ЗАОЧНЕ Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

"25" лютого 2014 р.
смт.Станиця Луганська Луганської
області

Станично-Луганський районний суд
Луганської області у складі:

Головуючого судді
Родіонова С.О.

при секретарі:
Романової М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Станично-Луганського
районного суду Луганської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом в обґрунтування якого вказав,
що між позивачем та відповідачем 20.05.2008
року було укладено договір
купівлі-продажу торговельного
павільйону, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вартість вказаного
нежитлового приміщення згідно
договору склала 115000,00 гривень, 12.05.2008
року між сторонами укладено додаткову
угоду, згідно якої вартість
нежитлового приміщення визначено в
сумі 727500 гривень,також визначено
порядок та строки оплати, в
забезпечення виконання умов договору
позивач сплатив відповідачу грошові
кошти у розмірі 341000,00 гривень. Рішенням
Ленінського районного суду м.
Луганська від 22.01.2013 року встановлено,
що укладена сторонами додаткова угода
є нікчемною, таким чином позивач
сплатив відповідачу надлишкову суму у
розмірі 341000,00 гривень, в зв'язку з чим,
позивач, посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК
України, ставить питання про їх
стягнення з відповідача в судовому
порядку. Крім того, позивач,
посилаючись на строк, яким відповідач
безпідставно користувався коштами,
просить стягнути з нього на його
відсотки за їх користування в сумі
132548,39 гривень, збитки від інфляції у
розмірі 105704,50 гривень та судові
витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав заяву в
якій просив суд розглянути справу без
його участі, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, про дату слухання справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення, які
знаходяться у матеріалах справи. Заяви
про розгляд справи за її відсутності до
суду не надходило.

Судом, згідно ст.169,224,225 ЦПК України
винесено ухвалу про розгляд справи за
відсутності відповідача, на підставі
наявних у справі доказів тобто про
заочний розгляд справи.

В зв'язку з неявкою в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, відповідно до положень ч. 2 ст.
197 ЦПК України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України

1. Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

3. Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: повернення
виконаного за недійсним правочином;

Суд вважає, що рішенням Ленінського
районного суду м. Луганська від 22.01.2013
року встановлено, що укладена
сторонами додаткова угода від 12 травня
2008 року, є нікчемною, внаслідок
недотримання сторонами вимог закону
про її нотаріальне посвідчення і
державну реєстрацію та факт отримання
ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у
розмірі 341 000 грн, ці обставини не
потребують доказуванню, тому можна
зробити висновок, що відповідач
безпідставно набув вищевказану
сплачену йому суму, яку не повернув і
тому її слід стягнути з нього на
користь позивача.

Що стосується позовних вимог про
стягнення проценів за весь час
користування чужими коштами та
інфляції суд вважає їх
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України у
разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з розписок, наданих
відповідачем позивачу, в них
зафіксовано факт отримання грошових
коштів, без зазначення зобов'язання та
його виконання у конкретний строк.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання в будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Стаття 1212 ЦК України не встановлює
строк виконання обов'язку з повернення
безпідставно набутого майна, а ч. 2 ст. 530
ЦК України визначено, що боржник
повинен виконати обов'язок в
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги.

Оскільки вимог щодо повернення коштів
від позивача до відповідача про
стягнення безпідставно отриманих
коштів не надходило, відповідно, у
останнього не виникло обов'язку по
поверненню коштів в певний строк.

Суд вважає, що до спірних
правовідносин не можна застосовувати
вимоги ст.1048 ЦК України щодо визначення
розміру відсотків, як того вимагає
позивач, оскільки, як встановлено судом
договору позики грошей між сторонами
не укладалось, а вказана норма закону
регулює цивільні відносини що виникли
з договорів позики.

Враховуючи викладене, а також те, що
доказів пред'явлення відповідачу
вимоги про стягнення безпідставно
отриманих коштів, позивач суду не
наддав, суд вважає, що неповернення
безпідставно набутих коштів позивачу
сталося не з вини відповідача.

За загальним правилом цивільно-правова
відповідальність настає за наявності
вини особи, яка порушила зобов'язання.

Оскільки судом встановлено, що
неповернення коштів позивачу сталося
не з вини відповідача, суд не вбачає
підстав для задоволення вимог позивача
в частині стягнення з відповідача
відсотків за час користування чужими
коштами.

Також, суд не вбачає підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача збитків внаслідок інфляції,
оскільки як вже вказано позивач не
довів, що ці збитки виникли внаслідок
вини відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати,
пропорційно до суми задоволених
позовних вимог у розмірі 2049,50 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224
ЦПК України, на підставі ст.ст. 530, 1212 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму безпідставно отриманих грошових
коштів у розмірі 341000 (триста сорок одну
тисячу) гривень.

В решті позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2049,50 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Луганської області
через Станично-Луганський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
С.О.Родіонов