АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючого Перепелюк Л.М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, представника відкритого
акціонерного товариства «Ощадбанк»
Мамонтової І.В., відповідача ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, відділу державної
виконавчої служби Кіцманського
районного управління юстиції, третя
особа: відкрите акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України», в
особі філії - Чернівецького обласного
управління ВАТ «Ощадбанк» про визнання
права власності на автомобіль та
звільнення його з- під арешту, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, відділу державної виконавчої
служби Кіцманського районного
управління юстиції, третя особа:
відкритий акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України», в
особі філії - Чернівецького обласного
управління ВАТ «Ощадбанк» про визнання
права власності на автомобіль та
звільнення його з - під арешту.

Посилався на те, що 17 грудня 2007 року він
придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки
VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов) НОМЕР_2, сплативши 40000грн, що
підтверджується розпискою. У зв'язку з
відсутністю на той час коштів, не
перереєстрував транспортний засіб. На
підтвердження угоди

№22ц/794/311/14 р. Головуючий
у 1 інстанції Олексюк Т.І.

Категорія 19/27
Доповідач Перепелюк Л.М.

ОСОБА_4 надав йому та його дружині
ОСОБА_5 довіреність, посвідчену 17
грудня 2007 року приватним нотаріусом
Кіцманського районного нотаріального
округу Чернівецької області.

Вказував на те, що у вересні 2013 року
йому стало відомо, що автомобіль
описаний і на нього накладено арешт за
виконавчим листом №2-458 від 21.06.2012 року.

Просив суд визнати за ним право
власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN
TRANSPORTER 2001 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шасі (кузов) НОМЕР_2з 17
грудня 2007 року.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Кіцманського
районного управління юстиції
виключити з опису та арешту майна
автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
шасі (кузов) НОМЕР_2

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального
права.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

У справі встановлено, що відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3,
виданого 3-м міжрайонним відділенням
ДАІ ГУ УМВС України в Чернівецькій
області 11.08.2006р. відповідач ОСОБА_4 є
власником автомобіля марки VOLKSWAGEN
TRANSPORTER 2001 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шасі (кузов) НОМЕР_2.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що підстави для
визнання за позивачем права власності
на автомобіль та звільнення його з-під
арешту відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції
ґрунтується на нормах матеріального
права та обставинах встановлених
судом.

Судом встановлено, що 17.12.2007р. між
позивачем та відповідачем відбулась
домовленість про укладення договору
купівлі-продажу автомобіля, що
підптерджується, поясненням сторін.

В той же день, 17.12.2007р. нотаріусом була
посвідчена довіреність, якою ОСОБА_4
уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 керувати,
зняти з обліку в органах ДАІ та
продавати належний власнику спірний
автомобіль.

Як зазначено у ч.1 ст.244 ЦК України,
на підставі довіреності здійснюється
представництво. За своїм юридичним
змістом договір доручення є договором
про представництво, оскільки повірений
зобов'язується діяти від імені
довірителя.

Крім того, на підставі доручення
повірений не має права укладати угоду
від імені особи, яку він представляє,
відносно себе особисто.

Згідно ст.ст.238, 244 ЦК довіреність не є
правовим оформленням переходу права
власності на автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зіславшись на вимоги зазначеної норми
матеріального права, апелянтом не
враховано вимоги закону, що в разі
відчуження майна, яке підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до п.7 «Порядку реєстрації,
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі
автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення
власниками транспортних засобів
(хвороба, відрядження або інші поважні
причини).

Тому, з урахуванням наведених
фактичних відносин, які склалися між
сторонами у справі, норм матеріального
права вимоги позивача про визнання за
ним права власності на спірний
автомобіль є безпідставними.

Відповідно, не підлягає задоволенню
вимога про звільнення автомобіля з-під
арешту.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не
звертався в ДАІ для належної
перереєстрації автомобіля, а
відповідно до фактичної реєстрації
автомобіля власником його є відповідач
ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги є недоведені
та не спростовують висновків суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
посилання суду 1-ї інстанції у
мотивувальній частині на ст. 208 ЦК
України в контексті, того, що договір
купівлі - продажу автомобіля повинен
вчинятися у письмовій формі є
помилковим, оскільки, згідно ч.1 ст. 206 ЦК
України, усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Тому, рішення суду підлягає зміні в
частині із виключення із мотивувальної
частини рішення суду посилання на ст. 208
ЦК України а в решті рішення суду 1-ї
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року змінити.

Виключити із мотивувальної частини
рішення посилання на ст. 208 ЦК України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:

Судді: