печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва

в складі: головуючого судді -
Ісаєвської О.В.,

при секретарі - Братасюк О. Є.,

Субін Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Шевченківська районна в місті Києві
державна адміністрація як орган опіки
та піклування про позбавлення
батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтня 2013 року позивач звернулася із
наведеним позовом, який мотивувала тим,
що у листопаді 2003 року із відповідачем
уклала шлюб, у 2005 році із відповідачем
народилася спільна дитина, ОСОБА_4, а у
червні 2007 року шлюб між сторонами було
розірвано та після розлучення сторони
почали проживати окремо. Позивач
зазначила, що з того та до теперішнього
часу місце знаходження та проживання
відповідача їй невідомо, після
розірвання шлюбу відповідач припинив
провідувати сина та не виявляє бажання
з ним зустрічатися, не турбується про
фізичний і духовний розвиток дитини,
також не надає добровільно
матеріальної допомоги.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали з
підстав, наведених у позові.

Відповідач у судове засідання жодного
разу не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, через оголошення у пресі, а саме
у газеті «Урядовий кур'єр» та газеті
«Хрещатик», що відповідно до ч. 3 ст. 122
ЦПК України вважається належним
повідомленням відповідача.

За таких обставин, суд керуючись
положеннями ст.ст. 157, 224 ЦПК вважає за
можливе розгляд справи провести у
заочному порядку, оскільки позивач та
її представник не заперечували проти
такого вирішення справи.

Дніпровська районна в місті Києві
державної адміністрації, як орган
опіки та піклування направив в судове
засідання висновок про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо його малолітніх дітей.

Представник Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації,
як орган опіки та піклування в судовому
засіданні позов підтримала. Надала
суду висновок про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно його малолітньої дитини.
Вказала, що особисто проводила
співбесіду з дитиною. При цьому, дитина
свого біологічного батька не пам'ятає,
а вважає рідним батьком вітчима,
громадянина ОСОБА_5, який є чоловіком
позивачки. На підставі поданого
висновку просила позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши осіб, які брали участь у
справі, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між відповідачем
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивачем,
прізвище якої на момент укладення
шлюбу із відповідачем було ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 21 листопада 2003 року було
укладено шлюб (а.с. 6).

Від цього шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що
підтверджується даними свідоцтва про
народження (а.с. 8).

Згідно даних свідоцтва про розірвання
шлюбу від 12 червня 2007 року, шлюб між
сторонами 12 червня 2007 року було
розірвано, про що в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за № 205 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу
України батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він,
зокрема, ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків.

В ході розгляду справи, судом з'ясовано,
що батько ОСОБА_3 вихованням дитини
після розірвання шлюбу та її утримання
не займається, життям своєї дитини не
цікавиться, матеріально її не
забезпечує. Позивачка 05.06.2013 року
уклала шлюб із громадянином ОСОБА_5, що
підтверджується даними свідоцтва про
шлюб (а.с. 9).

Шевченківська районна в місті Києві
державна адміністрація направила до
суду висновок від 17.01.2014 року № 109/05/40-274
про те, що вважає за доцільне
позбавлення батьківських прав гр.
ОСОБА_3 відносно малолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно даних акту обстеження
житлово-побутових умов дитини від
10.12.2013 року, дитина проживає разом з
матір'ю ОСОБА_2 та її чоловіком, ОСОБА_5
В квартирі є всі комунальні зручності,
в кімнаті прибрано та затишно, присутні
необхідні предмети побуту та інтер'єру,
а саме меблі, побутова техніка, у дитини
окрема кімната в які є дитяче ліжко,
шафа для одягу, письмовий стіл,
розвиваючі ігри. В сім'ї панує
взаєморозуміння, повага та любов.

В ході розгляду справи з'ясовано, що
позивач ОСОБА_2 разом з громадянином
ОСОБА_5 з 2008 року почали проживати
однією сім'єю. Дитина називає ОСОБА_5
своїм батьком та не пам'ятає свого
біологічного батька, відповідача по
справі. Дану обставину також
підтвердила і представник
Шевченківської районної у мі. Києві
державної адміністрації, яка проводила
співбесіду із малолітнім ОСОБА_4.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні
показали, що дитина ОСОБА_4 рідним
батьком вважає свого вітчима, ОСОБА_5, а
рідного батька взагалі не пам'ятає.
Показали, що позивачка не перешкоджала
відповідачу у спілкуванні з дітьми
проте останній тривалий час життям
дитини не цікавитися.

Верховний Суд України у Постанові "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківський прав" від 30
березня 2007р. вказав, що ухилення
батьків від виконання своїх
батьківських обов'язків має місце, коли
вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема, не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Отже, враховуючи, що відповідач
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
своєї малолітньої дитини, не
піклується про її фізичний і духовний
розвиток, не спілкується з ним, не
виявляє жодного інтересу до дитини,
позовні вимоги щодо позбавлення
батьківських прав відповідача є цілком
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Оскільки суд задовольняє позов,
відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір,
сплачений позивачем під час подання
даного позову в розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 157, 224-226, 212, 214,
215, Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Шевченківська районна в місті Києві
державна адміністрація як орган опіки
та піклування про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис в
Книзі реєстрації народжень від 30
березня 2005 року зроблений Першим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Суворовського районного
управління юстиції м. Одеси).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення суду в загальному порядку
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Якщо позивач не був
присутній в судовому засіданні під час
проголошення заочного рішення,
апеляційна скарга може бути ним подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.В. Ісаєвська