Провадження по справі № 2/260/56/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Ленінський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді: Кротінова В.О.

при секретарі: Шелістовій Ю.К.,

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Виконкому Ленінської районної у
м.Донецьку ради, ОСОБА_3 про визнання
права власності за спадкуванням за
законом та виділення в натурі частки
майна, яке знаходиться у спільній
частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з
позовом до Ленінської районної у
м.Донецьку ради, ОСОБА_3 про визнання
права власності у порядку спадкування
за законом, зазначивши в обґрунтування
своїх вимог наступне. Починаючи з січня
1967 року до 21.07.2008 року вона мешкала
однією родиною без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4. Після його смерті звернулася до
Сьомої Донецької нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини -
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок
належав ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 10.11.1977 року №8907.
Раніше цей будинок належав ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 19.05.1977 року №4193.
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. З метою
оформлення права власності вона
звернулася до нотаріальної контори,
але отримати витяг з реєстру прав
власності не виявилося можливим
оскільки рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної в місті
Донецьку ради від 17.12.2003 року №990/14 було
оформлено право власності на житловий
будинок літ. Б-1 та належні до нього
споруди за ОСОБА_5, який будував свій
будинок на земельній ділянці, що
належала її чоловіку, рішенням
виконавчого комітету Ленінської
районної в місті Донецьку ради від
23.06.2004 року №456 затверджено ідеальні
частки співвласників домоволодіння по
вулиці АДРЕСА_1: ОСОБА_4 - 28%
домоволодіння, ОСОБА_5 - 72%
домоволодіння. З вказаних підстав в
оформленні права власності було
відмовлено. Згодом їй стало відомо, що
ціла частка домоволодіння
перетворилася в 28/100, вона отримала
копії спірних архівних рішень, з
доданими до них документами, на
підставі яких вдалося встановити
наступне: Рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної в місті
Донецьку ради від 17.12.2003 року №990/14 за
ОСОБА_3 визнано право власності на
житловий будинок літ. Б-1 та належні до
нього споруди на підставі дублікату
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 19.05.1977 року №3-32 ОСОБА_5
(попереднього власника домоволодіння),
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що
право власності оформлене на підставі
дублікату документу, за яким у 1977 році
ОСОБА_5 продав будинок по вулиці
АДРЕСА_1 її чоловіку. Крім того виконком
Ленінської районної в місті Донецьку
ради прийняв рішення про оформлення
права власності за померлою людиною,
після його смерті через 16 років, не
запитавши при цьому витяг про право
власності. Зауважила, що в технічному
паспорті від 2003 року, який був наданий
ОСОБА_3, земельна ділянка зображена
іншого розміру та конфігурації, ніж в
технічному паспорті, виготовленому
станом на 18.02.1972 року, тобто на момент
придбання будинку її чоловіком ОСОБА_4
Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної в місті Донецьку
ради від 23.06.2004 року №456 ОСОБА_3
визначено ідеальні частки
співвласників домоволодіння по вулиці
АДРЕСА_1, як: ОСОБА_4 - 28/100, а померлому
ОСОБА_5 - 72/100. Вважає, що внаслідок
порушення Ленінською районною в місті
Донецьку радою законодавства при
прийнятті спірних рішень вона
позбавлена законного права прийняти
спадщину у встановленому законом
порядку через нотаріальну контору та
вимушена звертатися до суду за
захистом своїх інтересів з даним
позовом. 10.04.2013 року вона зверталася до
Ленінського районного суду міста
Донецька з адміністративним позовом
про визнання дій Ленінської районної у
м.Донецьку ради незаконними,
скасування рішення від 17.12.2003 року №990/14
та рішення виконавчого комітету
Ленінської районної в місті Донецьку
ради від 23.06.2004 року №456, але ухвалою
суду від 12.04.2013 року адміністративний
позов був залишений без розгляду в
порядку статей 99, 100 КАС України. З
огляду на викладене, посилаючись на
вимоги ст. 392 ЦК України, просила суд
визнати за нею, ОСОБА_2, право власності
у порядку спадкування за законом на
житловий будинок літ. А-1, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 70,4 кв.м., у т.ч.
житловою площею 22,0 кв.м., з належними до
нього будівлями та спорудами: навіс
літ. Н, сарай літ. М, вбиральня літ. Р.

Під час слухання справи
позивача уточнила позовні вимоги,
просила суд визнати за ОСОБА_2 право
власності у порядку спадкування за
законом на житловий будинок літ. А-1
загальною площею 70,4 кв.м., у тому числі
житловою площею 22,0 кв.м., з належними до
нього будівлями та спорудами: навіс
літ. Н, вбиральня літ. Р, сарай літ. М,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що
складає 2/5 частки у праві спільної
часткової власності; виділити в натурі
2/5 частки, що належать ОСОБА_2, та
складається з житлового будинку літ. А-1
загальною площею 70,4 кв.м, у тому числі
жилою площею 22,0 кв.м, з належними до
нього будівлями та спорудами: навіс
літ. Н, вбиральня літ. Р, сарай літ. М, зі
складу домоволодіння, що є у спільній
частковій власності, припинивши її
право спільної часткової власності з
відповідачем ОСОБА_3 на домоволодіння,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні
представник позивача, за довіреністю
ОСОБА_1, уточнені позовні вимоги свого
довірителя підтримала повністю, надала
пояснення аналогічні тим, що викладені
в обґрунтуванні позову.

Представник відповідача, за
довіреністю ОСОБА_7, у судове засідання
не з»явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним чином.
Надав заяву відповідно до якої просив
слухати справу без його участі і
вирішити спір згідно діючого
законодавства України, заперечень
проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з»явилася, про час і місце
слухання справи повідомлена належним
чином, причину своєї відсутності суду
не повідомила, письмових пояснень не
надала.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
і наявні у ній докази, дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову з огляду на
наступні обставини.

Зі змісту ст. 392 ЦК вбачається,
що власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Так, позивач ОСОБА_2 з січня 1967
року до 21.07.2008 року мешкала однією
родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4,
що встановлено рішенням Ленінського
районного суду м.Донецька від 25 вересня
2008 року (а.с. 22)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що
встановлено із свідоцтва про смерть,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у
м.Донецьку (а.с.20) і позивач, відповідно
до положень глави 86 ЦК України є
спадкоємцем за законом на майно
померлого, що підтверджується
матеріалами спадкової справи №816,
заведеної Сьомою донецькою державною
нотаріальною конторою після смерті
спадкодавця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.60-88).

Так, звернувшись з даним позовом
до суду позивач ОСОБА_2, як на підставу
задоволення позовних вимог, зазначає,
що позбавлена можливості оформити
право власності на спадкове майно в
нотаріальній конторі, а саме 2/5 частки
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
у з»язку із прийняттям незаконних, на
її думку, рішень виконавчого комітету
Ленінської районної в місті Донецьку
ради від 17.12.2003 року №990/14 (а.с.24) яким за
ОСОБА_3 оформлено право власності на
житловий будинок літ Б-1 та належних до
нього споруд на підставі дублікату
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 19.05.1977 року №3-32 після
смерті ОСОБА_5 (попереднього власника
домоволодіння), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;
рішення виконавчого комітету
Ленінської районної в місті Донецьку
ради від 23.06.2004 року №456, яким ОСОБА_3
визначено ідеальні частки
співвласників домоволодіння по вулиці
АДРЕСА_1, як: ОСОБА_4 - 28/100, а померлому
ОСОБА_5 -72/100 (а.с. 23).

Разом з тим, на вимогу ст. 60 ЦПК
України, позивач ОСОБА_2 не надала суду
жодного доказу у підтвердження
незаконності вказаних рішень, вони на
даний час не скасовані. Ухвала
Ленінського районного суду м.Донецька
від 12 квітня 2013 року, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Ленінської
районної у м.Донецьку ради про визнання
неправомірними, скасування рішення
№990/14 від 17.12.2003 року та рішення №456 від
23.06.2004 року залишено без розгляду на
підставі ст. 100 КАС України (а.с. 40), у
даному випадку не є підставою вважати
оспорювані рішення незаконними.

Із загального правила про
розподіл обов'язку по доказуванню,
закріпленого ст. 60 ЦПК України,
передбачені винятки в окремих нормах
матеріального права, за якими обов'язок
по доказуванню факту або його
спростуванню перекладається на
протилежну сторону (правові
презумпції). У даному позові ОСОБА_2 не
оскаржує зазначені вище рішення
відповідача, предметом спору є
спадкове майно, тому при вирішенні
спору обов»язок доказування покладено
саме на позивача.

Разом з тим, як вбачається із
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 32-35), мають місце
самовільні прибудови до будинку літ А1,
що також не оспорювалося позивачем, яка
вказувала на існування розбіжностей у
технічному паспорті спірного
домоволодіння від 1972 року та 2003 року.

Так, самовільним вважається
будівництво у випадках: відсутності
відповідного дозволу про виділення
земельної ділянки; відсутності
належного проекту; істотних відхилень
від проекту; грубого порушення
основних будівельних норм і правил.
Стосовно будинку з наведеними
порушеннями неможливо здійснення
цивільно-правових угод.

Самовільне будівництво не
породжує права приватної власності на
жилий будинок, відповідно до ч. 2 ст. 376
ЦК України.

Разом з тим суд вважає за необхідне
зазначити, що у самих позовних вимогах
містяться певні протиріччя, зокрема
ставиться питання про виділення у
натурі 2/5 частки домоволодіння АДРЕСА_1,
у той час як рішенням відповідача
виконавчого комітету Ленінської
районної у м.Донецьку ради від 23.06.2004
року №456, частки інші. З метою
визначення розмірі ідеальних часток,
можливості виділити їх в натурі,
позивач під час слухання справи не
ставила питання про призначення
судової експертизи і разом з тим ОСОБА_2
просить суд припинити її право
спільної часткової власності з ОСОБА_3

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши встановлені обставини
справи, суд не знаходить законних
підстав для визнання за ОСОБА_2 права
власності у порядку спадкування за
законом на житловий будинок літ
«А-1», загальною площею 70,4 кв.м., у тому
числі житловою площею 22,0 кв.м., з
належними до нього будівлями та
спорудами: навіс літ «Н», вбиральня
літ «Р», сарай літ «М», які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що
складає 2/5 частки у праві спільної
часткової власності та виділення в
натурі 2/5 частки, що належать ОСОБА_2,
та які складаються з житлового
будинку літ «А-1», загальною площею 70,4
кв.м., у тому числі житловою площею 22,0
кв.м., з належними до нього будівлями
та спорудами: навіс літ «Н», вбиральня
літ «Р», сарай літ «М», зі складу
домоволодіння, що є у спільній
частковій власності, припинивши її
право спільної часткової власності з
відповідачем ОСОБА_3 на домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Тим самим, суд відмовляє позивачу у
задоволенні позову.

На підставі ст. 376 ч.2, 392, керуючись
ст.ст. 10,60,209,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради, ОСОБА_3 про визнання
за ОСОБА_2 права власності за
спадкуванням за законом на житловий
будинок літ «А-1», загальною площею 70,4
кв.м., у тому числі житловою площею 22,0
кв.м., з належними до нього будівлями
та спорудами: навіс літ «Н», вбиральня
літ «Р», сарай літ «М», які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що
складає 2/5 частки у праві спільної
часткової власності та виділення в
натурі 2/5 частки, що належать ОСОБА_2,
та які складаються з житлового
будинку літ «А-1», загальною площею 70,4
кв.м., у тому числі житловою площею 22,0
кв.м., з належними до нього будівлями
та спорудами: навіс літ «Н», вбиральня
літ «Р», сарай літ «М», зі складу
домоволодіння, що є у спільній
частковій власності, припинивши її
право спільної часткової власності з
відповідачем ОСОБА_3 на домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя: