Провадження № 2/107/241/14 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м.
Керч

Керченський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі: судді
Собєщанській Н.В., при секретарі
Нікітіній О.О., представника позивача
Останкової Л.В., представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Керчі цивільну справу за
позовом Державного підприємства
«Керченський морський торговельний
порт» до ОСОБА_3, треті особи: Державна
фінансова інспекція в АР Крим, ОСОБА_4,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Миколаївський центр
підготовки плавскладу» про
відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернувся з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_3,ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 про відшкодування збитків.

Ухвалою судді Керченського міського
суду АР Крим від 19.11.2013 року роз'єднано у
самостійні провадження позовні вимоги
Державного підприємства «Керченський
морський торговий порт» про
відшкодування збитків до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_3,ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16

Позовна вимоги до ОСОБА_3 передано на
розгляд судді Собєщанській Н.В. 21.11.2013
року. Свої вимоги про відшкодування
збитків ДП «Керченський морський
торговельний порт» до ОСОБА_13 мотивує
тим, що за результатами планової
ревізії фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
«Керченський морський торговельний
порт» державною фінансовою інспекцією
в АР Крим за період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року складено акт від 11.06.2013 року
№05-21/55 та висунуто вимогу від 15.07.2013
року № 01-05-14-14/6268 про усунення виявлених
порушень. Під час ревізії встановлено,
що окремим робітникам за період з 01.04.11
року по 31.12.2012 року згідно з п. 3.1.2
Колективного договору підприємством
відшкодовано оплату за навчання у ТОВ
«Миколаївський центр підготовки
плавскладу» для отримання відповідних
сертифікатів на суму 121605 грн. В акті
ревізії на стор. 3-15 та у пункті 3 вимоги
Державної фінансової інспекції
зазначено, що документально не
підтверджено навчання робітників у ТОВ
«Миколаївський центр підготовки
плавскладу», чим завдано порту збитків
на загальну суму 114485,00 грн. З метою
підтвердження фактів навчання та
здійснення оплати за навчання
Державною фінансовою інспекцією було
направлено лист-запит від 28.03.2013 року за
№ 01-05-14-14/2529. Отримано відповідь від
08.04.2013 року № 2-10-04/26 про підтвердження
факту навчання одного працівника на
суму 7120 грн. У пункті 6 вимоги Державна
фінансова інспекція зобов'язала ДП
«Керченський морський торговельний
порт» провести вичерпані дієві заходи
щодо фактичного повернення коштів на
загальну суму 114485,00 грн. з вказаних акті
та вимозі працівників. Оскільки,
станом на 04.11.2013 року робітники порту
частково усунули порушення самостійно,
то позов пред'являється до тих
робітників, які н внесли грошові кошти
на рахунок підприємства за
неправомірне відшкодування витрат на
навчання по непідтвердженим первинним
документам, на суму 99 335,00грн. ОСОБА_3 у
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року
перебував з підприємством у трудових
відносинах, та відносився за займаною
посадою до плавскладу порту.
Відповідно до п. 3.1.2. Колективного
договору ДП «Керченський морський
торговельний порт» здійснює
компенсацію оплати навчання
робітникам плавскладу порту. В
підтвердження витрат на навчання
ОСОБА_3 прикладена до авансового звіту
документи про навчання :договори, акти
приймання виконання робіт/наданих
послуг, квитанція. Сума зайве сплаченої
підзвітної суми ОСОБА_3 по ДП КМТП
внаслідок прикладених до авансового
звіту документів про навчання
(договору, акту прийму-здачі виконання
робіт/наданих послуг, квитанції) які не
підтверджуються ТОВ «Миколаївський
центр підготовки плавскладу»,
становить 11 550,00 грн. На підставі
наданих документів портом
відшкодовано ОСОБА_3 понесені витрати у
розмірі 11 550,00 грн. Державною фінансовою
інспекцією встановлено, що документи,
надані ОСОБА_3 до авансового звіту не
відповідають дійсності, що ОСОБА_3 не
проходив навчання у ТОВ «Миколаївський
центр підготовки плавскладу»
внаслідок чого портом відшкодовано
витрати ОСОБА_3 за навчання за
непідтвердженими надаваче послуг ТОВ
«Миколаївський центр підготовки
плавскладу» первинними документами за
навчання, внаслідок чого порту завдано
збитків ОСОБА_3 на суму 11 550,00 грн. ОСОБА_3
було скеровано претензія з вимогами
повернути грошових коштів
безпідставно списаної позики. Між тим,
ця претензія залишена ОСОБА_3 поза
увагою. Таким чином, станом на 04.11.2013
року заборгованість ОСОБА_3 за
нанесений порту збиток не погашена. На
зазначених підставах просили позов
задовольнити та стягнути з ОСОБА_3
заподіяну шкоду.

Представник позивача Останкова Л.В.,
діюча на підставі належним чином
оформленої довіреності, у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити на підставі обставин
викладених у позові. Додатково
пояснила суду, що плановою перевіркою
визнано протиправною відшкодування
збитків за навчання. Оскільки
відповідно до відповіді учбового
закладу, ОСОБА_3 навчання у даному
закладі не проходив та свідоцтво не
отримував. Зауважила при цьому, що
підтвердження кваліфікації є
обов'язком самих робітників порту.
Відповідно до Міжнародної конвенції
прав моряків, робітники плавскладу
порту зобов'язані отримувати
сертифікати для допуску к роботі. Саме
з розрахункового листа поданого
відповідачем було відшкодовано збитки,
також з даної суми були відраховані
податки. На питання суду пояснила, що
акт ревізії отримали 11.06.2013 року, вимога
про усунення виявлених порушень
отримана 17.07.2013 року. 12.06.2013 року
відповідач звільнився з підприємства,
у зв'язку з переведенням. ОСОБА_3 не був
матеріально відповідальної особою на
підприємстві, також відсутній вирок
відносно відповідача та постанова про
закриття провадження по справі. Після
навчання відповідач надав свідоцтво
яке було долучено до особистої справи.

Відповідач у судовому засідання
позовні вимоги не визнав та просив суд
відмовити у їх задоволенні, оскільки за
навчання сплачував саме до ТОВ
«Миколаївський центр підготовки
плавскладу», свідоцтво про навчання
отримав у м. Севастополі, більше за
навчання не сплачував, копію свідоцтва
та квитанцію про його оплату надав до
бухгалтерії порту, після чого отримав
відшкодування понесених витрат. Ні
якої шкоди підприємству не заподіяв.
Працював на підприємстві з серпня 2000
року. На питання представника позивача
пояснив, що авансовий звіт підписував
особисто та надав його до бухгалтерії.

Представник відповідача ОСОБА_2, діюча
на підставі належним чином оформленої
довіреності, у судовому засіданні
позов не визнала та просила суд
відмовити у його задоволенні, оскільки
представник позивача повинен довести
обставини викладені у позовній заяві,
але не надав суду доказів які б
підтверджували винні дії її довірителя
по заподіянню шкоди підприємству.
Постановою Пленуму ВСУ про
відшкодування шкоди завданої
підприємству говорить про те, що збитки
завдані підприємству повинні бути
доведені вироком, або особа повинна
бути матеріально відповідальної
особою на підприємстві. Але її
довіритель не повідомлений про
підозру, кримінальне провадження
розслідується, вироку не має. Також
дана постанова пленуму зазначає, що
шкода може бути стягнута у розмірі
середнього заробітку винної особи, але
розрахунку позивачем не надано даної
шкоди. ОСОБА_3 звільнений з
підприємства у червні 2013 року, про факт
порушення підприємству було відомо ще
у березні 2013 року, коли ДФІ вимагала
письмові пояснення посадових осіб
порту, але під час звільнення,
позивачем, не була стягнута сума шкоди.
ОСОБА_3 надавши документи про отримання
освіти, ще цілий рік працював на
підприємстві, сумніві у достовірності
даних документів у порту не виникло.
Відповідальність за трудових
законодавством відповідно до ст. 134
полягає на посадові особи
підприємства(директора, головного
бухгалтера), а не на робітника .

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не підтримала
та просила суд відмовити у їх
задоволенні. Додатково пояснила, що з
2006 року зареєстрована як фізична особа
підприємець у Єдиному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, її рід зайняття це
допомога у зборі та направленні
документів робітників плавскладу для
отримання свідоцтв підтвердження
кваліфікації. Відповідач приходив до
неї, вона йому допомагала оформлювати
документи для отримання свідоцтва
підтвердження, та направляли дані
документи до ТОВ «Миколаївський центр
підготовки плавскладу». Їй не відомо,
чому свідоцтво отримував відповідач у
м. Севастополі, можливо це внутрішні
договірні відносини учбових центрів,
оскільки є Єдиний реєстр моряків, де
усі свідоцтва, які отримують моряки,
зареєстровані. Дані свідоцтва моряк
може отримати у любому порту країни, не
залежно від місця проходження
навчання. Договору про надання послуг
по навчанню ОСОБА_3 з Севастопольським
учбовим закладом не укладав та грошові
кошти не сплачував.

Представник третьої особи Державної
фінансової інспекції в АР Крим у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду письмової пояснення
по справі у яких позовні вимоги
підтримали у повному обсязі. (а.с.75-79)

Представник третьої особи ТОВ
«Миколаївський центр підготовки
плавскладу» у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву у якій зазначив
неможливості присутності на засіданні
представника установи, думку по позову
суду не надав. (а.с.112)

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, третьої особи,
дослідивши письмові матеріали справи
та надавши їм правової оцінки прийшов
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову у
повному обсязі.

Під час вирішення спору між сторонами
суд приймає до уваги положення ст.. 60
ЦПК України, якою встановлено, що
«Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.».

Судом встановлено, що відповідно до
статутних документів ДП «Керченський
морський торговельний порт» є
підприємством, яке створено з метою
організації і здійснення перевантаж
вантажів з одного виду транспорту на
іншій, обслуговування суден,
пасажирських вантажів, перевезення
вантажів і пасажирів на суднах, що
належать Підприємству, а також для
отримання прибутку. (а.с.63-70)

ОСОБА_3, згідно довідки за № 282 від 02.12.2013
року, працював у ДП «Керченський
морський торговельний порт» на посаді
змінного помічника
капітана-кранмейстера ПК-80 з 17.08.2000 року
по 12.06.2013 року. (а.с.59)

Відповідно до п.3.1.2. колективного
договору ДП «Керченський морський
торговельний порт» на 2010-2013 роки, зі
змінами та доповненнями, роботодавець
зобов'язується щорічно планувати
обсяги фінансування витрат на
підвищення кваліфікації персоналу та
граничні терміни підвищення (не менше 1
разу на 5 років) і забезпечувати їх
оплату. Компенсацію оплати навчання
плавскладу здійснювати працівникам,
при виникненні виробничої
необхідності або у зв'язку із
закінченням терміну дії робочих
документів.(а.с.117-132)

Як вбачається з акту Державної
фінансової інспекції в АР Криму, щодо
проведення планової ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«Керченський морський торговельний
порт» за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012
рік, ревізори дійшли висновку про
необґрунтоване відшкодування оплати
за навчання у ТОВ «Миколаївський центр
підготовки плавскладу» для отримання
відповідних сертифікатів на загальну
суму 121 605 гривень, що є порушеним п.19
П(С)БО З «Звіт про фінансові
результати», затверджені наказом
Міністерства фінансів України від
31.03.1999 року № 87, ч.1 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІY. (а.с. 7-9).

Відповідно до акту ревізії КРУ була
пред'явлена вимога про усунення
порушень № 01-05-14-14/6268 від 15.07.2013 року,
якою Позивача було зобов'язано вжити
заходи щодо відшкодування сум
необґрунтовано відшкодування витрат
на навчання шляхом внесення винними
особами коштів до каси або
перерахування коштів на рахунки
підприємства (а.с.10-11).

На виконання вимоги про усунення
порушень ОСОБА_3 10.07.2013 року було
вручено вимогу про добровільне
усунення виявлених порушень, а саме
повернути на рахунок підприємства
неправомірно отримані грошові кошти у
розмірі 11 550,00 грн.(а.с.62)

Підстави, умови, порядок, межі та розмір
матеріальної відповідальності
працівників за шкоду, заподіяну ними
підприємству, установі, організації
встановлені КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» від 29 грудня 1992 року,
під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за
шкоду заподіяну підприємству при
виконанні трудових обов'язків
працівники, з вини яких заподіяно
шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку.
Матеріальна шкода понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно п.2 ст. 134 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації у випадку, коли майно та
інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами.

Тобто, працівник відповідає тільки за
пряму дійсну шкоду, лише в межах і
порядку, передбачених законодавством,
і за умови, коли така шкода заподіяна
підприємству винними протиправними
діями (бездіяльністю) працівника і між
його діями та настанням шкоди є
безпосередній причинний зв'язок.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог на підставі доказів
наданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено у судовому засіданні
Позивач при визначенні вини
Відповідача виходив з того, що для
відшкодування витрат на навчання
останнім було надано квитанцію до
прибуткового касового ордеру № 4217 від
11 052012 року на суму м 11 550,00грн., Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 11.05.2012 року та Угоду № 4217 про
надання додаткових освітніх послуг м.
Миколаїв від 11.05.2012 року, укладеними між
ОСОБА_3 та ТОВ «Миколаївський центр
підготовки плавскладу» (а.с.33-35). Та
відповідно відповіді ТОВ
«Миколаївський цент підготовки
плавскладу» від 08.04.2013 року за № 2-10-04/26
на запит ДФІ в АР Крим, слідує, що ОСОБА_3
навчання в установі не проходив. (а.с.61)

Тобто на думку представника позивача,
неправомірно отримав відшкодування
витрат на навчання у розмірі 11 550,00
грн.(а.с.90-91,115)

Відповідно до наданих документів,
убачається, що з даної суми, було
відраховані податки.

Проте, суд з таким висновком погодитися
не може, оскільки Позивачем не надано
належних, допустимих та переконливих
доказів на підтвердження своїх вимог
про те, що Відповідач має нести повну
матеріальну відповідальність на
підставі п.2 ст. 134 КЗпП України.

Так у підтвердження факт проходження
навчання ОСОБА_3 надано копії Свідоцтва
№ 11218 від 19.01.2012 року виданого ТОВ
«Українська Морська академія» яке
підтверджують факт проходження
навчання за програмою «радіолокаційна
навігація - рівень управління», дане
свідоцтво підтверджено Директором
центру та витяг з єдиного реєстру
документів моряків, де дане свідоцтво
зареєстровано. (а.с.85,87).

За змістом п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», керуючись вимогами
цивільного процесуального
законодавства суд у кожному випадку
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин, від
яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП
України залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
розміру прямої дійсної шкоди,
заподіяної саме Відповідачем, а
формальне посилання на Акт ревізії ДФІ
в АР Крим таким не є.

Так відповідно до Наказу Міністерства
транспорту України від 15.02.2002 року за №
99 «Про організацію видачі документів,
що засвідчують звання і кваліфікацію
моряків» слідує, що відповідно до
Міжнародної конвенції про підготовку і
дипломування моряків та несення вахти
1978 року, з поправками, Кодексі
торговельного мореплавства України(ст.
10,51,88), постанови Кабінету Міністрів
України від 31.01.2001 року № 83 «Про
вдосконалення державного нагляду за
станом підготовки та дипломування
моряків» таз метою упорядкування
видачі документів, що засвідчують
звання і кваліфікацію моряків
встановлено, що капітанам
Ізмаїльського, Іллічівського,
Маріупольського, Миколаївського,
Одеського, Севастопольського,
херсонського та Керченського морських
торговельних портів надається право
видачі всіх видів дипломів,
кваліфікаційних свідоцтв,
підтверджень до них, свідоцтв та
пільгових дозволів.

Відповідно до наказу Міністерства
транспорту України № 3 від 08.01.2003 року
«Про затвердження Положення про
ведення єдиного Державного реєстру
документів моряків» убачається, що
введено в діє Єдиний реєстр документів
моряків, де вносяться усі відомості про
свідоцтва та сертифікати які отримують
моряки під час проходження навчання.

Відповідно до наданого ОСОБА_3
свідоцтва воно зареєстровані у Єдиному
реєстрі документів моряків, тобто
фактично відповідач пройшов навчання
та позивач відшкодував витрати саме за
навчання останнього, тобто за цільовим
призначенням.

За зазначеними документами ОСОБА_3, до
звільнення, тривалий час ще працював в
установі позивача, сумніві у їх
дійсності у керівництва порту не було.

Розбіжності в установах якій було
сплачено суму за навчання та яка надала
свідоцтва судом не досліджувались,
оскільки це є внутрішні стосунки
учбових закладів.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1166 ЦК України встановлює загальні
правила відшкодування завданої особі
недоговірної шкоди. Ці правила
отрималі назву "Загальний (генеральний)
делікт" та застосовуються до будь-яких
випадків завдання шкоди. Загальною
підставою застосування до
правовідносин із завдання шкоди
коментованої статті є відсутність
договірних відносин між боржником
(завдавачем шкоди) та кредитором
(потерпілим). Разом з тим деліктне
зобов'язання може виникнути і між
особами, що перебувають в договірних
відносинах, однак завдана шкода не має
бути пов'язана з порушенням
договірного зобов'язання. І лише у
випадках, прямо передбачених законом,
за правилами Глави 82 ЦК
відшкодовується також шкода, завдана
порушенням договірного зобов'язання
(відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, робіт
(послуг) (§ 3 Глави 82); відповідальність
перевізника за договором перевезення
за шкоду, завдану каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
пасажира (ст. 928 ЦК) тощо).

Отже для відшкодування шкоди за
правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести
такі факти: а) Неправомірність
поведінки особи. Неправомірною можна
вважати будь-яку поведінку, внаслідок
якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди
не був уповноважений на такі дії. б)
Наявність шкоди. Під шкодою слід
розуміти втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо). У відносинах, що
розглядаються, шкода - це не тільки
обов'язкова умова, але і міра
відповідальності, оскільки за
загальним правилом статті, що
коментується, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі.в)
Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди. г) Вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди (Ухвала Верховного Суду України
(судова колегія з цивільних справ) від
21.12.2005 р.)

Суб'єктом відшкодування шкоди
відповідно до коментованої статті є
особа, яка її завдала. При цьому судова
практика визначає, що заподіювач шкоди
може і не бути власником майна,
діяльністю якого заподіяна шкода.

П.11. Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989
року «Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і
стягнення безпідставно нажитого
майна» Розмір шкоди, заподіяної
розкраданням, нестачею, умисним
знищенням, умисним псуванням
матеріальних цінностей, визначається
відповідно до Закону України від 6
червня 1995 року "Про визначення
розміру збитків, завданих
підприємству, установі, організації
розкраданням, знищенням (псуванням),
недостачею або втратою дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння та
валютних цінностей" ( 217/95-ВР ) і Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей.

П.9 даної постанови зазначено, що
матеріальна відповідальність
робітників і службовців за шкоду,
заподіяну злочином підприємству,
установі, організації, з якими вони
перебували у трудових відносинах,
визначається згідно з статтями 130-138
КЗпП України.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Положення
про матеріальну відповідальність
робітників і службовців за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації - Робітники і службовці
несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з
їх вини підприємству, установі,
організації, в таких випадках: 1) коли
між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 11 цього Положення укладено
письмовий договір про взяття на
себе працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або
для інших цілей; 2) коли майно та інші
цінності були одержані працівником
під звіт за разовою довіреністю або за
іншими разовими документами; 3) коли
шкоди завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку та інше.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
розміру прямої дійсної шкоди,
заподіяної саме Відповідачами, а
формальне посилання на Акт ревізії ДФІ
в АР Крим таким не є.

Також відповідно до листа Керченського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері від 09.01.2014
року за вих. № 53-164-13 на ім'я В.О.
директора ДП «КМТП» убачається, що
порушено кримінальне провадження за ч.
3 ст. 191 КК України за фактом заволодіння
коштами ДП «КМТП», досудове
розслідування триває. У переліку
прізвищ осіб по яким проводились
перевірки відсутні прізвища
відповідачів по справ. (а.с.84)

Також Позивачем не надано доказів про
винне порушення працівником обов'язків
за трудовим договором і наявність
причинного зв'язку між його
протиправною поведінкою і шкодою, яка
наступила.

Таким чином, з огляду на наведене, в
діях Відповідача порушення трудових
обов'язків не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що вимоги
Позивача є недоведеними і підстав для
задоволення позову та покладення на
Відповідача матеріальної
відповідальності не має.

У зв`язку з тим, що рішення постановлено
не на користь Позивача, то його судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного
підприємства «Керченський морський
торговельний порт» до ОСОБА_3, треті
особи: Державна фінансова інспекція в
АР Крим, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Миколаївський
центр підготовки плавскладу» про
відшкодування збитків відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Керченський міський суд Автономної
Республіки Крим протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення суду
виготовлений 24.02.2014 року.

Суддя підпис
Собєщанська Н.В.

Згідно з оригіналом.

Суддя