АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1762/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шестакова З. С. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна,
повернення завдатку та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з зазначеним позовом
до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що у
листопаді 2007 року він з відповідачем
домовилися укласти договір
купівлі-продажу житлового будинку в
АДРЕСА_1 за суму, еквівалентну 13 000
доларів США.

На підтвердження намірів щодо
укладення договору купівлі-продажу
зазначеного будинку та обов'язку
покупця сплатити за нього обумовлену
суму, а також на забезпечення виконання
зобов'язання обома сторонами договору,
він передав, а відповідач прийняв
завдаток в розмірі, еквівалентному 500
доларів США, що підтверджується
розпискою ОСОБА_2 від 21 листопада 2007
року.

Після передачі відповідачу завдатку
з'ясувалося, що оформити законним чином
зазначену угоду шляхом нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
неможливо, оскільки ОСОБА_2 не має
законного права на укладання даного
договору, так як будинок по АДРЕСА_1
зареєстрований за батьками
відповідача, які померли, а він ще не
оформив спадщину на законних
підставах. Однак, ОСОБА_2 запевнив
позивача про оформлення спадщини в
найближчий термін та на підтвердження
факту, що наміри сторін про укладення
договору купівлі-продажу будинку
залишились незмінними, 11 лютого 2008 року
між позивачем та відповідачем було
укладено договір № 1 про завдаток і
наміри купівлі-продажу нерухомого
майна. Даний договір був підписаний
сторонами у присутності двох свідків:
ОСОБА_4, яка доводиться дружиною
позивача та ОСОБА_5, яка доводиться
колишньою дружиною відповідача.

Відповідно до умов договору № 1 від 11
лютого 2008 року сторони зобов'язалися
укласти договір купівлі-продажу
будинку за адресою: АДРЕСА_1 за ціну,
еквівалентну суми 12 500 доларів США.

Згідно п.п. 2.6, 3.2 цього договору він
передав відповідачу завдаток в розмірі
500 доларів США, який у разі відмови
ОСОБА_2 як продавця від продажу будинку
останній зобов'язався повернути йому у
подвійному розмірі та відшкодувати
вартість ремонтних робіт та витрачених
на ремонт будівельних матеріалів в
подвійному розмірі.

Також, на підтвердження досягнення
згоди з усіх істотних умов зазначеного
договору сторони домовились про його
вселення до будинку до моменту
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, а також про початок
проведення ним ремонтних робіт.
Відповідач ОСОБА_2 вивіз із будинку
свої речі, передав йому ключі від
будинку, а також видав розписку від 26
лютого 2008 року, якою підтвердив, що
отримав від нього завдаток в розмірі,
еквівалентному 500 доларів США і,
відповідно, не заперечує проти ремонту
і перебудов в будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Для створення необхідних умов для
проживання він за власні кошти
здійснив будівельно-ремонтні роботи у
будинку за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
провів водогін та каналізацію,
встановив індивідуальне опалення,
здійснив роботи по демонтажу старих і
монтажу нових металопластикових вікон,
міжкімнатних та вхідних дверей, зробив
капітальний ремонт будинку з
переплануванням, ремонт даху, замінив
електропроводку, встановив
електролічильник, виконав внутрішню
обробку будинку та встановив вбудовані
меблі та обладнання, нову огорожу
домоволодіння, здійснив землевпорядні
роботи на території домоволодіння.

На виконання ремонтно-будівельних
робіт, придбання будівельних
матеріалів, вбудованих меблів та
вбудованого побутового обладнання ним
було витрачено коштів загальною сумою
147214,02 грн., що підтверджується
договорами, накладними, товарними
чеками. Враховуючи те, що згодом
ОСОБА_2 відмовився продавати йому
будинок за адресою: АДРЕСА_1, повертати
отримані кошти та відшкодувати
вартість безпідставно набутого майна,
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь вартість безпідставно
набутого майна в розмірі 147214,02 грн.,
подвійну суму завдатку в розмірі 8125,00
грн. та моральну шкоду 5000 грн., яка
завдана йому внаслідок протиправної
поведінки відповідача.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 вартість
безпідставно набутого майна в розмірі
113345,75 грн., авансову суму в розмірі 4062,5
грн., моральну шкоду в сумі 500 грн., а
всього до стягнення 117908,25 грн.

В іншому в позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати 1179,08 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2007
року між сторонами була досягнута усна
домовленість про продаж відповідачем
ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_3 будинку за
адресою: АДРЕСА_1 за ціною 13000 доларів
США, у зв'язку з чим ОСОБА_2 отримав від
позивача 500 доларів США, що
підтверджується розпискою від 21
листопада 2007 року, яку ОСОБА_2
власноручно підписав (а.с.6).

Згодом з'ясувалося, що оформити
законним чином зазначену угоду шляхом
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу неможливо, оскільки
право власності на будинок за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6, який
доводиться батьком позивача та який
помер, а ОСОБА_2 належним чином не
оформив спадщину (а.с.103).

На підтвердження факту, що наміри
сторін щодо укладення договору
купівлі-продажу будинку залишились
незмінними, 11 лютого 2008 року між
сторонами був укладений договір № 1 про
завдаток і наміри купівлі-продажу
нерухомого майна (а.с.7).

В даному договорі № 1 від 11.02.2008 були
зазначені умови купівлі-продажу
будинку, його ціна на час нотаріального
посвідчення угоди в сумі 12500 доларів
США; гарантії та зобов'язання сторін
щодо нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу будинку та
оплати усіх необхідних витрат; сума
отриманого завдатку в розмірі 500
доларів США; відповідальність сторін.
Крім того, у вказаному договорі
викладені його особливі умови, а саме,
оплата будівельних матеріалів та робіт
у разі відмови продавця від продажу
будинку (а.с.7 об.).

Після укладення договору № 1 про
завдаток і наміри купівлі-продажу
нерухомого майна та отримання 500
доларів США у рахунок продажу будинку,
відповідач надав ОСОБА_3 ключі та
можливість користуватися будинком, що
у судовому засіданні не спростовували
представники відповідача.

28 лютого 2008 року ОСОБА_2 підтвердив факт
продажу будинку по АДРЕСА_1, отримання
завдатку в розмірі 500 доларів США та
надав ОСОБА_3 згоду на проведення
ремонту та переобладнань у житловому
будинку, який ОСОБА_3 мав намір
придбати, про що ОСОБА_2 власноручно
розписався у письмовій розписці (а.с.8).

Судом встановлено, що до серпня 2008 року
позивачем у будинку проводилися
суттєві ремонтні роботи і відповідач
ОСОБА_2 протягом усього часу проти
цього не заперечував. Факт його,
відповідача, згоди на проведення робіт,
а також факт проведення капітальних
ремонтних робіт підтверджується
поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11; письмовими
угодами б/н від 24 лютого 2008 року та №
2/2008 від 29 лютого 2008 року, що укладались
між позивачем та робітниками-фізичними
особами-підприємцями на виконання ними
конкретних будівельних робіт, які
перелічені у кожній такій угоді із
зазначенням строку їх виконання та їх
вартості на загальну суму 65715,50 грн.;
актом приймання-передачі виконаних
робіт від 25 липня 2008 року із
зазначенням суми, отриманих
працівниками за виконані роботи
(а.с.15-20); накладними та товарними чеками
на придбання будівельних матеріалів на
суму 37154,52 грн.; металопластикових вікон
на суму 7980,00 грн.; міжкімнатних дверей
на суму 3690,00 грн.; матеріали та
обладнання для індивідуального
опалення на суму 6406,00 грн.;
індивідуальне замовлення відповідно
до розмірів та розташування кухні та
ванної кімнати вбудованого побутового
обладнання, а саме: витяжку, вбудовану
духовку та вбудовану піч, душову
кабіну, кондиціонер, на загальну суму
10508,00 грн. (а.с.21-38,42,43); індивідуальне
замовлення відповідно до розмірів та
розташування кімнат будинку меблі: за
договором № 17 від 21 червня 2008 року
дитячої кімнати на суму 6400 грн. (а.с.39),
за договором б/н від 16 червня 2008 року
шафи-купе на суму 4620,00 грн. (а.с.40), за
договором б/н від 04 квітня 2008 року
кухонного гарнітуру на суму 4740 грн.
(а.с.41); актом огляду домоволодіння по
АДРЕСА_1 від 07 серпня 2013 року (а.с.73-75).

