Придніпровський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді
Демчика Р.В.

при секретарі
Гладун В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"
про розірвання договору,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з
позовом до ПАТ "КБ "Надра" про
розірвання договору.

Свій позов обґрунтовують тим, що 15
травня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Надра» було укладено кредитний
договір «Автопакет» №19п/12/2007-840,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит в сумі 13643,56 доларів США.
Повернення кредиту, згідно додаткової
угоди від 19 листопада 2009 року,
здійснюється шляхом сплати щомісячно
мінімально необхідного платежу згідно
графіку.

Поручителем за цим договором виступила
ОСОБА_1,- дружина позичальника.

В даний час обставини склалися таким
чином, що оплата кредиту для позивачів
є неможливою оскільки стан здоров'я
ОСОБА_1 потребує постійних витрат на
лікування та оперативне втручання. Так,
22 березня 2011 року національним
інститутом серцево-судинної хірургії
надано висновок про необхідність
протезування мітрального клапана
серця ОСОБА_1

10 серпня 2011 року ОСОБА_1 отримано третю
групу інвалідності безтерміново.

Крім того, оскільки оперативне
втручання ними не оплачено, чотири рази
на рік ОСОБА_1 необхідне стаціонарне
лікування та приймання вартісних ліків
щодня для нормалізації кровообігу.

З травня 2011 року позивачі вийшли на
пенсію (позичальник - за віком,
поручитель - за інвалідністю). Вони не
мають заробітної плати, за рахунок якої
здійснювали платежі за кредитом.

При наявності істотної зміни обставин,
що істотно порушила баланс інтересів
сторін, сторони спочатку здійснюють
спроби щодо зміни або розірвання
договору за взаємною згодою, як
зазначено в ч.1 ст. 651 ЦК України.

У березня 2012 року вони звернулися до
Черкаської філії ПАТ КБ «Надра» з
заявою про розірвання договору у
відповідності до п.4.3.7. договору, але
отримали відмову. Проте, 14 вересня 2012
року Придніпровським районним судом м.
Черкаси було винесено рішення про
стягнення солідарно з позивачів на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості
за кредитним договором в сумі 81508 грн. 83
коп.

16 квітня 2013 року Центральним відділом
ДВС Черкаського міського управління
юстиції відкрите виконавче
провадження з виконання зазначеного
рішення.

2 вересня 2013 року вони звернулися до
ПАТ КБ «Надра» з заявою про розірвання
договору за згодою сторін, але отримали
відмову.

Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане.

Так, у 2007 році, при укладанні договору
позивачі не могли знати, що поручитель
стане інвалідом у 2011 році та не зможе
працювати за станом здоров'я.

Умовами договору (п.1.2.2.) було
передбачено, що банк для оплати
страхових платежів відкриє ОСОБА_2
кредитну лінію. Проте, а в порушення
умов договору кредитної лінії відкрито
не було, і всі додаткові витрати в сумі
11725 грн. 38 коп. ним було сплачено
самостійно, а тому в момент укладення
договору, вони не могли знати, що банк
не виконає його умови, що також є
підставою для розірвання договору.

Крім того, п.4.4.3. договору передбачено,
що оформлення позичальником договору
страхування із страховою компанією,
яка співпрацює з банком, надає
позичальнику право на зменшення
відсоткової ставки по кредиту, навіть,
якщо страхові платежі сплачує банк за
рахунок кредитних коштів.

Незважаючи на те, що всі додаткові
платежі ними були сплачені до
страхової компанії за рахунок власних
коштів, банк не зменшив відсоткову
ставку за кредитом, не розірвав
договір, а звернувся в суд з позовом про
стягнення заборгованості.

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися.

Позичальник не міг усунути виникнення
світової фінансової кризи при всій
своїй обачності.

Позичальник не міг і не може усунути
причини погіршення здоров'я дружини,
оскільки таке відновлення здоров'я
можливе тільки при наявності великої
кількості грошей, яких у позивачів не
має, а за умовами договору (п.4.3.5.
додаткової угоди) позичальник не має
право отримувати інший кредит ні у
відповідача ні в іншому банку, без
погодження з відповідачем.

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору.

Зміна обставин вносить істотний
дисбаланс у договірні відносини між
сторонами. Позичальник сподівався на
те, що діяльність НБУ буде відповідати
ст. 6 Закону України «Про національний
банк» щодо забезпечення стабільності
грошової одиниці України. Втім цього не
сталося, і курс долара США до гривні з
5,09 грн. у 2007 році виріс до 12,14 грн. у 2009
році.

Крім того, у відповідності до
розрахунку суми кредиту та додаткових
витрат, сума щомісячного платежу з
урахуванням додаткових витрат мала б
становити 257, 95 доларів США. Проте, у
п.2.2.1. договору, сума щомісячного
платежу без урахування додаткових
витрат становила 260,14 доларів США.

Тобто кредитний договір від 15 червня 2007
року укладений ними під впливом обману
з боку відповідача. Їх волевиявлення
при укладанні спірного договору не
відповідало їх реальній волі.

З викладеного випливає, що фактична
сума платежу з урахуванням фактичного
здорожчання кредиту не відповідає
фактично встановленим у договорі
розмірам та є більшою, що є підставою
для розірвання договору.

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Банк достеменно знав про вік
позичальника, а відтак, розумів при
наданні довгострокового кредиту, що в
період укладання договору позичальник
стане пенсіонером, тому свідомо йшов на
ризик.

Всі свої ризики (від коливання валют,
неповернення кредиту тощо) банк
закладає у відсоткову ставку і є
захищеним у будь-якому випадку. Банк
здійснює господарську діяльність на
власний ризик, як і будь-яка комерційна
структура.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Просили суд розірвати кредитний
договір «Автопакет» №19п/12/2007-840,
укладений 15 травня 2007 року між ОСОБА_2
та ПАТ КБ «Надра» та додаткову угоду до
нього від 19 листопада 2009 року у зв'язку
з істотною зміною обставин та обманом
позивачів при укладанні договору.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, з підстав зазначених вище.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
відсутні підстави для його розірвання.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

15 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», яке
в подальшому змінило назву на ПАТ КБ
«Надра», як банком, ОСОБА_2, як
позичальником та ОСОБА_1, як
поручителем укладено договір
«Автопакет» №19п/12/2007-840.

Відповідно до п.п. 1.1.,1.2. договору, банк
надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 13643, 56 доларів США в
порядку і на умовах, визначених цим
договором на придбання
автотранспортного засобу.

Відповідно до п. 1.1.3.1. договору,
відсотки за користування кредитом
розраховуються банком на підставі
відсоткової ставки 14,30% на рік.

Згідно з п.1.1.4. договору банк надає
позичальнику кредит з терміном
погашення до 15 червня 2014 року.

Відповідно до п.1.2.1. договору, банк
відкриває позичальнику на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності
відновлювальну траншеві кредитну
лінію з лімітом 0 гривень/доларів США.

Відповідно до п.2.2.1. договору,
позичальник повертає кредит та сплачує
банку п.1.1.3.1. цього договору відсотки
безготівковим перерахуванням або
внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок у порядку,
передбаченому п.2.2.3. цього договору,
шляхом сплати суми мінімально
необхідного платежу, розмір якого
складає 260,14 доларів США.

Відповідно до п.2.2.3. договору,
позичальник вносить чергові
мінімальні платежі по кредиту/
кредитної лінії, визначені у п.п. 2.2.1.,
2.2.2. цього договору, щомісячно до 18
числа поточного місяця, а банк здійснює
списання с поточного рахунку на
рахунок погашення заборгованості до 20
числа поточного місяця.

Відповідно до розділу 3 договору, в
якості забезпечення виконання
позичальником щодо погашення кредиту/
кредитної лінії, сплати відсотків та
інших платежів, передбачених цим
договором, можливих штрафних санкції,
позичальник передає в заставу
автотранспортний засіб, що набувається
позичальником по договору
купівлі-продажу автотранспортного
засобу/ довідці-рахунку №1315 від 12
червня 2007 року, укладеного між
позичальником та ЗАТ «Запорізький
автомобільний завод».

Згідно з договором поручитель - ОСОБА_1
безвідривно та безспірно
зобов'язується відповідати перед
банком за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з договору.

Вказаний договір підписаний сторонами.

19 листопада 2009 року між ВАТ КБ «Надра»,
яке в подальшому змінило назву на ПАТ
КБ «Надра», як кредитором, ОСОБА_2, як
позичальником та ОСОБА_1, як
поручителем була укладена додаткова
угода №1 до договору «Автопакет»
№19п/12/2007-840., якою в кредитний договір
були внесені зміни стосовно повернення
кредиту та відсотків.

Відповідно до статті 1 додаткової угоди
кредитор надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 13643, 56 доларів США, зі сплатою 14,30%
річних.

Позичальник повертає кредит, сплачує
кредитору проценти передбачені цим
договором та комісії у вигляді плати за
управління кредитом шляхом здійснення
перерахування на рахунок мінімально
необхідного платежу у валюті кредиту.
Щомісячна сума мінімального
необхідного платежу, вказана у
графіку,що міститься до додатку №1 до
цієї додаткової угоди. Кінцевий термін
повернення кредиту - 15 червня 2016 року.

Як вбачається з графіку погашення
кредиту, щомісячна плата становить 221,95
доларів США.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 14 вересня 2012 року
задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 солідарно 81508
грн. 83 коп. заборгованості по основній
сумі кредиту, 10624 грн. 49 коп.
простроченої заборгованості по
відсотках, 617 грн. 51 коп. пені за
порушення строку сплати щомісячного
платежу, 4075 грн. 43 коп. штрафу, а всього
96826 грн. 26 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 968 грн. 26
коп. судового збору, та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

16 квітня 2013 року відкрите виконавче
провадження з примусового виконання
рішення Придніпровського районного
суду від 14 вересня 2012 року.

Як вбачається з заяви позивачів, вони 4
вересня 2013 року зверталися до
відповідача з проханням розірвати
кредитний договір та додаткову угоду
до нього у зв'язку з істотною зміною
обставин за згодою сторін.

Листом від 6 листопада 2013 року
відповідачем було відмовлено в
задоволенні заяви про розірвання
договору та додаткової угоди до нього.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
банк має право надавати банківські та
інші фінансові послуги (крім послуг у
сфері страхування), а також здійснювати
іншу діяльність.

Статтею 55 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" встановлено, що
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договори про надання кредиту
укладаються на власний розсуд
кредитодавця і позичальника та з
урахуванням вимог цивільного та
банківського законодавства

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правовою природою кредитного
договору юридичні права й обов'язки
сторін -банків та клієнта не є
однаковими. Основним обов'язком банку є
надання кредиту. На клієнтові лежать в
основному обов'язки, хоча позичальник
може і відмовитися від укладення
договору.

Обов'язки клієнта: повернути в строк
одержаний кредит, сплатити банку
відсотки за користування кредитом, не
ухилятися від банківського контролю,
дотримуватися цільового використання
одержаного кредиту, надати і
гарантувати наявність забезпечення за
договором на весь строк кредитування.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі
істотної зміни обставин необхідно
наявність усіх перелічених умов
одночасно.

До того ж, вимагаючи розірвання
договору на підставі статті 652 ЦК
України, на позивачів покладається, у
відповідності до статті 60 ЦПК України,
обов'язок довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог.

Позивачами не доведено наявності всіх
чотирьох умов, необхідних для
розірвання кредитного договору у
зв'язку з істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Позивачами не обґрунтовано, чому зміна
віку позичальника і хвороба поручителя
є саме істотною зміною обставин, якою
ніби то сторони керувалися при
укладанні кредитного договору та
додаткової угоди до нього. Позивачами
не зазначено, яким чином світова
фінансова криза вплинула на стан
здоров'я поручителя, на вік
позичальника, та реалізацію права
позивачів на отримання пенсійного
забезпечення з боку держави.

Відповідно п.п.15, 16 постанови Пленуму
ВССУ від 30.03.2012р. №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні спорів щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову фінансову кризу чи
інші суттєві обставини суд має
враховувати положення частини другої
статті 652 ЦК і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин.

Саме по собі зростання/коливання курсу
іноземної валюти не є достатньою
підставою для розірвання кредитного
договору на підставі статті 652 ЦК,
оскільки зазначене стосується обох
сторін договору й позичальник при
належній завбачливості міг, виходячи з
динаміки зміни курсів валют із моменту
введення в обіг національної валюти та
її девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Відповідно до статті 36 Закону України
«Про Національний банк України»
офіційний курс гривні до іноземних
валют установлюється Національним
банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині
першій статті 8 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю», встановлюються
Національним банком України за
погодженням із Кабінетом Міністрів
України.

Поряд з цим, згідно Положення про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 12 листопада 2003 року
№496, офіційний курс гривні до іноземних
валют, зокрема до долару США,
установлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют за станом
на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до
іноземних валют законодавчо не
закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний
кредитний договір в іноземній валюті,
сторони приймали на себе певні ризики
на випадок зміни валютного курсу та в
момент укладення договору не мали
будь-яких законних підстав вважати, що
зміна встановленого валютного курсу не
настане.

Виходячи зі змісту статей 1046, 1054 ЦК
України, відповідальність за валютні
ризики лежать саме на позичальнику.

Суд вважає безпідставними доводи
позивачів про те, що банком порушено
умови кредитного договору в частині
відкриття кредитної лінії, оскільки
договором передбачено, що банк
відкриває кредитну лінію з лімітом 0
гривень, а тому позичальник не
отримував коштів за кредитною лінією.

Вирішення питання, щодо зміни
відсоткової ставки з ініціативи
позичальника, з підстав, вказаних в п.
4.4.3. договору є правом банка, а тому
помилковим є твердження позивачів про
те, що банк повинен був зменшити
відсоткову ставку у разі оформлення
позичальником договору страхування із
страховою компанією, яка співпрацює з
банком.

Посилання позивачів на те, що кредитний
договір та додаткова угода до нього
були укладені під впливом обману не є
підставою для розірвання договору, а є
підставою для визнання його недійсним.

Як вбачається з рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 27 березня 2012 року позивачі
зверталися до суду з позовом про
визнання кредитного договору
недійсним, але в задоволені позову
ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання
недійсним договору про надання кредиту
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 12 вересня 2013 року рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 27 березня 2012 року залишено
без змін.

Відсутність у боржника необхідних
коштів не є підставою звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, як це передбачено статтею
617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України).

Отже, позивачs зобов'язані виконувати
кредитний договір у відповідності до
його умов та законодавства.

Підписанням кредитного договору,
фактом отримання і використання
кредиту, частковим погашення кредитних
коштів позивачами підтверджено, що
останні в повному обсязі
ознайомлювалась з умовами
кредитування в банку та орієнтовною
сукупною вартістю кредиту і прийняла
на себе зобов'язання щодо його
виконання.

При укладенні спірного правочину не
існувало ніяких умов, які б примусили
позивачів прийняти ці умови на вкрай
невигідних для себе умовах.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ПАТ "КБ "Надра" про розірвання договору.

Оскільки позивачка звільнена від
сплати судового збору при подачі
позовної заяви, а в задоволені позову
відмовлено, суд вважає, що судові
витрати слід віднести за рахунок
держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 47,55
Закону України «Про банки та
банківську діяльність» ст.ст. 617, 625 627, ЦК України, керуючись 10,11,15, 212-215
ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"
про розірвання договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду
виготовлено 21 лютого 2013 року

Головуючий Р. В. Демчик