РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
Пр. №2о/521/54/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересовані особи: ОСОБА_3,
Одеська міська рада, Комунальне
підприємство «Міське агентство з
приватизації житла»,

встановив:

У листопаді 2014р. ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеною заявою, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
бабуся - ОСОБА_4, 1925 року народження.
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/4 частини ізольованої
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 19 листопада 1996р.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є він
ОСОБА_2, рідний онук померлої, який
прийняв спадщину, шляхом звернення у
встановлений законом строк до Третьої
одеської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини та видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом. Зазначав, що
державним нотаріусом йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
розбіжностями у прізвищі померлої, а
саме: у свідоцтві про право власності
на житло від 19.11.1996р. за №84902 прізвище
співвласника російською мовою
зазначено як «ОСОБА_4», а у витязі про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно та у свідоцтві про смерть
українською мовою вказано - «ОСОБА_4».
Стверджував, що про вказані помилки
йому стало відомо тільки після його
звернення до нотаріальної контори з
метою оформлення свідоцтва про право
на спадщину за законом. Посилаючись на
те, що він не має можливості оформити
спадщину після смерті ОСОБА_4, заявник
просив суд встановити факт належності
свідоцтва про право власності на житло
виданого на підставі розпорядження від
19.11.1996р. №84902 на 1/4 частину ізольованої
квартири АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
встановлення даного факту необхідно
йому для належного оформлення своїх
прав на спадкове майно.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву, якою
просив суд розглянути справу за його
відсутності та задовольнити його заяву
про встановлення факту, що має юридичне
значення (а.с.63).

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, належним чином
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся.

Представники Одеської міської ради, КП
«Міське агентство з приватизації
житла» в судове засідання не з'явилися,
про дату, час і місце слухання справи
повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності вважає, що заява
ОСОБА_2 про встановлення факту
належності свідоцтва про право
власності на житло виданого на
підставі розпорядження від 19.11.1996р., а
саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1,
виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів - ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що на
підставі розпорядження від 19.11.1996р.
№84902 Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів
19.11.1996р. на ім'я: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 (російською мовою), було видано
свідоцтво про право власності на житло,
а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до вказаного свідоцтва
квартира АДРЕСА_1, належала на праві
власності всім співвласникам, у тому
числі і померлої ОСОБА_4, в рівних
частках, а саме по 1/4 частині.

Право власності усіх співвласників, у
тому числі і померлої ОСОБА_4, на
квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в
КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 14 звор.бік).

З матеріалів справи вбачається, що
свідоцтво про право власності на житло
від 19.11.1996р. було оформлено російською
мовою, де прізвище померлої бабусі
заявника вказано як «ОСОБА_4».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідним
онуком померлої ОСОБА_4, що
підтверджується його свідоцтвом про
народження, згідно якого батьками
останнього були: ОСОБА_6 та ОСОБА_7
(а.с.36).

27.09.1969р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували
шлюб, що підтверджується копією
свідоцтва про одруження (а.с.38).

Після реєстрації шлюбу мати позивача
ОСОБА_7 змінила своє дошлюбне прізвище
«ОСОБА_7» на прізвище чоловіка
«ОСОБА_7».

Відповідно до копії актового запису
про народження №43, який був складений
російською мовою, батьками ОСОБА_7 були:
ОСОБА_14 - батько, ОСОБА_4 - мати (а.с.51).

Тобто, російською мовою прізвище
бабусі заявника, як і українською мовою
є «ОСОБА_4», а тому суд вважає, що при
видачі свідоцтва про право власності
на житло №84902 від 19.11.1996р. була допущена
помилка та прізвище ОСОБА_4 на
російській мові зазначено як «ОСОБА_4».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/4 частини ізольованої
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 19 листопада 1996р.

Судом встановлено, що єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її
онук та заявник по справі ОСОБА_2, який у
встановлений законом строк звернувся
до Третьої одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини (а.с.30).

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що заінтересована особа
ОСОБА_3 надав до Третьої одеської
державної нотаріальної контори заяву,
якою відмовився від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 (а.с.31).

Встановлено, що державним нотаріусом
було відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку з розбіжностями у
прізвищі померлої, а саме: у свідоцтві
про право власності на житло від
19.11.1996р. за №84902 прізвище співвласника
російською мовою зазначено як
«ОСОБА_4», а у витязі про реєстрацію
прав власності на нерухоме майно та у
свідоцтві про смерть українською мовою
вказано - «ОСОБА_4».

З пояснень заявника вбачається, що про
вказані помилки у написанні прізвища
його бабусі йому стало відомо тільки
після звернення до нотаріальної
контори з метою оформлення свідоцтва
про право на спадщину за законом.

У відповідності до п.1 ст. 256 ЦПК
України суд вправі встановити факт
належності свідоцтва про право
власності на житло від 19.11.1996р. №84902
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому
заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Суд вважає, що вище наведені докази
достовірно підтверджують той факт, що
свідоцтво про право власності на житло
виданого на підставі розпорядження від
19.11.1996р. №84902, а саме на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 11 листопада 1996 №84902,
зареєстрованого за №3-8742 належать в
тому числі ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

За таких обставин заява ОСОБА_2 про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,
підлягає задоволенню.

Заявником при зверненні до суду
сплачено судовій збір у сумі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 201, 209, 214, 215, 234,
256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення, заінтересовані
особи: ОСОБА_3, Одеська міська рада,
Комунальне підприємство «Міське
агентство з приватизації житла»-
задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва
про право власності на житло від 16
листопада 1996 року, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів на підставі
розпорядження від 19 листопада 1996року
№84902, зареєстрованого за №3-8742 - ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в
праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
складає 1/4 її частини.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
О.М. Сегеда

30.01.2014