Справа № 761/4777/13-ц
Провадження №2/761/186/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
продовження строку для прийняття
спадщини,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, який в ході розгляду справи
уточнила (а.с. 131), про продовження
строку для прийняття спадщини,
мотивуючи тим, що вона була донькою
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Мати позивача по
материнській лінії була рідною сестрою
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14, відповідач
ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_14.

Квартира АДРЕСА_1 належала в рівних
частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_6 Оскільки у ОСОБА_6 не
було дітей, на час відкриття спадщини
спадкоємцями за законом були ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7
Після смерті останніх квартиру АДРЕСА_1
успадкував відповідач ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилася спадщина, до якої входила 1/4
частини спірної квартири. Після смерті
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їхні частки
повинні були перейти до позивача.

З цих підстав позивач вважає, що вона
є спадкоємцем першої черги після
смерті ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8

На день смерті спадкодавців і на
даний час позивач постійно проживає в
Ізраїлі та всього один раз у 2009 році
приїжджала в Україну, щоб провідати
сестер - ОСОБА_8 і ОСОБА_7. Позивач
вважала, що не мала морального права
говорити про спадщину так як ОСОБА_8 і
ОСОБА_7 проживали в спірній квартирі.
ОСОБА_8 і ОСОБА_7 говорили, що в разі
смерті все майно потрібно розділити
порівно між племінниками, оскільки
вони не перебували у шлюбі і в них не
було дітей. Про смерть ОСОБА_7 позивачу
довгий час не було відомо, про її смерть
позивач дізналася від своєї знайомої.

З урахуванням викладеного позивач
просить продовжити строк для прийняття
спадщини, що відкрилась після смерті
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представники відповідача
заперечували проти позову, пояснивши,
що у позивача відсутні правові
підстави для задоволення позову,
оскільки позивач просить продовжити
строк для прийняття спадщини, яка була
відкрита 17 років тому.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
23.09.1993 року органом приватизації
державного житлового фонду
Старокиївського району м. Києва (а.с.
53-54).

Судом було встановлено, що ОСОБА_6 є
рідною тіткою позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с. 91)

26.11.1998 року ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/4 частини спірної квартири
після смерті сестри ОСОБА_6 (а.с.102).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5(а.с.106).

01.10.2002 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/2 частини спірної
квартири після смерті матері ОСОБА_5
(а.с.118).

Також судом було встановлено, що
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 51).

На даний час власником квартири
АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 на
підставі Договорів довічного
утримання від 03.04.2010 року (а.с. 124).

Позивач вважає, що вона є спадкоємцем
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних
положень діючого ЦК України визначено,
що цей Кодекс набрав чинності 01.01.2004
року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень діючого ЦК України
цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли
до набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень діючого ЦК України
правила книги шостої ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Оскільки після смерті ОСОБА_6
спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та
була прийнята спадкоємцями, спірні
правовідносини регулюються нормами ЦК
УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті. Онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за
законом, якщо на час відкриття спадщини
немає в живих того з їх батьків, хто був
би спадкоємцем; вони успадковують
порівну в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Статтею 530 ЦК УРСР передбачено, що при
відсутності спадкоємців першої черги
або при неприйнятті ними спадщини, а
також в разі, коли всі спадкоємці
першої черги не закликаються до
спадкування, успадковують у рівних
частках: брати і сестри померлого, а
також дід та бабка померлого як з боку
батька, так і з боку матері (друга
черга).

Отже, виходячи з положень ст.ст. 529, 530
ЦК УРСР позивач не відноситься ні до
першої, ні до другої черги спадкоємців
за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 нині діючого
ЦК України племінники спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові (сестрі, братові спадкодавця),
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Дана норма дає особі право на
спадкування за правом представлення.
Однак, ЦК УРСР 1963 року не було
передбачено такої норми як спадкування
за правом представлення. А отже,
позивач позбавлена права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для
прийняття спадщини, встановлений
статтею 549 цього Кодексу, може бути
продовжений судом, якщо він визнає
причини пропуску строку поважними.
Спадщина може бути прийнята після
закінчення зазначеного строку і без
звернення до суду при наявності згоди
на це всіх інших спадкоємців, які
прийняли спадщину.

Суд вважає, що позивачем не наведено
жодних поважних причин пропуску строку
для прийняття спадщини та не надано
жодних доказів, які свідчать про
наявність для позивача перешкод для
подачі такої заяви.

Доводи позивача щодо пропуску строку
для прийняття спадщини, викладені в
позовній заяві, суд вважає
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки позивач просить продовжити
строк для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6, яка на сьогоднішній день
не є спадкодавцем, оскільки після її
смерті спірна квартира переходила у
спадщину іншим спадкоємцям, які також
померли.

Пояснення свідка ОСОБА_13 суд не бере
до уваги і не може покласти їх в основу
рішення, оскільки вони по суті не
містять інформацію щодо заявлених
позовних вимог.

Таким чином, оцінюючі належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
як на підставу для задоволення позову,
не знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні, оскільки
ґрунтуються на неналежних та
недопустимих доказах, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
продовження строку для прийняття
спадщини не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 530, 550 ЦК УРСР,
ст.ст. 1266, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
продовження строку для прийняття
спадщини залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя