Справа № 363/4290/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Новопетрівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області про скасування рішення
сільської ради щодо інвентаризації
земельної ділянки та відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, часткове визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
часткову зміну договору дарування
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2013 року позивачі звернулися до
суду із зазначеним позовом, у якому
просили скасувати рішення
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 26 листопада 1993 року у
частині встановлення розміру
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка
перебувала у користуванні ОСОБА_3,
площею 0,122 га; відновити стан такої
земельної ділянки, який існував до
порушення прав ОСОБА_2; визнати
недійсним державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку ІV - КВ №049519, виданий на ім'я
ОСОБА_1 - у частині встановлення розміру
земельної ділянки 0,122 га та змінити у
ньому розмір земельної ділянки: з площі
0,122 га на 0,14 га; змінити договір
дарування тієї ж земельної ділянки від
13 лютого 1998 року, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 у частині розміру земельної
ділянки: з площі 0,122 га на 0,14 га,
витребувати від відповідача витяг із
по господарської книги
Новопетрівської сільської ради за
певні періоди щодо того, що за померлою
ОСОБА_3 рахувалася земельна ділянка
площею 0,14 га по АДРЕСА_1 та план такої
ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що спірна
земельна ділянка площею 0,12 га, яка
належить ОСОБА_1, була їй подарована
іншою позивачкою - ОСОБА_4 у лютому 1998
року. Первинний правовий статус
земельної ділянки розміром 0,14 га
засвідчується по господарськими
книгами Новопетрівської сільської
ради, згідно яких користувачем землі
була померла ОСОБА_3

Однак, рішенням Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області від 26 листопада 1993
року розмір було змінено із 0,14 на 0,122 га.

Вважають, що зазначене рішення
порушило права ОСОБА_2 як спадкоємця
після смерті ОСОБА_3, так як не було
відомо про зменшення площі земельної
ділянки відповідачем, в свою чергу і
ОСОБА_1 не знаючи про таке рішення
відповідача, ставши власником будинку
отримала земельною ділянку меншого
розміру, тому і підлягає частковому
скасуванню та зміні державний акт на
право власності на землю ІV - КВ №049519,
виданий на ім'я ОСОБА_1

В судовому засіданні позивачі та
представники позов підтримали та
просили про його задоволення із
викладених у ньому підстав, у той же час
подали до суду клопотання про закриття
провадження у справі в частині зміни
договору дарування тієї ж земельної
ділянки від 13 лютого 1998 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
частині розміру земельної ділянки по
АДРЕСА_1: з площі 0,122 га на 0,14 га.

Належним чином повідомлений
відповідач про час, день та місце
розгляду справи у судове засідання не
прибув, однак, скориставшись правом,
наданим статтею 128 ЦПК України подав
до суду заперечення щодо заявленого
позову.

Заслухавши пояснення представників
позивача, позивачки, дослідивши
письмові матеріали справи, суд дійшов
наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 28
квітня 1993 року померла ОСОБА_3 (а.с. 9).

Рішенням Новопетрівської сільської
ради від 26 листопада 1993 року за № 65 було
затверджено матеріали інвентаризації
земель громадян, з якого вбачається, що
за померлою ОСОБА_3 було закріплено
земельну ділянку у розмірі 0,12 га (а.с.
11-14).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 13 квітня 1994
року, позивачка ОСОБА_2 успадкувала
житловий будинок із надвірними
будівлями у АДРЕСА_1. Судом звертається
увага, що земельна ділянка за
зазначеною адресою не входила до
обсягу спадщини, що відкрилася після
смерті ОСОБА_3 (а.с. 15).

Після цього, а саме 13 лютого 1998 року
ОСОБА_2 подарувала успадкований
будинок іншій позивачці - ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до рішення Новопетрівської
сільської ради від 29 жовтня 1999 року № 159
ОСОБА_1 було передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,122
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд у АДРЕСА_1 про що видано
державний акт на право приватної
власності на землю ІV - КВ №049519 (а.с. 17).

Відповідно до довідки Новопетрівської
сільської ради від 16 серпня 2011 року №
1093 із 1972 року по 1993 рік за ОСОБА_3
рахувалася земельна ділянка площею 0,14
га, а відповідно до Рішення
Новопетрівської сільської ради від 26
листопада 1993 року за № 65 - земельна
ділянка площею 0,12 га (а.с. 18).

З копій по господарських книг, наданих
відповідачем, вбачається, що по 1990 рік
за домогосподарством ОСОБА_3 по АДРЕСА_1
рахувалася земельна ділянка площею 0,14
га (73-79).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Позивачі, звернувшись до суду однією із
вимог визначили скасування рішення
Новопетрівської сільської ради від 26
листопада 1993 року у частині
встановлення розміру земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка перебувала у
користуванні ОСОБА_3, площею 0,122 га.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається із примірнику тексту
спірного рішення, ним було затверджено
матеріали інвентаризації земель
громадян, у тому числі і за померлою вже
на той час ОСОБА_3, було закріплено
земельну ділянку площею 0,12 га.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що зазначене рішення жодним чином не
стосувалося позивачів по справі, адже
спадкові правовідносини, що виникли
після смерті ОСОБА_3 поширювалися лише
на будинок по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
спадщину за заповітом від 13 квітня 1994
року.

Ставши власником будинку за зазначеною
адресою, ОСОБА_2 скористалась одним із
прав «тріади власника» та подарувала
лише той самий будинок своїй сестрі
ОСОБА_1, про що й свідчить договір -
дарування від 13 лютого 1998 року. Хоча
позивачі зазначають, що ОСОБА_1 стала
власником земельної ділянки саме на
підставі зазначеного правочину, судом
підкреслюється, що предметом договору
дарування був будинок у с. Нові
Петрівці Вишгородського району
Київської області, про земельну
ділянку у ньому не йдеться.

В свою чергу, остання, як власник
нерухомого майна, у встановленому
законом порядку, звернулася до органу
місцевого самоврядування в особі
Новопетрівської сільської ради про
надання у власність земельної ділянки.

Результатом розгляду такої заяви стало
рішення Новопетрівської сільської
ради від 29 жовтня 1999 року № 159, яким
заявниці було передано у власність
земельну ділянку площею 0,122 га.

Судом звертається увага на ті
обставини, що зазначене рішення є
чинним на час розгляду справи у суді і
не ставиться під сумнів учасниками
процесу.

Посилання позивачів та представників
щодо перебування у користуванні
померлої ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,14 га не може бути взято судом до
уваги.

Адже відповідно до статті 23 ЗК України
1990 року, право власності або право
постійного користування землею
посвідчувалося державними актами, які
видавалися і реєструвалися сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Однак, жодних доказів, які б
підтверджували закріплене у
встановленому законом порядку право
користування померлої ОСОБА_3
земельною ділянкою площею 0,14 га по
АДРЕСА_1, в супереч вимог статті 60 ЦПК
України суду не надано.

З урахуванням усіх викладених обставин
справи у своїй сукупності, відсутні
підстави для задоволення позову в
частині скасування спірного рішення
Новопетрівської сільської ради від 26
листопада 1993 року № 65 та відновлення
стану земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
первісний стан.

Що стосується позовних вимог про
часткове визнання недійсним
державного акту ІV - КВ №049519 та внесення
змін до нього, то доводи позивачів та їх
представників є також непереконливими.

Рішення відповідача, яким виділено
земельну ділянку у власність позивачки
ОСОБА_1, як власниці будинку по АДРЕСА_1
у повній мірі відповідало приписам
діючого на той час земельного
законодавства, а саме статті 9 ЗК
України 1990 року.

В той же час, відповідно до статті 30 ЗК
України 1990 року при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди.

Тому, судом зазначається, що дії
Новопетрівської сільської ради щодо
забезпечення права на землю ОСОБА_1, як
власника будинку по АДРЕСА_1 шляхом
прийняття відповідного рішення від 29
жовтня 1999 року № 159, відповідали
діючому на той час земельному
законодавству.

Зазначене рішення та виданий на його
підставі державний акт на право
приватної власності на землю ІV - КВ №
049519 стосуються лише обсягу
правосубєктності ОСОБА_1 як набувача і
власника будинку. Тому, і в цій частині
судом не вбачається порушення її прав
чи інтересів діями сільської ради.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області про скасування рішення
сільської ради щодо інвентаризації
земельної ділянки та відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, часткове визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
часткову зміну договору дарування
земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя