Справа № 567/100/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2014 р. м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та процентів за
договором позики, -

в с т а н о в и в :

до Острозького районного суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та
процентів за договором позики в
розмірі 43 300 грн., мотивуючи свої вимоги
тим, що 12 листопада 2012 р. він позичив
відповідачу 5 000 доларів США, які
останній зобов'язувався повернути до 31
грудня 2013 р., сплачуючи щомісяця по 416
доларів США. На підтвердження факту
отримання грошових коштів в позику
відповідачем було складено розписку.
Оскільки відповідач борг своєчасно не
повернув, позивач просить стягнути з
нього заборгованість за договором
позики в розмірі 5 000 доларів США, що
згідно курсу НБУ станом на день
звернення до суду становить 39 965 грн., 3 %
річних від простроченої суми згідно
ст.625 ЦК України в розмірі 6,16 доларів
США, що згідно курсу НБУ станом на день
звернення до суду становить 49,23 грн. та
відсотки за користування позикою в
розмірі 411,14 доларів США, що згідно
курсу НБУ станом на день звернення до
суду становить 3 286, 24 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість та відсотки за
договором позики від 12.11.2012 р. в раніше
заявленому розмірі з урахуванням зміни
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти, встановленого НБУ станом на
день прийняття судового рішення,
покликаючись при цьому на обставини,
викладені в позові. Пояснив, що 12.11.2012 р.
позичив 5 000 доларів США для ОСОБА_2, які
він обіцяв повернути, проте щомісячні
платежі в рахунок погашення боргу, як
про це було досягнуто домовленості, він
не здійснював, пояснював про наявність
у нього різних життєвих обставин та
трудностей. Згодом відповідач почав
уникати з ним зустрічей та відповідати
на телефонні дзвінки.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, підтвердив факт
укладення 12.11.2012 р. з ОСОБА_1 договору
позики та передачі останнім йому
грошей у розмірі 5 000 доларів США, які
обіцяв повернути через рік. Пояснив, що
у зв'язку з відсутністю роботи він не
отримував доходу, а тому й не мав змоги
своєчасно повернути борг. Зазначив, що
працював мотористом у приватного
підприємця в м.Києві, де заборгованість
по виплаті йому заробітної плати
становить понад 30 000 грн., та невиплата
останньої зумовила виникнення
заборгованості перед ОСОБА_2 Пояснив,
що по мірі отримання доходів буде
погашати заборгованість перед ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши надані докази, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень сторін
та матеріалів справи встановлено, що 12
листопада 2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики, в
підтвердження чого відповідачем було
складено розписку, за якою він позичив
у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000
доларів США, які зобов'язувався
повністю повернути до 31.12.2013р.,
сплачуючи щомісяця до 15 числа рівними
частинами по 416 доларів США та в грудні
2013 р. - 420 доларів США.

Розписка від 12.11.2012р. про отримання в
борг грошових коштів в розмірі 5 000
доларів США складена власноручно
відповідачем у письмовій формі, ним
підписана, що в судовому засіданні
підтвердив відповідач, та її дійсність
останнім не оспорена.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України
підтвердженням укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передавання йому
позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були йому передані позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Оскільки договором позики було
визначено кінцевий строк повернення
грошових коштів, який відповідачем
було порушено, а відтак з нього на
користь ОСОБА_1 слід стягнути суму
боргу за договором позики в розмірі 5 000
доларів США, що з урахуванням
офіційного курсу гривні до долара США,
встановленого НБУ станом на 14.02.2014 р.,
становить 43 154,50 грн.

У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
кодексу.

Положеннями ст.625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Беручи до уваги, що відповідач не
повернув борг до 31.12.2013 р. та не здійснив
жодного платежу в рахунок повернення
боргу, а відтак з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути 3 % річних від
простроченої суми, розмір яких згідно
розрахунку заборгованості становить
6,16 доларів США (5 000 доларів США х 3 %
річних : 365 днів х 15 днів прострочення =
6,16 доларів США), що з урахуванням
офіційного курсу гривні до долара США,
встановленого НБУ станом на 14.02.2014 р.,
становить 53,17 грн.

Відповідач не надав суду доказів, які
спростовували б розмір заборгованості,
а відтак наданий позивачем розрахунок
заборгованості, за відсутності
заперечень щодо такого розрахунку від
відповідача, приймається судом як
достовірний.

При вирішення вимоги про стягнення
процентів як винагороди за
користування грошовими коштами суд
виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки НБУ.

З матеріалів справи, доводів позовної
заяви та пояснень позивача судом
встановлено, що за договором позики від
12.11.2012 р. проценти, як винагорода за
користування грошовими коштами, не
встановлювались, тобто укладений між
сторонами договір позики є
безпроцентним.

Отже, встановлені судом обставини
вказують на відсутність фактичних та
правових підстав для стягнення
процентів за договором позики,
оскільки розмір таких процентів не
встановлений договором між сторонами і
їх сплата не передбачена у складеній
відповідачем розписці, а тому вимога
про стягнення процентів, як винагороди
за користування грошовими коштами,
задоволенню не підлягає.

Так як позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, а тому у
відповідності до ст.88 ЦПК України
документально підтверджені судові
витрати, понесені позивачем - 430 грн.
судового збору також підлягають до
стягнення з відповідача на користь
позивача та 2,08 грн. судового збору в
дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.526, 629, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.10, 60,
88, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 заборгованість за договором
позики в розмірі 5 000 (п'ять тисяч)
доларів США, що згідно офіційного курсу
гривні до іноземної валюти,
встановленого НБУ станом на 14.02.2014 р.,
становить 43 154,50 (сорок три тисячі сто
п'ятдесят чотири грн. 50 коп.) грн., три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 6,16 (шість доларів 16 центів)
доларів США, що згідно офіційного
курсу гривні до іноземної валюти,
встановленого НБУ станом на 14.02.2014р.,
становить 53,17 (п'ятдесят три грн. 17 коп.)
грн., всього 43 207, 67 (сорок три тисячі
двісті сім грн. 67 коп.) грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 430
грн. судового збору та 2,08 грн. судового
збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василевич О.В.