З письмових угод б/н від 24 лютого 2008
року та № 2/2008 від 29 лютого 2008 року, що
укладались між позивачем та
робітниками-фізичними
особами-підприємцями на виконання ними
конкретних будівельних робіт, актом
приймання-передачі виконаних робіт від
25 липня 2008 року, накладних і товарних
чеків на придбання будівельних
матеріалів та пояснень свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що усі
ремонтні роботи проводились з лютого
2008 року по 25 липня 2008 року, в той час як
ухвала Нікопольського міськрайонного
суду про заборону ОСОБА_3 вчиняти
будь-які дії стосовно перебудови і
реконструкції домоволодіння та
перепланування території була
винесена 08 травня 2009 року (а.с.90-97).

Враховуючи те, що на час досягнення
сторонами усної домовленості про
продаж відповідачем ОСОБА_2 позивачу
ОСОБА_3 будинку за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 не мав правової підстави для
укладення даної угоди, оскільки він не
набув права власності на будинок, та
згодом, після набуття права власності
на нього, договір купівлі-продажу
будинку по АДРЕСА_1 також укладено не
було, оскільки ОСОБА_2 відмовився
продавати будинок ОСОБА_3, що
підтвердила у судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_5, суд
першої інстанції, керуючись ст.1212 ЦК
України, обґрунтовано частково
задовольнив позовні вимоги в частині
стягнення вартості безпідставно
набутого майна в сумі 113345,75 грн.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на недоведеність позивачем
обсягу та вартості виконаних робіт та
використаних будівельних матеріалів
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки висновки суду і встановлені
ним обставини не спростовують, обсяг та
вартості виконаних робіт та
використаних будівельних матеріалів
доведені позивачем належним чином.
Відповідні докази досліджені в
судовому засіданні. В ході судових
засідань як в суді першої інстанції,
так і в суді апеляційної інстанції
клопотань про призначення судової
будівельно-технічної експертизи на
спростування наданих позивачем
документів щодо вартості та обсягу
проведених ремонтних робіт
представниками відповідача не
заявлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 в частині повернення завдатку в
подвійному розміру, суд першої
інстанції, керуючись ст. 570 ЦК України,
обґрунтовано посилався на те, що
оскільки договір купівлі-продажу
будинку за адресою: АДРЕСА_1. в
установленням законом порядку між
сторонами укладено не було, то передана
ОСОБА_3 сума в розмірі 500 доларів США, що
по курсу долара США до української
гривні на день звернення позивача до
суду складає 4062,5 грн. (а.с.54), є авансом
та підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

В цій частині рішення суду також
підлягає залишенню без змін. Будь-яких
доводів щодо незаконності рішення суду
першої інстанції в цій частині
апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про незастосування судом наслідків
пропущення позивачем строку позовної
давності для звернення до суду з
позовом також є безпідставними і
такими, що не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.267
ЦК України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Проте, жодної такої заяви
від сторони у спорі до суду не
надходило. Даний факт підтвердила в
судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
ОСОБА_12

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на
відшкодування моральної шкоди 500
гривень, суд першої інстанції
посилався на те, що внаслідок
неправомірних дій відповідача ОСОБА_2,
щодо наміру продати будинок позивачеві
без набуття правової підстави, ОСОБА_3
була завдана моральна шкода, оскільки
після досягнення сторонами усної
домовленості про купівлю-продаж
будинку за адресою: АДРЕСА_1 та
отримання від ОСОБА_2 дозволу на
користування будинком, позивач продав
належний йому житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_2, що
підтверджується договором
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідченого 04 лютого 2008 року
приватним нотаріусом Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
за реєстраційним № 264 (а.с.50).
Усвідомлення того факту, що ОСОБА_3 не
має іншого житла, гроші від продажу
будинку були витрачені на ремонтні
роботи будинку за адресою: АДРЕСА_1, та
того, що відповідач після набуття права
власності відмовився продавати йому
житловий будинок, призвело до тривалих
нервових страждань, стресу та були
порушені нормальні життєві зв'язки
позивача.

Проте із рішенням суду в цій частині
погодитись не можна, оскільки за
договірними правовідносинами діючим
законодавством не передбачено
стягнення моральної шкоди.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди з
відповідача підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
позивачу у задоволенні позову в
частині стягнення моральної шкоди в
повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в
частині стягнення судових витрат
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні, зменшивши суму стягнутих
судових витрат з 1179,08 грн. до 1174, 08 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року скасувати в частині
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди
та в частині визначення загальної суми
стягнення і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його
позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових
витрат змінити, зменшивши суму
стягнутих судових витрат з 1179,08 грн. до
1174, 08 грн.

В решті рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 - залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді