Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/561/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Осадчук В.П.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої судді Франко В.А.,

суддів : Потапенко В.І., Черненко В.В.

за участю секретаря Задирака Н.І

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 18
грудня 2013року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на
стороні позивача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Новоукраїнська міська рада та
Новоукраїнська районна
санітарно-епідеміологічна станція про
усунення перешкод у користуванні,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди.

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом до ОСОБА_3 та
просила стягнути з відповідача на її
користь матеріальні збитки в сумі 12787
грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у здійсненні її права
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1
та права користування земельною
ділянкою за цією адресою шляхом
приведення господарських будівель та
земельної ділянки по АДРЕСА_2 у
відповідність із санітарними та
будівельними нормами шляхом
зобов'язання : зарити ями для кролів,
прибрати з присадибної ділянки відходи
від життєдіяльності тварин та птиці, та
заборони утримувати домашню птицю,
кролів та інших сільськогосподарських
тварин на відстані ближче ніж 12 метрів
від її садиби та стягнути понесені нею
судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
є власником житлової садиби АДРЕСА_1.
Відповідач є власником домоволодіння
по АДРЕСА_2 та її сусідом. У сторін
суміжні земельні ділянки.
Господарський двір відповідача
розташований на відстані 4,5 м. від її
літньої кухні, там вільно утримуються
кури, гуси, кози, в землі вириті ями для
кролів, в яких кролі вирили бічні ями в
тому числі під її домоволодіння.

У зв'язку з неналежним доглядом за
тваринами та незабезпеченням
відповідачем санітарного стану, в її
домоволодінні розплодилися криси,
внаслідок чого почали руйнуватись її
будівлі та в стінах з'явились тріщини,
які вона виявила при проведенні
ремонту літньої кухні та сараю, почав
просідати паркан.

Станом на день звернення до суду
відповідач добровільно не бажає
усунути перешкоди, зарити ями, привести
свій двір у належний стан та
відшкодувати завдану шкоду. В
результаті його дій продовжують
руйнуватись її будівлі та садиба.

Відповідач не здійснює прибирання
своєї території, яка є прилеглою до її
території, внаслідок чого відходи
життєдіяльності птиці та тварин
утрамбовуються самими тваринами, через
що створюються постійні неприємні
запахи, а також забруднення
навколишнього природного середовища,
зокрема в сторону її домоволодіння за
відсутності будь-якої
санітарно-захисної зони між їхніми
земельними ділянками.

На її звернення до різних інстанцій
позитивних результатів не було
отримано. Добровільно відповідач не
бажає усунути перешкоди, засипати ями
та відшкодувати заподіяну шкоду, тому
просить стягнути з відповідача на її
користь з врахуванням збільшених
позовних вимог матеріальні збитки в
сумі 15965 грн. та моральну шкоду з в сумі
70000 грн. та зобов'язати усунути
перешкоди у здійсненні права власності
на домоволодіння. (а.с.150-151).

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 18
грудня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 було відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд зазначив, що
позивачка на момент виконання
ремонтних робіт та звернення до суду з
даним позовом не набула права
власності на нерухоме майно (житловий
будинок) .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення її позовних вимог .

Зазначає, зокрема, що суд не взяв до
уваги подані позивачем докази, що
підтверджують доводи позовної заяви та
неправомірність дій відповідача, а
мотивував рішення тільки тим, що
позивач на момент виконання ремонтних
робіт та звернення до суду з даним
позовом не набула права власності на
нерухоме майно (житловий будинок).

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 який
заперечив проти доводів апеляційної
скарги, погоджуючись з рішенням суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
та розглянувши матеріали справи,
колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, з підстав
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
на підставі ст.331 ЦК України дійшов
висновку, що оскільки позивачка не
момент виконання ремонтних робіт та
звернення до суду з даним позовом не
набула права власності на нерухоме
майно (житловий будинок, тому в
задоволенні позову слід відмовити за
необґрунтованістю.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Встановлено, що рішенням
Новоукраїнської міської ради № 64 від
13.04.1971 року позивачці було виділено
земельну ділянку під забудову
житлового будинку, сараю та
вбиральні.(а.с.9)

Відповідно до відомостей технічного
паспорту у володінні та користуванні
ОСОБА_2 знаходиться домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1. Фактично на земельній
ділянці за вказаною адресою збудовано
літню кухню, службові приміщення і
незакінчений житловий будинок
(а.с.108-111).

Як вбачається з витягу про державну
реєстрацію, ОСОБА_2 зареєструвала своє
право на будинок 14 березня 2012 року.
Рішення про державну реєстрацію прав
на день слухання справи не було
скасовано.(а.с.12).

Крім того, згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 15.10.2013
року ОСОБА_2 є власником житлового
будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 16,3
кв.м. та житловою 9,7 кв.м.(а.с.124).

Вбачається, що позивач до суду з
позовом звернулась 8.08.2012 року

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 331 ЦК
України, позивач стала і продовжує бути
власником будинку з моменту державної
реєстрації розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Тому безпідставний висновок суду
першої інстанції, що на момент
звернення до суду з даним позовом
позивач не набула права власності на
нерухоме майно (житловий будинок) .

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ,
який межує з домоволодінням
позивачки.(а.с.101-107).

Встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що на протязі
тривалого періоду ОСОБА_3 в порушення
санітарних та будівельних норм на
відстані 4.5 м від домоволодіння
позивача розмістив господарський двір,
за яким не здійснює належного догляду),
вільно утримує домашніх тварин та
птицю. Територія господарського двору
постійно знаходиться у брудному
занедбаному стані, поросла чагарниками
та забруднена відходами
життєдіяльності тварин, що є причиною
постійних скарг позивачки в різні
інстанції, а також підставою для
звернення до суду з зазначеним позовом
(а.с.13,14,15,16,17,54,142-144).

Так, звернення ОСОБА_2 до суду з
позовною заявою було мотивовано тим, що
внаслідок такої безвідповідальної та
протиправної діяльності відповідача
домоволодіння позивача зазнає
руйнування, на стінах та фундаменті
будинку зі сторони домоволодіння
ОСОБА_3 з'явилися тріщини, почав
просідати паркан. Позивач, попри свій
похилий вік та незадовільних стан
здоров'я, щоб не допустити повної
руйнації будинку, змушена часто його
ремонтувати.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з висновком експерта №3027
судово будівельно-технічної
експертизи від 18.09.2013 року були
виявлені пошкодження в цокольній
частині капітальних стін у вигляді
наскрізних тріщин. При дослідженні
господарських будівель були виявленні
пошкодження в приміщенні сараю літ. „В"
та гаражу літ."Д" у вигляді наскрізних
тріщин в капітальних стінах, стелі,
наявних пошкоджень в навісі Б,Б!" у
вигляді порушення бетонного покриття
та зазначено, що вищенаведені
пошкодження могли статися внаслідок
підкопу, підриву фундаментної частини
будинку та господарських будівель.

Зазначено також, що для того, щоб
запобігти в подальшому руйнування
житлового будинку та господарських
будівель, в домоволодінні АДРЕСА_1
необхідно залучити спеціалізовану
організацію, а саме фахівців
проектного інституту та визначити
технічний стан фундаментів під
будівлями та з'ясувати, які необхідно
вжити заходи щодо їх
підсилення.(а.с.88-91,92-95).

Матеріали справи містять рішення
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 03.07.2013 року у цивільній
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області позовом
ОСОБА_2 до Новоукраїнської міської
ради, Новоукраїнського БТІ про
визнання будівлі літньої кухні
житловим будинком, зобов'язання видати
свідоцтво про право власності та
здійснити реєстрацію.(а.с.125-127).

Задовольняючи частково апеляційну
скаргу ОСОБА_3 колегія суддів зокрема
зазначила в рішенні , що згідно
висновку судової будівельно -
технічної експертизи № 275-276 від 12.04.2013
року житловий будинок по АДРЕСА_1 по
складу приміщень, площам, технічному
стану та інженерному забезпеченню не
відповідає вимогам ДБН В.2.2.15-05 "Житлові
будинки" та СНиП 2.08.01- 89 "Житлові
будинки". Будівля є самочинним
будівництвом , побудована без
узгодження та проектної документації
та відсутня у переліку будівель згідно
Договору про надання земельної ділянки
під будівництво.

За таких підстав, колегія суддів дійшла
висновку, що позивачем не доведено, що
саме за рахунок того, що було вирито
кролями отвори, сталася руйнація стін.

Як вище зазначено, житловий будинок не
відповідає вимогам ДБН В.2.2.15-05 "Житлові
будинки" та СНиП 2.08.01- 89 "Житлові
будинки" Будівля є самочинним
будівництвом.

В справі немає доказів стосовно того,
що в подальшому було погодження
проектної документації на побудовану
літню кухню, яка була прийнята , як
жилий будинок.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

За таких підстав рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 18
грудня 2013року- скасувати та ухвалити
нове рішення. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору Новоукраїнська міська рада та
Новоукраїнська районна
санітарно-епідеміологічна станція про
усунення перешкод у користуванні,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: