Справа №752/4734/13-ц
Провадження № 2/752/236/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.01.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а
н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі 1203,69 гривень та
моральної шкоди в розмірі 55000 гривень,
завданої злочином.

В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на
те, що ОСОБА_2 на підставі постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 09.11.2011 р. був звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі амністії за вчинення злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Позивач посилається на те, що
внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень він знаходився на
лікарняному протягом 43 днів. На
придбання ліків в зв»язку з
проходженням лікування він витратив
суму коштів в розмірі 1203,69 гривень. Крім
того, даним злочином йому була завдана
моральна шкода, що полягала у фізичному
болі, що пов»язаний з отриманою
травмою, був порушений його звичайний
режим життя, неможливість запланованих
зустрічей по роботі, садни обличчя,
неможливість керування автомобілем,
ускладнення роботи на комп»ютері.

Моральну шкоду він оцінює в 55000
гривень.

В ході судового розгляду
справи позивач підтримав позовні
вимоги і обґрунтування позову в
повному обсязі та просив його
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Відповідач в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову посилаючись на те,
що ліки, вартість яких просить
відшкодувати позивач, не були
призначені йому для застосування в
зв»язку з отриманою травмою. Також, на
думку відповідача, позивач не довів
свої вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди, оскільки не надано
будь-яких доказів щодо зміни способу
його життя.

Вислухавши сторони, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 09.11.2011 р.
Голосіївським районним судом м.Києва
винесена постанова про звільнення
ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у
зв»язку із застосуванням до нього
положень п.»в» ст..1 Закону України «Про
амністію» від 08.07.2011 р.

ОСОБА_2 обвинувачувався в
тому, що 20.03.2010 р. о 17.00 год, знаходячись
на території гаражного кооперативу
«Південний», який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, на грунті виниклих
особистих неприязних відносин вчинив
конфлікт з ОСОБА_1, під час якого умисно
схопив рукою останнього за другий
палець лівої руки і викрутив його в
протилежну сторони природного руху.

Внаслідок протиправних дій
ОСОБА_2 позивачу були заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді закритого
переломо-вивиху проксимального між
фалангового суглобу 2 пальця лівої
кисті, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 1049е від
23.11.2010 р. могли утворитись внаслідок
різкого викручування пальця та
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості ( за
критерієм тривалості розладу
здоров»я).

Закриття кримінальної справи
внаслідок Закону України «Про
амністію» не є реабілітуючою
обставиною, а тому, в даному випадку,
наявність вини в діях відповідача щодо
заподіяння позивачу тілесних
ушкоджень є доведеною.

Судом встановлено, що позивач
був непрацездатним в зв»язку з
отриманою травмою з 22.03.2010 р. по 30.04.2010 р.
включно, що підтверджується листком
непрацездатності.

Позивач просить суд стягнути
з відповідача вартість ліків, що
вживались ним після отримання травми.

З матеріалів амбулаторної картки
хворого ОСОБА_1 вбачається, що лікарем
ортопедом йому були призначені
наступні лікарські засоби: кальцемін,
нейрорубін, ризендрон, препарати
кальція.

Пред»явлені до відшкодування
медичні засоби і препарати не входять
до переліку засобів, призначених
лікарем ортопедом в зв»язку з
отриманою травмою.

Необхідність прийняття
зазначених лікарських засобів та
придбання медичних засобів в зв»язку з
отриманням травми не доведена
позивачем в ході розгляду справи, хоча
судом надавався час для надання
зазначених доказів.

Крім того, позивач не довів, що
прийняття лікарських засобів,
призначених лікарями терапевтом та
кардіологом, були пов»язані
необхідністю лікування наслідків
отриманих тілесних ушкоджень.

В силу положень ст..ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З боку позивача суду не
надано належним доказів на
підтвердження того, що ліки та медичні
препарати, вартість яких пред»явлена
до відшкодування, були використані ним
в зв»язку з отриманими тілесними
ушкодженнями та відповідно призначені
до застосування лікуючим лікарем.

З огляду на викладені
обставини, оцінюючи надані докази, в
зв»язку з недоведеністю вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
вважає, що вони не підлягають
задоволенню.

Підлягають частковому
задоволенню вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 55000 гривень з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч.2 цієї статті.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я.

Відповідно до роз"яснень
викладених в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 „ Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування моральної шкоди " під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При з»ясуванні питання щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
повинен з»ясувати чим підтверджується
факт заподіяння моральних страждань,
або втрат немайнового характеру, за
яких обставин вони заподіяні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому
виходить.

Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Вимоги позивача про відшкодування
йому відповідачем моральної шкоди в
розмірі 55000 гривень не є
обгрунтованими в повному обсязі, як на
стадії звернення до суду, так і в ході
розгляду справи.

Однак, суд вважає, що отримання
позивачем тілесних ушкоджень,
призвело до фізичного болю та
страждань, проходження курсу лікування
від отриманої травми.

Суд вважає, що позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 5000 гривень.

В іншій частині вимоги
позивача щодо відшкодування моральної
шкоди не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не надано доказів
на підтвердження того, що неправомірні
дії з боку відповідача відносно нього
та наслідки цих дій призвели до зміни
способу життя, а саме не відбулись
заплановані зустрічі, він був
обмежений у русі, не міг керувати
транспортним засобом, користуватись
комп»ютером і необхідності вчинення
таких дій для облаштування свого життя.

Натомість, допитаний в ході
судового розгляду свідок ОСОБА_3
підтвердив, що після отримання травми
позивач самостійно здійснював заміну
колісних шин на власному автомобілі і
не був обмежений у русі.

Позивач ні на стадії
звернення до суду, ні в ході розгляду
справи не навів обґрунтувань щодо
розміру моральної шкоди, пред»явленої
до відшкодування, а саме з чого він
виходив, зазначаючи саме такий розмір
шкоди.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню в
межах їх доведеності.

Суд вважає за необхідне на
підставі ст..88 ЦПК України стягнути з
відповідача судові витрати у даній
справі пропорційно до задоволених
вимог.

Керуючись ст..ст.3, 10, 60, 88, 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір в розмірі 229
гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана сторонами протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя