АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1021/2014
Головуючий у1-й інстанції - Скрипник О.Г.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі
Голубенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3,
Державної акціонерної холдингової
компанії "Артем" на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 9 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної акціонерної
холдингової компанії "Артем" про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 9 грудня 2013 року задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_3 до
Державної акціонерної холдингової
компанії "Артем" (далі: ДАХК "Артем") про
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Суд стягнув з ДАХК "Артем" на користь
ОСОБА_3 суму заборгованості по
заробітній платі у розмірі 3 650 грн.,
моральну шкоду - 200 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
про стягнення заробітної плати на суму
11 350 грн. (15 000 - 3650), про відшкодування
моральної шкоди на суму 4 800 грн. (5 000 - 200),
відмовлено (а.с.223-224).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати повністю та ухвалити нове
рішення (а.с.227-228).

ДАХК "Артем" також подав апеляційну
скаргу на ухвалене рішення суду, у якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
ОСОБА_3, який підтримав подану ним
апеляційну скаргу та просив суд її
задовольнити, проти задоволення
апеляційної скарги ДАХК "Артем"
заперечував та просив її відхилити,
представника ДАХК "Артем" - Жигалової
А.М., яка підтримала апеляційну скаргу
відповідача та просила її
задовольнити, проти задоволення
апеляційної скарги, поданої позивачем,
заперечувала, з'ясувавши обставини
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а скаргу
ДАХК "Артем" - задовольнити, з таких
підстав.

При ухваленні рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

Позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу
в ДАХК "Артем" оператором відділу
інформаційних технологій, відповідно
до наказу №254 від 17 травня 2011 року і
звільнений з роботи за згодою сторін,
відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України,
згідно наказу №320 від 16 липня 2013 року.

Відповідно до наказу ДАХК "Артем" №459
від 27 серпня 2012 року позивача було
переведено на 4 годинний робочий день.

Відповідно до наказу №151 від 12 квітня
2013 року позивачу надавалася відпустка
без збереження заробітної плати в
термін з 29 квітня 2013 року по 10 травня 2013
року та з 1 квітня 2013 року по 25 квітня 2013
року.

З довідки про доходи, виданої ДАХК
"Артем" ОСОБА_3 вбачається, що заробітна
плата позивачу не нараховувалася за
червень, серпень, вересень та жовтень
2012 року через відсутність позивача на
роботі.

З довідки, наданої ДАХК "Артем"
посадовий оклад ОСОБА_3 становить 1 460
грн.

Зважаючи на те, що позивач у вказаний
вище період рахувався на роботі та за
порушення трудової дисципліни
звільнений не був, районний суд
прийшов до висновку, що з відповідача
на користь позивача слід стягнути
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 3 650 грн. (1460 грн.(червень 2012 року)
+ 730 грн. (серпень 2012 року) + 730 грн.
(вересень 2012 року) +730 грн.(жовтень 2013
року) = 3 650 грн.).

Зважаючи на те, що відповідач не в
повній мірі розрахувався з позивачем,
що порушило життєві зв'язки позивача,
районний суд прийшов до висновку, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 200 грн. в якості компенсації за
заподіяну моральну шкоду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки районного суду щодо
підстав для часткового задоволення
позовних вимог не відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Так, ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_3
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 3 650 грн. (1460 грн.(червень 2012 року)
+ 730 грн. (серпень 2012 року) + 730 грн.
(вересень 2012 року) +730 грн.(жовтень 2012
року) = 3 650 грн.) районний суд виходив з
того, що позивач у вказаний вище період
рахувався на роботі та за порушення
трудової дисципліни звільнений не був.

Однак, формулювання «рахувався на
роботі» не є тотожним поняттю «був
присутнім на роботі».

Водночас, відповідно до наданих ДАХК
"Артем" на підтвердження своїх
заперечень письмових доказів - табелів
обліку використання робочого часу
(а.с.33-73), в означені місяці ОСОБА_3 був
відсутній на роботі, про що свідчать
відмітки у табелі: "ПР" - інші причини
неявок (від російськомовного "прочие
причины"); «НУ» - невихід після виходу з
цеху (категорії, окладу, графіку …) (від
російськомовного "невыход после ухода
…") (а.с.33, 48-49; 52-57).

Вказані обставини, враховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення виходячи з
наступного.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
заявляючи вимоги про стягнення
заборгованості по заробітній платі
ОСОБА_3 стверджував наступне.

Під час зарахування його на роботу
інспектором відділу кадрів йому
надавались роз'яснення, що заробітна
плата буде йому виплачуватись кожного
місяця повністю в сумі середньої
заробітної плати без обсягу робіт та
незалежно від того працює він чи ні.
Також надавались роз'яснення, що,
оскільки трудова книжка ОСОБА_3, який є
інвалідом, буде знаходитися на
підприємстві, позивач може не
працювати (а.с.2).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3
базуються не на вимозі про оплату
праці, а вимозі про оплату за надання
відповідачу трудової книжки.

Водночас, відповідно до вимог ст. 21 КЗпП
України трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою, зокрема, працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові.

За правилом ч.1 ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

У даному конкретному випадку з наданих
відповідачів письмових доказів -
табелів обліку використання робочого
часу (а.с.33-73), вбачається, що у ті місяці,
у які позивачу не була нарахована та
виплачена заробітна плата, він
фактично не працював - був відсутнім на
роботі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заявленого позову про
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Оскільки трудові права ОСОБА_3 на
оплату праці не були порушені, підстав
для стягнення з роботодавця
компенсації моральної шкоди також
немає.

При цьому доводи апеляційної скарги
позивача про те, що роботодавець не
надавав йому роботи, яка обумовлена у
трудовій угоді 2011 року про виконання
певних робіт на дому, не можуть бути
прийняті в якості підстав для
нарахування та виплати заробітної
плату за роботу яка фактично не була
виконана, що підтверджує сам позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заява на чотирьохгодинний робочий день
була написана ним під примусом, також
не мають правового значення для
правильного вирішення спору, оскільки
у рамках даної справи позивач не
оспорює правомірність наказу № 459 від 27
серпня 2012 року про встановлення йому
чотирьохгодинного робочого дня з 18
липня 2012 року за його заявою та згодою
начальника підрозділу (а.с. 32, 74).

З огляду на викладене у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ДАХК "Артем"
про стягнення заборгованості по
заробітній платі слід відмовити.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Державної
акціонерної холдингової компанії
"Артем" задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 9 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.А. Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко