Справа № 363/972/13-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/233/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою заступника
прокурора Київської області на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 жовтня 2013 року
у справі за позовом міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства, Державного підприємства
«Вищедубечанське лісове господарство»
до Вишгородської міської ради
Київської області, ОСОБА_1, третя особа:
відділ Держземагентва у
Вишгородському районі Київської
області про визнання недійсним рішення
міської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2013 року прокурор звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на
наступні обставини.

Міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області проведено перевірку
законності надання Вишгородською
міською радою Київської області
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_1 для ведення садівництва у
садовому товаристві «Дніпро-8».

Перевіркою встановлено, що рішенням
від 29 грудня 2009 року № 31/16 передано
безкоштовно у приватну власність
земельні ділянки 111 громадянам.

Пунктом 84 зазначеного рішення передано
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 12 га
для ведення садівництва у садовому
товаристві «Дніпро-8», яке розташоване
в адміністративних межах
Вишгородської міської ради.

На підставі вказаного рішення
Вишгородської міської ради ОСОБА_1 18
жовтня 2010 року отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0938 га.

Позивач зазначав, що передана у
власність ОСОБА_1 земельна ділянка
відноситься до земель лісового фонду, а
саме кварталу 166 Старосільського
лісництва та належить на праві
постійного користування ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство», що підтверджується
матеріалами лісовпорядкування.
Вказував, що Вишгородська міська рада
незаконно розпорядилася спірною
земельною ділянкою, оскільки до
моменту передачі земельної ділянки у
власність громадянам повинен бути
розроблений проект землеустрою щодо
припинення права користування і
вилучення земельної ділянки у ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
та зміни її цільового призначення з
передачею земельної ділянки до земель
запасу міської ради, а лише після цього
міська рада мала право надавати
земельні ділянки громадянам за
проектом землеустрою, як членам
садового товариства. Однак жодних
рішень Вишгородською міською радою про
надання раніше в користування спірних
земельних ділянок садовому товариству
«Дніпро-8» не приймалось, проекти
землеустрою щодо відведення в
користування спірних земельних
ділянок не розроблялись та не
погоджувалися.

На підставі наведеного прокурор
вважає, що вказаний пункт рішення
Вишгородської міської ради є
незаконним, прийнятий з численними
порушенням вимог земельного, лісового
та цивільного законодавства, а тому
просив визнати п. 84 рішення
Вишгородської міської ради № 31/16 від 29
грудня 2009 року в частині надання у
власність земельної ділянки ОСОБА_1
площею 0,12 га для ведення садівництва та
державний акт на згадану земельну
ділянку недійсними. Крім того, просив
повернути державі в особі
Вишгородської міської ради із
незаконного володіння ОСОБА_1 спірну
земельну ділянку.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 15
жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Київської області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвали нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним нормам закону рішення суду
першої інстанції в повній мірі не
відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд дійшов висновку про те, що
прокурором, всупереч ст. 60 ЦПК України,
не доведено, що спірна земельна
ділянка, площею 0,0938 га для ведення
садівництва, яка належить ОСОБА_1, є
земельною ділянкою лісового фонду,
розташована в кварталі 166
Старосільського лісництва і перебуває
в постійному користуванні ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство».

Однак, такі висновки не зроблені без
повного і всебічного з'ясування
обставин, на які позивач посилався, як
на підставу своїх вимог, без належної
перевірки доказів, поданих позивачем.

Так, судом встановлено, що рішенням 31
сесії 5 скликання Вишгородської
міської ради від 29 грудня 2009 року № 31/16
передано безкоштовно у приватну
власність земельні ділянки 111 громадян.

Пунктом 84 зазначеного рішення передано
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га
для ведення садівництва в СТ «Дніпро -
8», яке розташоване в адміністративних
межах Вишгородської міської ради.

На підставі вказаного рішення ТОВ «ЛА
ЗЕМГРУП» розроблено технічну
документацію щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки громадянам України згідно
додатку для ведення садівництва в
межах СТ «Дніпро - 8» на території
Вишгородської міської ради, в тому
числі щодо складання державного акту
на право власності на земельну ділянку
ОСОБА_1

18 жовтня 2010 року на підставі вказаного
рішення Вишгородської міської ради
ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯЛ
№ 329812 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0938 га, з кадастровим
номером :38:094:0156, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі 07 жовтня 2010 року за № 40.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує, що передана у власність ОСОБА_1
земельна ділянка відноситься до земель
лісового фонду, а саме кварталу 166
Старосільського лісництва та належить
на праві постійного користування ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство», що підтверджується
матеріалами лісовпорядкування.

В судовому засіданні при розгляді
апеляційної скарги колегією суддів
досліджено оригінали
планово-картографічних матеріалів
лісовпорядкування, наданих
представником ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» (Старосільське
лісництво), з яких вбачається, що спірна
земельна ділянка накладається на
земельну ділянку ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» (Старосільське
лісництво).

З матеріалів справи також
вбачається, що проектно-технічна
документація із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (надання
у користування) садівницькому
товариству «Дніпро-8» на території
Вишгородської міської ради
Вишгородського району Київської
області на погодження до управління
держземагенства у Вишгородському
районі Київської області не надходила
та на зберігання до архіву не
передавалась. (а.с. 112)

Факт перебування спірної
земельної ділянки у постійному
користуванні ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» також
підтверджується листом Головного
управління Дерземагентства у
Київській області від 08.02.2013 року № 234, в
якому зазначено, що земельні ділянки,
передані у власність членам Садового
товариства «Дніпро-8» згідно даних
чергового кадастрового плану
земельної ділянки, накладаються на
землекористування ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» (Старосільське
лісництво).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини, що виникають при
використанні лісів, як зазначено в ч. 2
ст. 3 Земельного кодексу України (далі -
ЗК України), регулюються цим Кодексом,
нормативно-правовими актами про ліси,
якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 57 Лісового кодексу
України(далі - ЛК України) зміна
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок здійснюється за
погодженням з органами виконавчої
влади з питань лісового господарства
та з питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центральних органів
виконавчої влади з питань лісового
господарства та охорони навколишнього
природного середовища.

Аналогічне положення міститься й у ст.
20 ЗК України.

До одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування (п. 5 Прикінцевих
положень ЛК України).

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 ЗК України,
відповідно до ч. 1 якої сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 149 ЗК України земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК
України).

Отже, враховуючи наведені вище вимоги
закону та встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку
про те, що оскаржуване рішення
Вишгородської міської ради та виданий
на його підставі державний акт на право
власності на земельні ділянку на ім'я
ОСОБА_1 є незаконними.

В той же час, на думку колегії, захист
порушених прав шляхом повернення
земельної ділянки державі не
передбачено земельним та цивільним
законодавством, тому позовні вимоги в
цій частині не можуть бути задоволені.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 20, 122, 149, 155 ЗК України,
ст. ст. 88, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області -
задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 15 жовтня 2013
року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов міжрайонного прокурора з нагляду
за додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області в інтересах держави в особі
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
Державного підприємства
«Вищедубечанське лісове господарство»
до Вишгородської міської ради
Київської області, ОСОБА_1, третя особа:
відділ Держземагентва у
Вишгородському районі Київської
області про визнання недійсним рішення
міської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт
84 рішення Вишгородської міської ради №
31/16 від 29 грудня 2009 року в частині
передачі земельної ділянки площею 0,12
га у приватну власність ОСОБА_1 для
ведення садівництва у садовому
товаристві «Дніпро-8».

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0938 га для ведення
садівництва серії ЯЛ № 329812 кадастровий
номер :38:094:0156, виданий на ім'я
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави
судовий збір 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.