РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/147/14-ц

Номер провадження 2/123/763/2014

11.02.2014 року Київський районний
суд м. Сімферополя у складі:

Головуючого - судді Тонкоголосюка О.В.,

при секретарі - Берденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
здійсненні права власності, визначення
порядку користування земельною
ділянкою та визнання права власності
на матеріали та обладнання та
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий
комітет Сімферопольської міської ради
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, шляхом знесення
самовільно побудованої споруди,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на підставі рішення
Київського районного суду м.
Сімферополя від 19.08.2010 року по справі №
2-4026/2010 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про припинення
спільної часткової власності та
розподіл в натурі між співвласниками
майна, що є у спільній частковій
власності; визнання права власності в
цілому на майно; визначення порядку
користування земельною ділянкою;
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом вселення в
домоволодіння, , розділено
домоволодіння АДРЕСА_1, визначено
порядок користування земельною
ділянкою за адресою вулиця АДРЕСА_1,
припинити право спільної часткової
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1
та ОСОБА_2, усунено ОСОБА_4 перешкоди в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом вселення ОСОБА_4 в частину
житлового будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1, усунуто ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом вселення ОСОБА_3 в частину
житлового будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2
не чинити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перешкод в
користуванні частиною житлового
будинку літ «А», площею 12,8 кв. м.
(приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1. Проте у вказаному рішенні не
вказано, яким чином, за чий рахунок та в
якому місці повинен бути побудований
новий вхід в приміщення позивачів,
оскільки після рішення суду частка яка
належить позивачам залишено без входу,
також не визначений порядок
користування допоміжними і підсобними
приміщеннями домоволодіння. Також
відповідачі чинять позивачам
перешкоди в користуванні майном,
шляхом самовільного заняття довільно
визначеної йми земельної ділянки, межі
якої також встановили на свій розсуд,
що призвело до того, що позивачі мають
входити в свою частину дому через
вікно. Крім того покійний чоловік
позивачки за рахунок особистих коштів
та свого трудового вкладу побудував в
спірному домоволодінні самовільні
будівлі, які не були прийняти до
експлуатації, тому позивачі вважають
що за ними потрібно визнати право
власності на матеріали, обладнання і
т.д..

На підставі викладеного, позивачі
просять суд усунути перешкоди
позивачам в здійсненні права власності
на належне їм майно, шляхом розділу
допоміжних і підсобних приміщень
(тамбур, коридор, передпокій)
домоволодіння АДРЕСА_1, з особливою
вказівкою тієї обставини, хто, де та за
чий рахунок повинен облаштувати новий
вхід. Яким чином та за чий рахунок
повинні бути розподіленні системи
життєзабезпечення домоволодіння
(комунікації електро -, водо -, тепло та
газо постачання), щоб позивачі та
відповідачі мали можливість
користуватися ними незалежно один від
одного. Визначити конкретний порядок
користування земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_1 між позивачами
та відповідачами. Визнати за
позивачами право власності на
матеріали, обладнання і т.д., які
використані при будівництві
самовільних об'єктів в домоволодінні
АДРЕСА_1. До набрання законної сили
рішенням суду по даній справі та його
виконання, зобов'язати відповідачів не
чинити перешкод в користуванні
загальним входом в жилий будинок літ.
«А».

ОСОБА_3, ОСОБА_4 будучі не згодними із
зазначеним позовом, звернулися до суду
із зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий
комітет Сімферопольської міської ради
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, шляхом знесення
самовільно побудованої споруди. В
обґрунтування якого вказують, що 04.05.2012
року виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради було
винесено рішення № 1008, згідно якого
об'єкту нерухомого майна - житловому
будинку літ «А», площею 12,8 кв. м.
(приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», які належать ОСОБА_3,
ОСОБА_4, було присвоєно АДРЕСА_1.
Відповідачі за зустрічним позовом
чинять перешкоди позивачам у
користуванні земельною ділянкою
площею 425 кв.м., яка була виділена їм -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користування рішенням
Київського районного суду м.
Сімферополя від 19.08.2010 року, на якій
звели самочинні приміщення: літ. А1 , а2,
а3, А3, Г, тому ОСОБА_3, ОСОБА_4 позбавлені
можливості користуватися земельною
ділянкою на власний розсуд.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 просять суд усунути їм
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою за адресою: вулиця АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку за адресою: вулиця
АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно
збудованих нежилих приміщень літ. А1 ,
а2, а3, А3, Г, за власний рахунок.

Представник позивачів та ОСОБА_1
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
підтримали в повному об'ємі. Проти
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували,
посилаючись на його необґрунтованість
та безпідставність.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 заперечував,
посилаючись на його необґрунтованість,
наполягав на задоволенні зустрічних
вимог про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
зобов'язання ОСОБА_1, ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку, шляхом знесення
самовільно побудованих споруд.

Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в здійсненні права
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою та
визнання права власності на матеріали
та обладнання в частині вимог
позивачів про визначення порядку
користування земельною ділянкою,
закрито.

Вислухав сторони, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими
не забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
заочним рішенням Київського районного
суду м. Сімферополя від 19 серпня 2010 року
по справі № 2-4026/2010, розділено
домоволодіння АДРЕСА_1, виділено ОСОБА_4
та ОСОБА_3 на 2/3 частки в натрі частину
житлового будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташований по
АДРЕСА_1, виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3
частки в натурі частину житлового
будинку літ. «А» площею 12,5 кв. м
(приміщення 1-1), розташований по
АДРЕСА_1, визначено порядок
користування земельною ділянкою за
адресою вулиця АДРЕСА_1, виділено
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на 2/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 в користування
земельну ділянку площею 425 кв. м.,
виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 в користування
земельну ділянку площею 213 кв. м.,
припинити право спільної часткової
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1
та ОСОБА_2, усунено ОСОБА_4 перешкоди в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом вселення ОСОБА_4 в частину
житлового будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1, усунуто ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом вселення ОСОБА_3 в частину
житлового будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2
не чинити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перешкод в
користуванні частиною житлового
будинку літ «А», площею 12,8 кв. м.
(приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», розташованих по
АДРЕСА_1 ( а.с. 10,11).

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради № 1008 від
04.05.2012 року об'єкту нерухомого майна -
житловому будинку літ «А», площею 12,8 кв.
м. (приміщення 1-2,1-3) сарай літ. «Б» та
вбиральню літ. «У», які належать в
рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4,
присвоєно АДРЕСА_1 (а.с.36).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На сьогодні позивачі по первісному
позову звернулися до суду із вимогами
про усунення ним перешкоди в
здійсненні права власності на належне
їм майно, шляхом розділу допоміжних і
підсобних приміщень (тамбур, коридор,
передпокій) домоволодіння № 3, з
особливою вказівкою тієї обставини,
хто, де та за чий рахунок повинен
облаштувати новий вхід. Яким чином та
за чий рахунок повинні бути
розподіленні системи
життєзабезпечення домоволодіння
(комунікації електро -, водо -, тепло та
газо постачання), щоб позивачі та
відповідачі мали можливість
користуватися ними незалежно один від
одного. Визнати за позивачами право
власності на матеріали, обладнання і
т.д., які використані при будівництві
самовільних об'єктів в домоволодінні
АДРЕСА_1.

Між тим, суд не знаходить підстав для
задоволення цього позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що вищезазначеним судовим
рішенням від 19 серпня 2010 року, яке
набрало законної сили, розділено
домоволодіння АДРЕСА_1 на законних
підставах, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог про
усунення перешкод позивачам в
здійсненні права власності на належне
їм майно, шляхом розділу допоміжних і
підсобних приміщень (тамбур, коридор,
передпокій) домоволодіння № 3. Крім
того, на підставі рішення виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради № 1008 від 04.05.2012 року у сторін по
справі окремі номера розділеного
домоволодіння.

Також судовим рішенням від 19 серпня 2010
року встановлено, що прибудова літ
«А-1», прибудова літ. «А-3», тамбур літ.
«а2», навіс з ганком літ. «а3», та сарай
літ. «Г» являються самочинними тому при
проведенні розподілу домоволодіння не
враховуються.

Відповідно до ч.3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно п.17 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) позов про знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна може бути пред'явлено власником
чи користувачем земельної ділянки або
іншою особою, права якої порушено,
зокрема, власником (користувачем)
суміжної земельної ділянки з підстав,
передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею
103 ЗК. Якщо позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно пред'явлено до власника
(користувача) земельної ділянки, який
заперечує проти визнання права
власності на це майно за особою, що його
збудувала, власник (користувач) має
право відповідно до вимог статті 123 ЦПК
пред'явити зустрічний позов про
знесення нерухомого майна. Позов може
бути пред'явлено до особи, яка
здійснила будівництво, як про
зобов'язання знесення забудови, так і
про знесення забудови за рішенням суду
самим власником (користувачем)
земельної ділянки за рахунок особи, яка
здійснила самочинне будівництво, з
одночасним відшкодуванням
підтверджених витрат на його знесення.

Позивачі за зустрічним позовом просять
усунути їм перешкоди у користуванні
земельною ділянкою за адресою: вулиця
АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звільнити земельну ділянку за адресою:
вулиця АДРЕСА_1, шляхом знесення
самочинно збудованих нежилих
приміщень літ. А1 , а2, а3, А3, Г, за власний
рахунок.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 стверджують, що ОСОБА_6,
який помер в ІНФОРМАЦІЯ_1, самостійно за
рахунок особистих коштів та свого
трудового вкладу побудовано в спірному
домоволодінні самовільні будівлі.

Відповідно п.7 Постанова пленум
верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва. Якщо право
власності на самочинно зведену будівлю
визнано судом за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій вона розміщена, то до складу
спадщини входить право на
відшкодування витрат на будівництво
(частина шоста статті 376 ЦК) .До
спадкоємців, які прийняли спадщину, у
разі знесення самочинного будівництва
переходить обов'язок відшкодувати
вартість витрат на його знесення і
приведення земельної ділянки до
попереднього стану (частини четверта,
сьома статті 376 ЦК) .

Враховуючи, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
порушення приписів ч. 3 ст. 10, ст. 57, ч. 1
ст. 60 ЦПК України не надали доказів
того, що спадкодавцем - ОСОБА_6 було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), та вони є
спадкоємцями, суд вважає що позивачами
не доведено тих обставин, на які вони
посилались, як на підставу своїх вимог,
а саме: не доведено обґрунтованості
визнати за позивачами право власності
на матеріали, обладнання і т.д., які
використані при будівництві
самовільних об'єктів в домоволодіння
АДРЕСА_1.

Враховуючі, що решта вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 по справі, про зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод в
користуванні загальним входом в жилий
будинок літ. «А»., є похідним від
задоволення позову про усунення
перешкод позивачам в здійсненні права
власності на належне їм майно, шляхом
розділу допоміжних і підсобних
приміщень, то вони також задоволенню не
підлягають.

Що стосується вимог зустрічного позову
про усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою за адресою: вулиця АДРЕСА_1,
зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звільнити земельну ділянку за адресою:
вулиця АДРЕСА_1, шляхом знесення
самочинно збудованих нежилих
приміщень літ. А1 , а2, а3, А3, Г, за власний
рахунок, то суд також не знаходить
підстав для їх задоволення, оскільки у
відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України,
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок, але суду
не доведено, що саме ОСОБА_1, ОСОБА_2
здійснили таке самочинне будівництво.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи встановлені
обставини та вимоги закону, суд не
вбачає підстав для задоволення
первісного на зустрічних позовів.

Тому, відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК
України суд дійшов висновку, що
позивачами по двом позовам не було
надано доказів того, що їх права
порушені і підлягають захисту судом у
спосіб вказаний в позовних заявах, у
зв'язку із чим у задоволенні позовних
вимог відмовляється.

На підставі викладеного, ст. ст. 356, 357, 358,
364, 376 ЦК України, ст. ст. 88,89 ЗК України,
керуючись ст .ст. 1, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212,
214 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
здійсненні права власності та визнання
права власності на матеріали та
обладнання, відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа - Виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, шляхом знесення
самовільно побудованої споруди,
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.