АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1395/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Перекопський М. М. Доповідач -
Куценко Т.Р. Категорія 46
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року, по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа Дніпропетровська обласна
дирекція Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та вселення в квартиру.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18.12.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 було задоволено, визнано
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2
право власності по ? частині квартири
за кожним, встановлено порядок
користування квартирою, вселено ОСОБА_3
до спірної квартир, вирішено питання
щодо судових витрат /а.с. 78-79/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким визнати за ОСОБА_3 право власності
на ? частину спірної квартири, за ним ?
частини спірної квартири, виділити
ОСОБА_3 в користування одну кімнату, в
частині вселення в квартиру -
відмовити, апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права /а.с. 84-87/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним з
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно,
придбане подружжям, у кредит, є
спільною власністю чоловіка та
дружини.

Статтею 70 СК України передбачено, що в
разі поділу майна, що є суб'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно положенню ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використано в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом.

Судом встановлено, що сторони з 31.08.2001
року по 29.09.2010 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7-9/.

10.05.2007 року між ОСОБА_2 та
Дніпропетровською обласною дирекцією
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було
укладено кредитний договір №
014/129702/3189/74 строком до 10.05.2017 року на
суму 11000 доларів США /а.с. 38-41/.

10.05.2007 року ОСОБА_2 укладає договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за
ціною 67000 грн., що еквівалентно 13267
доларам США /а.с. 44/.

Право власності на спільну квартиру
оформлено на ОСОБА_2 та зареєстровано в
органах бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до технічного паспорта
загальна площа квартири складає 81,2 кв.
метри, житлова 49,9 кв. метри: кімната
площею 17,10 кв. метри, кімната -12,4 кв.
метри, кімната - 11,8 кв. метри та 8,6 кв.
метри /а.с. 53/.

10.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки № 014/129702/3189/74/148, предметом якої
є вищевказана квартира, заставна
вартість предмета іпотеки складає 77310
грн. /а.с. 45-46/.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29.09.2010 року шлюб між
сторонами було розірвано /а.с. 9/ .

Позивач просить визнати за нею право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, вселити її в квартиру,
встановити порядок користування
квартирою та виділити їй у
користування житлові кімнати площею 12,4
кв. метри та 11,80 кв. метри, кладову
площею 0,30 кв. метри, лоджію площею 1,4 кв.
метри. Відповідачу ОСОБА_2 виділити
житлові кімнати площею 17,10 кв. метри та
8,6 кв. метри, також кладову площею 1 кв.
метр. Інші приміщення залишити в
загальному користуванні.

При вищенаведених обставинах справи,
суд першої інстанції правильно прийшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що в період шлюбу ними
було сплачено тільки 50% вартості
квартири, а зараз він продовжує
самостійно сплачувати кредит за
квартиру, а тому позивачці належить
тільки ? частина спірної квартири, то
вони не можуть бути прийняті до уваги
через те, що відповідно до укладеного
кредитного договору та договору
іпотеки квартира є єдиною неділимою
річчю, що перебуває в іпотеці. До складу
майна, що підлягає поділу, включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язанням, що виникли в інтересах
сім'ї.

Таким чином, у результаті придбання
подружжям квартири в кредит, боргові
зобов'язання перед позикодавцем несуть
як чоловік, так і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :