Справа № 2-1322/11
РІШЕННЯ

іменем України

„11" червня 2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коньковій А.О.,

за участі представника позивача -
Гайворонського О.Г.,

за участі представника відповідачів -
ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що за договором від
15.08.2007 р. ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 30 000,00 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.08.2011 р. Утім, на
порушення приписів ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України позичальник не виконує
зобов'язання, у зв'язку з чим є право
банку вимагати достроково повернення
всієї суми кредиту, та у зв'язку з
порушенням зобов'язань відповідач має
заборгованість за кредитом в розмірі
станом на 23.12.2009 р. 16 407,41 дол. США, з
яких заборгованість за кредитом
становить - 14 611,00 дол. США, 985,22 дол. США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, штрафи в
розмірі 31,38 дол. США та 779,81 дол. США. Як
зазначається позивачем при зверненні
до суду виконання зобов'язань за
кредитним договором було забезпечено
іпотекою нерухомого майна, належного
відповідачу - 2 - ОСОБА_4: за договором
іпотеки від 13.08.2007 р. відповідач - 2
надав в іпотеку будинок загальною
площею 247,1 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1

Предмет позову становить вимога
про звернення стягнення на зазначене
вище нерухоме майно та про виселення
усіх осіб, місце проживання яких
зареєстровано у нерухомому майні;
підставу позову - приписи ст.ст. 16, 526,
527, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20
Закону України «Про заставу», ст.ст. 25, 28
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про
іпотеку», ст. 109 ЖК, ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні».

Позивач в особі представника за
довіреністю, вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
суд повністю задовольнити поданий
позов.

Відповідач - 2, представник
відповідача -1 позов не визнали та
просили суд відмовити в його
задоволенні, посилалися на важке
матеріальне становище та фінансову
кризу, через яку має місце утворення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права
та обов'язки сторін зобов'язання.

Судом встановлено, що за договором
від 15.08.2007 р. ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 30 000,00 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.08.2011 р.

Банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми (ст. 2 закону
України «Про банки та банківську
діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Статтею 629 ЦК України передбачено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами; боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник
зобов'язаний виконувати кредитний
договір у відповідності до його умов та
вимог закону та несе валютні ризики.

Утім, на порушення приписів ст.ст.
526, 527, 530 ЦК України позичальник не
виконує зобов'язання, у зв'язку з чим є
право банку вимагати достроково
повернення всієї суми кредиту, та у
зв'язку з порушенням зобов'язань
відповідач має заборгованість за
кредитом в розмірі станом на 23.12.2009 р. 16
407,41 дол. США, з яких заборгованість за
кредитом становить - 14 611,00 дол. США, 985,22
дол. США - заборгованість по процентам
за користування кредитом, штрафи в
розмірі 31,38 дол. США та 779,81 дол. США.

Судом встановлено, що виконання
відповідачем -1 зобов'язань за
кредитним договором від 15.08.2007 р. було
забезпечено іпотекою нерухомого майна,
належного відповідачу - 2 - ОСОБА_4: за
договором іпотеки від 13.08.2007 р.
відповідач - 2 надала в іпотеку
будинок загальною площею 247,1 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
Згідно з договором іпотеки (п. 10)
сторони визначили, що вартість
предмета іпотеки складає 246 187,50 грн.

Домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно
до витягу з КП «ДМБТІ» розташовано на
земельній ділянці площею 2001 кв.м: А-2
житловий будинок житловою площею 131,9
кв.м, загальною площею 247,1 кв.м, Б- літня
кухня, В - убиральня, Г - душ, Д - літня
кухня, Ж - сарай, З - сарай, И - навіс, №1-17,
І - споруди.

Розв'язуючи даний спір та
відмовляючи в задоволенні поданої
позову, суд виходить з не співмірності
суми заборгованості за кредитом (16 407,41
дол.) та вартості іпотечного майна (246
187,50 грн.), тобто вартість предмета
іпотеки майже в 2 рази перевищує суму
заборгованості; разом з тим, предмет
іпотеки - є житловий будинок, який
використовується родиною
відповідачів за призначенням, та
суду не було надано доказів (ст.ст. 10, 60
ЦПК України) на підтвердження того, що
допущене боржником порушення
основного зобов'язання завдає
збитків іпотекодержателю і змінює
обсяг його прав.

Судові витрати, оскільки в
задоволенні позову відмовлено,
віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя