Справа № 145/2271/13-ц
Провадження №2/145/61/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"06" лютого 2014 р. Тиврівський районний
суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняк І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Відділу державної виконавчої
служби Тиврівського районного
управління юстиції про визнання права
власності на автомобіль,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що 26 січня 2009 року в м.
Вінниця Вінницької області він придбав
у ОСОБА_2 автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn, тип
- легковий універсал - В, випуску 1990
року, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належав Відповідачу
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у
Вінницькій області 01.08.2006 року.

В подальшому Відповідач передав йому
ключі від автомобіля, оригінал
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, а також видав
довіреність на право володіння,
користування та розпорядження
автомобілем, що свідчить про передачу
речі. Таким чином з 26 січня 2009 року і по
даний час автомобіль знаходився у його
розпорядженні. При цьому, на момент
укладення угоди транспортний засіб в
розшуку чи під арештом не перебував.

Вважаючи себе добросовісним набувачем
автомобіля, він провів необхідні
технічні дії щодо його збереження,
отримав у Вінницькому МРЕВ на своє ім'я
тимчасовий реєстраційний талон серії
НОМЕР_6, уклав договір страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та провів технічний ремонт
автомобіля. Також він мав намір
зареєструвати автомобіль на себе в
органах ДАІ, однак в зв'язку з
фінансовою скрутою не зміг цього
зробити.

В травні 2013 року у нього з'явилися
кошти, достатні для перереєстрації
автомобіля за собою. З цього приводу
він звернувся в органи ДАІ, де йому було
роз'яснено, що пунктом 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388,
передбачено, що реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу та ін.
Правомірність придбання транспортних
засобів, складових частин, які мають
ідентифікаційні номери,
підтверджуються відповідними
документами, скріпленими підписом
відповідної посадової особи і
печаткою, виданими суб'єктами
підприємницької діяльності, які
реалізують транспортні засоби та
видають довідки - рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органом
соціального захисту населення,
підприємствами-виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

З цього приводу він звернувся до
відповідача по справі, однак він від
оформлення необхідних документів
ухилився.

Разом з тим вважає, що ним було в
законному порядку набуто право
власності на зазначений автомобіль,
виходячи з наступного:

Просить визнати ним, ОСОБА_1, право
власності на автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn,
тип - легковий універсал - В, випуску 1990
року, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
уточнив, подав уточнену позовну заяву,
в якій вказує, що 26 січня 2009 року в м.
Вінниця Вінницької області він придбав
у ОСОБА_2 автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn, тип
- легковий універсал - В, випуску 1990
року, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належав відповідачу
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у
Вінницькій області 01.08.2006 року.

В подальшому відповідач передав йому
ключі від автомобіля, оригінал
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, а також видав
довіреність на право володіння,
користування та розпорядження
автомобілем, що свідчить про передачу
речі. Таким чином, з 26 січня 2009 року і по
даний час автомобіль знаходився у його
розпорядженні. При цьому, на момент
укладення угоди транспортний засіб в
розшуку чи під арештом не перебував.

Вважаючи себе добросовісним набувачем
автомобіля, він провів необхідні
технічні дії щодо його збереження,
отримав у Вінницькому МРЕВ на своє ім'я
тимчасовий реєстраційний талон серії
НОМЕР_6, уклав договір страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та провів технічний ремонт
автомобіля. Також він мав намір
зареєструвати автомобіль на себе в
органах ДАІ, однак в зв'язку з
фінансовою скрутою не зміг цього
зробити.

В травні 2013 року у нього з'явилися
кошти, достатні для перереєстрації
автомобіля за собою. З цього приводу
він звернувся в органи ДАІ, де йому було
роз'яснено, що пунктом 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388,
передбачено, що реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу та ін.

З цього приводу він звернувся до
відповідача по справі, однак він від
оформлення необхідних документів
ухилився. За таких обставин він не має
можливості зареєструвати автомобіль
за собою

Разом з тим він вважає, що ним було в
законному порядку набуто право
власності на зазначений автомобіль,
виходячи з наступного:

Частиною 1 статті 344 ЦК України
встановлено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК
України, обставинами, які мають
значення для вирішення справи про
визнання права власності на рухоме
майно за набувальною давністю, є :
законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(строк володіння).

Вважає, що вказані обставини є наявними
в сукупності, виходячи з наступного:

Законний об'єкт володіння: відповідно
до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, воно
видане Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС
України у Вінницькій області 01.08.2006
року. Власником його рахується
Відповідач по справі.

Добросовісність володіння: за ст. 3 ЦК
України діє презумпція
добросовісності. Особа вважається
добросовісною, якщо вона діє без умислу
причинити шкоду.

Оскільки він придбав вказаний
автомобіль за відплатним договором
сплативши Відповідачеві грошові кошти
в розмірі 22 000 гривень, при цьому
відповідач передав йому
правовстановлюючі документи на
автомобіль та надав ключі від нього
вважає, що він добросовісно заволодів
даним автомобілем внаслідок обставин,
з якими закон пов'язує настання
цивільно-правових наслідків. На момент
заволодіння даним майном він був
впевнений, що на нього не претендують
інші особи, та діяв без умислу
причинити шкоду. За весь час
знаходження майна в його фактичному
володінні жодних претензій з цього
приводу від юридичних та фізичних осіб
не надходило.

Відкритість володіння: з моменту
заволодіння автомобілем, тобто з січня
2009 року той факт, що він володів ним був
очевидним для третіх осіб та ні від
кого не приховувався. Крім того,
володіючи даним майном він відносився
до нього як до свого, провів його ремонт
та укладав щодо нього договори
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Давність володіння та його
безперервність (строк володіння): ст. 344
ЦК України передбачає обов'язковість
володіння рухомим майном протягом 5
років. Він безперервно володіє
автомобілем з січня 2009 року, відтак в
січні 2014 року минув передбачений ст. 334
ЦК України п'ятирічний строк давності
володіння.

Оскільки він набув вказаний автомобіль
за відплатним договором, який не
потребує обов'язкового нотаріального
посвідчення, сплативши відповідачеві
за придбаний автомобіль грошові кошти
в розмірі 22 000 гривень, при цьому
відповідач передав правовстановлюючі
документи на автомобіль, надав ключі
від нього та видав на його ім'я
довіреність на право володіння, що
свідчить про передачу речі в його
користування та розпорядження, а також
враховуючи, що він протягом п'яти років
відкрито володіє вказаним об'єктом
рухомого майна, вважає, що він
добросовісно набув права власності на
нього.

Крім того, на даний час йому стало
відомо, що на вказаний автомобіль
накладено арешт постановою ВДВС
Тиврівського РУЮ накладено арешт в
зв'язку з тим, що Відповідач мав
заборгованість перед КС «Метроном»,
яку з нього було стягнуто відповідно до
рішення Тиврівського районного суду
Вінницької області від 27.02.2013 року.

Разом з тим вважає, що накладення
арешту на автомобіль, який він придбав
у відповідача 21 січня 2009 року порушує
його право власності, відтак він
вимушений звернутись до суду з вимогою
про звільнення зазначеного рухомого
майна з-під арешту.

Автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn, тип -
легковий універсал - В, випуску 1990 року,
шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 було придбано ним у
відповідача ОСОБА_2 ще в січні 2009 року,
що стверджується розпискою про
отримання коштів та довіреністю.

Відтак виникла потреба просити суд
визнати за ним право власності на
автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn, тип -
легковий універсал - В, випуску 1990 року,
шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та звільнити його з-під
арешту.

Просить визнати за ним, ОСОБА_1, право
власності на автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn,
тип - легковий універсал - В, випуску 1990
року, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Звільнити автомобіль марки Ореl Оmega
Саrаvаn, тип - легковий універсал - В,
випуску 1990 року, шасі (кузов) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 з-під
арешту, накладеного постановою відділу
державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції у Вінницькій області.

Представник позивача ОСОБА_3 уточнені
позовні вимоги підтримав, просить їх
задоволити з підстав, наведених у
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, подав заяву, в якій просить
справу розглянути у його відсутності,
позов визнає.

Представник відповідача відділу
державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився.
Відділ державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції просить розглянути справу у
відсутності представника, не заперечує
проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
вважає, що позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності;
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності; право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним; ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК
України.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набуваються за рішенням
суду.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що 26 січня 2009 року в
м. Вінниця Вінницької області позивач
ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль Ореl
Оmega Саrаvаn, тип - легковий універсал - В,
випуску 1990 року, шасі (кузов) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належав відповідачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у
Вінницькій області 01.08.2006 року,
сплативши 22000 грн., що стверджується
розпискою (а.с.6) та не оспорюється
сторонами.

Відповідач передав ОСОБА_1 ключі від
автомобіля, оригінал свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу, а
також видав довіреність на право
володіння, користування та
розпорядження автомобілем, тобто 26
січня 2009 року і по даний час автомобіль
знаходився у його розпорядженні, при
чому на момент укладення угоди
транспортний засіб в розшуку чи під
арештом не перебував.

Вважаючи себе добросовісним набувачем
автомобіля, ОСОБА_1 провів необхідні
технічні дії щодо його збереження,
отримав у Вінницькому МРЕВ на своє ім'я
тимчасовий реєстраційний талон серії
НОМЕР_6, уклав договір страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та провів технічний ремонт
автомобіля.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1
добросовісно заволодів чужим майном
(автомобілем Ореl Оmega Саrаvаn,
реєстраційний номер НОМЕР_1) і
продовжує відкрито, безперервно ним
володіти протягом п'яти років, а тому
набув право власності на це майно.

Постановою ВДВС Тиврівського РУЮ від
14.06.2013 р. на вказаний автомобіль
накладено арешт при примусовому
виконанні виконавчого листа
Тиврівського районного суду №223/2719/2012,
виданого 01.03.2013 р. на підставі рішення
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 06.02.2013 року, що
набрало законної сили 27.02.2013 р., по
справі про стягнення з ОСОБА_2 на
користь КС «Метроном» боргу в сумі 29363,
05 грн.

Суд вважає, що накладення арешту на
автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn,
реєстраційний номер НОМЕР_1, постановою
про арешт майна боржника ОСОБА_2 від
14.06.2013 р., порушує право власності
позивача ОСОБА_1, який придбав у ОСОБА_2
спірний транспортний засіб 21 січня 2009
року, а тому задовольняє вимоги про
зняття арешту з автомобіля.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України,
ст.ст.321, 344, 391 ЦК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль Ореl Оmega Саrаvаn, тип -
легковий універсал - В, випуску 1990 року,
шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Зняти арешт з автомобіля марки Ореl Оmega
Саrаvаn, тип - легковий універсал - В,
випуску 1990 року, шасі (кузов) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений
14.06.2013 р. постановою головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції у Вінницькій області Фролової
Л.М.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти діб з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ратушняк І. О.