Номер провадження № 22-ц/785/88/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Болградської центральної
районної лікарні на рішення
Болградського районного суду Одеської
області від 27 листопада 2013 року по
справі за позовом Болградської
центральної районної лікарні до
комісії з трудових спорів Болградської
центральної районної лікарні в особі
голови комісії - Терзі Василя Петровича
про визнання незаконним та скасування
рішення комісії з трудових спорів
Болградської центральної районної
лікарні (далі ЦРЛ) від 30.09.2013 року про
встановлення надбавки до посадових
окладів працівникам ЦРЛ ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,-

встановила:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з зазначеним та просив визнати
незаконними та скасувати рішення
комісії з трудових спорів Болградської
ЦРЛ від 30.09.2013 року щодо встановлення 10
відсоткової надбавки до посадових
окладів працівникам Болградської ЦРЛ,
та просив також поновити строк
звернення до суду з зазначеним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
зазначеними рішеннями комісії з
трудових спорів Болградської ЦРЛ:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
відповідно до п. 3.4.7 «Умов оплати
працівників установ охорони здоров'я
та закладів соціального захисту
населення», затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№ 308/519 від 05.10.2005 року, за використання у
роботі дезинфекційних засобів,
встановлена надбавка у розмірі 10%
посадового окладу і Комісією
вживаються усі заходи щодо
зобов'язання адміністрації ЦРЛ
виконувати ці неправомірні рішення, що
призведе до нецільового використання
бюджетних коштів.

На думку позивача зазначені рішення
Комісії по трудовим спорам є
неправомірними і підлягають
скасуванню через те, що спору не
існувало взагалі, оскільки працівники
не зверталися до адміністрації ЦРЛ з
відповідними заявами.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 27 листопада 2013
року поновлено позивачу строк
звернення до суду. У задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Болградська ЦРЛ подала до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Болградської центральної
районної лікарні, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до п. 3.4.7
«Умов оплати працівників установ
охорони здоров'я та захисту
соціального захисту населення»,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 308519 від
05.10.2005 року, які застосовуються з 01.09.2005
року, передбачена 10% надбавка до
посадових окладів (ставок) медичних
працівників за використання в роботі
дезінфікуючих засобів.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що 17.09.2013
року до Комісії по трудовим спорам
Болградської ЦРЛ звернулися з заявами
молодші медичні сестри терапевтичного,
неврологічного та педіатричного
відділення: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які використовують у роботі
дезінфекційні засоби, і які просили
рішенням Комісії зобов'язати
адміністрацію лікарні з дня звернення
виплачувати їм цю 10% надбавку.

Рішеннями Комісії по трудовим спорам
Болградської ЦРЛ від 30 вересня 2013 року
зобов'язано головного лікаря ЦРЛ
встановити 10% надбавку до посадових
окладів зазначеним працівникам
Болградської ЦРЛ на підставі їхніх
посадових інструкцій, відповідно до
яких медичні сестри ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 використовують у роботі
дезінфекційні засоби (а.с. 5-12).

Позивач не заперечував, що зазначені
робітники зобов'язані проводити
дезінфекцію протягом робочої зміни.

Відповідно до додатку № 8 до трудового
договору Болградської ЦРЛ до «Переліку
структурних підрозділів та посад
працівників, що мають право на 10%
надбавку до посадових окладів (ставок)
за використання в роботі дезінфікуючих
засобів» включені: господарська
служба, інфекційне відділення,
туберкульозно-легеневе, відділення
анестезіології з інтенсивною терапією,
стаціонарні відділення (медична сестра
та перев'язочна, молодша медична
сестра..), консультативно-діагностичні
відділення, фізіотерапевтичне і
стоматологічне відділення,
клініко-діагностична лабораторія та
відділення трансфузіології.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання позивача на
те, що вони не можуть встановити 10%
надбавку, оскільки відповідно листа
Міністерства соціальної політики
України від 09.09.2011 року № 7441384-11 доплата
до посадового окладу встановлюється
відповідно певного переліку до
трудового договору, а посади
зазначених робітників відсутні у
додатку до трудового договору.

Але, як правильно зазначив суд першої
інстанції, з зазначеного листа, а також
з нормативних актів - КЗпП, «Умов оплати
працівників установ охорони здоров'я
та захисту соціального захисту
населення», затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 05.10.2005 року за № 308519 не вбачається
заборони адміністрації лікарні внести
корективи до «Переліку структурних
підрозділів та посад працівників, що
мають право на 10% надбавку до посадових
окладів (ставок) за використання в
роботі дезінфікуючих засобів». Таким
чином, адміністрації Болградської ЦРЛ
ніщо не перешкоджало визначити з 2005
року усіх працівників лікарні, які у
своїй роботі використовують
дезінфікуючи засоби.

Колегія суддів також не приймає до
уваги доводи позивача про те, що
оскільки працівники не зверталися до
адміністрації ЦРЛ з відповідними
заявами та їм не було відмовлено у їх
задоволенні, то спір відсутній, а тому
рішення Комісії по трудовим спорам
повинно бути скасовано, з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленим цим
Кодексом звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а відповідно до ст.ст. 221, 223,
225 КЗпП з питання трудових спорів
звертатися як до суду, так і до Комісії
по трудовим спорам.

Комісії по трудовим спорам розглядає
спір в присутності робітника, що подав
заяву, за його повторної відсутності
може винести рішення про зняття цієї
заяви з розгляду, тобто це є правом, а не
обов'язком Комісії. За бажанням
працівника при розгляді спору від його
імені може виступати представник
профспілкового органу або інша особа.

Посилання апелянта на те, що між
адміністрацією ЦРЛ та працівниками
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
відсутній спір, оскільки останні не
зверталися з заявами до адміністрації,
колегія суддів вважає необґрунтованим
та таким, що не заслуговує на увагу,
оскільки моментом виникнення спору
було звернення зазначених осіб з
заявами до Комісії по трудовим спорам
на відміну від колективного трудового
спору, який виникає з моменту, коли
уповноважений представницький орган
найманих працівників, категорії
найманих працівників, колективу
працівників або профспілки одержав від
власника або уповноваженого ним органу
повідомлення про повну або часткову
відмову в задоволенні колективних
вимог і прийняв рішення про незгоду з
рішенням власника або уповноваженого
ним органу (представника), або коли
строки розгляду вимог, передбачених
Законом закінчилися, а відповіді від
власника не надійшло (ст..6 ЗУ «Про
вирішення колективних трудових
спорів».

Таким чином, моментом виникнення
індивідуального трудового спору є
звернення працівника із заявою до
органу з вирішення трудового спору,
тобто до Комісії або суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання позивача на
те, що інженер з охорони праці - ОСОБА_8,
не маючи оформленої нотаріальної
довіреності від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, не мала права виступати на
засіданні Комісії від їхнього імені,
оскільки законодавство не зобов'язує
особу, яка виступає на засіданні
Комісії від імені працівника-заявника
мати довіреність.

Тим більше, що зазначені працівниці
доручили ОСОБА_8 виступити на засіданні
Комісії від їхнього імені.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розгляд Комісією по трудовим спорам
Болградської ЦРЛ заяв працівниць у їх
відсутність не можна вважати
протиправним, оскільки, як правильно
зазначив суд першої інстанції, їх
волевиявлення про захист права на
надбавку є очевидним, та 10% надбавка до
посадового окладу за використання в
роботі дезінфікуючих засобів
передбачена вищезазначеними
нормативними документами.

На підставі зазначеного колегія суддів
вважає, що усі обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Болградської
центральної районної лікарні
відхилити.

Рішення Болградського районного
суду Одеської області від 27 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко