими
рішеннями ОСОБА_6 8.06.2007 року продав цю
квартиру ПП «Ареал».

Посилаючись на ці обставини та на
те, що зазначена квартира належить їй
на праві користування на підставі
ордеру від 30.09.2000 року, ОСОБА_5 просила
визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений 8.06.2007 року між ОСОБА_6 і ПП
«Ареал», та повернути квартиру у
власність ССПВ «Зоря України», а
Знам»янське РКП «БТІ» - скасувати
державну реєстрацію права власності ПП
«Ареал» на вказану квартиру.

Крім того, зазначила про те, що
рішенням Знам»янського міськрайонного
суду від 2.12.2010 року, яке набрало
законної сили, ОСОБА_6 було відмовлено у
задоволенні позову до ССПВ «Зоря
України» про визнання договору
купівлі-продажу квартири укладеним та
про визнання права власності на неї.

Вищезазначеною ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області встановлено, що вона саме вона
має право користування спірною
квартирою на підставі ордера від 30.09.2000
року, якою вона користується фактично
до цього часу.

У липні 2013 року позивач змінив
позовні вимоги та просив, крім визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним та повернення квартири у
власність ССПВ «Зоря України», внести
дані про реєстрацію права власності ПП
«Ареал» до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно і скасувати
державну реєстрацію права власності ПП
«Ареал» від 12.06.2007 року.(а.с.164)

Рішенням Знам»янського
міськрайонного суду від 19 листопада 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов. Вказує на те, що
вона набула право користування спірною
квартирою на законних підставах, а тому
ССПВ «Зоря України» не мала права
відчужувати її будь-кому без
попереднього вирішення питання про
визнання її такою, що втратила право
користування квартирою.

Заслухавши пояснення позивачки
та її представника адвоката ОСОБА_7, які
просили задовольнити скаргу,
заперечення представника ОСОБА_6
ОСОБА_8, який заперечував проти її
задоволення, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
рішення Знам»янського міськрайонного
суду від 29.11.2013 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка, набувши
право користування квартирою АДРЕСА_1
на підставі ордеру, виданого ССПВ «Зоря
України» відповідно до наказу №47 від
30.09.2009 року, втратила це право, оскільки
фактично не вселилась у надане їй жиле
приміщення, не проживала у квартирі та
вибула з членів ССПВ «Зоря України», а
тому її житлові права оспорюваною
угодою не порушені. Крім того, вона не є
стороною договору купівлі-продажу
квартири, укладеного 8.06.2007 року між
ОСОБА_6 та ПП «Ареал», та не довела, що ПП
«Ареал» є недобросовісним набувачем, а
вимога про застосування наслідків
недійсності правочину шляхом
повернення спірної квартири у
власність ССПВ «Зоря України» не
відповідає вимогам закону.

Проте, з такими висновками можна
погодитись лише частково.

Встановлено, що на підставі наказу
№47 від 30.09.2000 року голови ССПВ «Зоря
України» позивачці було видано ордер
на право користування однокімнатною
квартироюАДРЕСА_1, площею 14,7 кв.м на
сім»ю із двох осіб за умови, що усі
працездатні члени сім»ї зобов»язані
працювати у ССПВ, а у разі вибуття чи
виключення її з членів ССПВ «Зоря
України» квартира має бути повернута
її власнику ССПВ «Зоря України»
(а.с.5,т.1)

На підставі рішення
Знам»янського міськрайонного суду від
26.04. 2007 року, яким було визнано дійсним
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири, укладений між ССПВ «Зоря
України» і ОСОБА_6, останній набув право
власності на цю квартиру.

8.06.2007 року ОСОБА_6 продав квартиру
ПП «Ареал».

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 24.02.2009 року
рішення Знам»янського міськрайонного
суду від 26.04.2007 року було скасовано, а
справа за позовом ОСОБА_6 до ССПВ «Зоря
України» про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним та
про визнання права власності на
квартиру повернута на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Знам»янського
міськрайонного суду від 2.12.2010 року, яке
набрало законної сили, ОСОБА_6 у
задоволенні позову до ССПВ «Зоря
України» про визнання договору
купівлі-продажу кв.АДРЕСА_1 дійсним та
про визнання права власності на цю
квартиру відмовлено.

У судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_5 пояснила, що квартира
знаходиться у її фактичному
користуванні: вона закрила її на
власний замок, і в даний час у ній ніхто
не проживає. Свій порушений інтерес
позивачка вбачає у тому, що у разі
повернення квартири у власність ССПВ
«Зоря України» вона розраховує
отримати її у свою приватну власність у
рахунок належного їй майнового паю,
проте наявність договору
купівлі-продажу квартири від 8.06.2007 року
між ОСОБА_6 та ПП «Ареал», а також факт
державної реєстрації права власності
на цю квартиру за ПП «Ареал» створюють
їй перешкоди у здійсненні вказаного
інтересу.

Відповідно до ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із статтями 215 та 216 ЦК
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією із сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права і
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Статтею 9 Житлового Кодексу України
визначені житлові права громадян. Так,
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або на
одержання компенсації за належне їм
для отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Громадяни мають право на приватизацію
квартир(будинків) державного житлового
фонду, житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад, або
придбання їх у житлових кооперативах,
на біржових торгах, шляхом
індивідуального житлового будівництва
чи одержання у власність на інших
підставах, передбачених законом. Ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу

Оскільки право користування
ОСОБА_5 спірним жилим приміщенням
(квартирою) не порушене, вона не є
власником майна, яке було предметом
оспорюваного договору купівлі-продажу,
не є стороною цього договору та
оскільки вона не надала до суду
доказів, які б свідчили про те, що саме
це майно (квартира АДРЕСА_1) виділене
або могло бути виділене їй
уповноваженим на те органом у натурі в
рахунок належного їй майнового паю,
колегія суддів вважає, що її доводи про
те, що оспорювана угода порушує її
права або законні інтереси, є
необґрунтованими.

Згідно із ч.1ст.814 ЦК України у разі
зміни власника житла, переданого у
найм, до нового власника переходять
права та обов»язки наймодавця.

Крім того, оскільки на момент
вчинення правочину спірна квартира
належала ОСОБА_6 на праві власності на
законних підставах, доводи позивачки
про те, що договір купівлі-продажу
квартири від 8.06.2007 року не відповідає
вимогам закону ( ч.1ст.203 ЦК України) з
тих підстав, що в подальшому рішення
суду, яким за ним було визнано право
власності на квартиру, було скасовано,
не ґрунтуються на належному тлумаченні
норм матеріального права, оскільки
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість позовних вимог з тих
підстав, що позивачка не довела факт
порушення відповідачами її прав або
законних інтересів, але помилково
пов»язав свій висновок також і з тим
фактом, що ОСОБА_5 не набула права
користування спірним жилим
приміщенням, оскільки питання надання
їй житла було вирішене з порушенням
встановленого чинним законодавством
порядку, а якщо і набула - то втратила це
право, оскільки припинила трудові
відносини з ССПВ «Зоря України», не
вселилась у надане їй житло і не
використовує його за призначенням ( для
проживання).

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, суд першої інстанції
вирішував питання правомірності
набуття позивачкою права користування
спірним жилим приміщенням та встановив
факт, що вона втратила право
користування ним, хоча такі позовні
вимогами сторонами не заявлялись.

Зазначене порушення норм
цивільного процесуального права є,
відповідно до п.4ч.1,ч.3ст.309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і для ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, але з мотивів, які
наведені вище.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.4ч.1ст. 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Знам»янського
міськрайонного суду від 19 листопада 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_5 до приватного підприємства
«Ареал», ОСОБА_6, Головного управління
юстиції у Кіровоградській області про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, повернення
квартири у власність селянської спілки
приватних власників «Зоря України» та
про зобов»язання внесення даних про
реєстрацію нерухомого майна.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: