Справа № 452/217/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" лютого 2014 р.
м.Самбір

Самбірський
міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого
судді Казана І.С.

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Самборі
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_3 про визнання останнього таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням АДРЕСА_1, який
належить позивачу на праві власності.
ОСОБА_3 фактично не проживає за місцем
реєстрації більше восьми років, не
оплачує комунальних послуг, не несе
жодних витрат по утриманню будинку.
ОСОБА_2 просить у судовому порядку
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим будинком.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав звернення
ОСОБА_2 до суду та посилався на
обставини, зазначені в позовній заяві
уточнивши, що його довірителька
звертається до місцевого суду в тому
числі виходячи із захисту права
власності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомленим про час і місце розгляду
справи у встановленому законом
порядку; із заявою про розгляд справи у
його відсутності чи про відкладення до
суду не звертався, - тому суд вважає за
можливе розглядати справу на підставі
наявних даних про права та
взаємовідносини сторін у заочному
провадженні проти чого не заперечив
представник позивача.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду показали,
що ОСОБА_3 фактично не проживає за
місцем реєстрації в АДРЕСА_1 близько
восьми років.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
слід задовольнити виходячи з
наступного:

Судом установлено, що будинок АДРЕСА_1
документально перебуває у власності
ОСОБА_2. Дане підтверджується
свідоцтвом на право особистої
власності на жилий будинок від 22.02.1989р.,
виданого на підставі рішення виконкому
Самбірської міської Ради народних
депутатів від 16.02.1989 року за №110.

Із довідки №112 від 17.01.2014 року, виданої
виконавчим комітетом Ралівської
сільської ради Самбірського району
Львівської області відомо, що ОСОБА_3,
1952 року народження, зареєстрований в
АДРЕСА_1, однак за вищевказаною адресою
не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України суд визнає особу
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки.

У судовому засіданні окрім із
представлених документів, пояснень
представника позивача ОСОБА_1, а також
із показань допитаних свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження,
що відповідач ОСОБА_3 фактично не
проживає понад один рік і лише
формально залишився зареєстрованим у
АДРЕСА_1, відтак, позов підставний і
його слід задовольнити.

Крім наведеного представник позивача
уточнив, що його довірителька ОСОБА_2
звернулася до суду виходячи із захисту
права власності. А згідно ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним.
Відповідно до Цивільного закону
України позивач є суб'єктом права
приватної власності, де в тому числі
регламентовано право використовувати
належне майно; власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння, і
відшкодування завданих цим збитків;
захист права власності здійснюється
судом.

Вслід цьому, гарантуючи захист права
власності, закон надає ОСОБА_2 як
власнику право вимагати усунення
порушення її права, хоча це порушення і
не є поєднане з позбавленням володіння
у спосіб, передбачений ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України на об'єкт права власності житло
- житловий будинок, АДРЕСА_1 (ст. 379 ЦК). А
право власника житлового будинку
визначені ст. 380 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї та розпоряджатися своїм житлом на
власний розсуд.

Главою 5 Цивільного-процесуального
Закону регламентовано поняття доказів,
їх належність та допустимість;
обов'язок доказування і подання
доказів. Тому, при задоволенні позову
суд виходить із засад змагальності
щодо подання таких, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості, диспозитивності
цивільного судочинства; з аналізу
представлених і наявних у цивільній
справі документів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 226
ЦПК України; ст. 41 Конституції України;
ст. ст. 379, 382, 391, 405 ЦК України; ст. 150 ЖК
України; ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 особою, що
втратила право на користування
житловим будинком у АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів із дня його проголошення;
заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом цього ж строку
із дня отримання його копії.

Суддя
підпис І.С.
Казан

Згідно з оригіналом

Суддя Самбірського

міськрайонного суду
І.С. Казан.