Кодимський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
________________________
Справа № 503/77/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2014 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в особі головуючого судді
Сопільняка О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Кодимі Одеської області в
порядку письмового провадження
відповідно до ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК
України (без участі сторін та без
здійснення повного фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу) цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Загнітківської сільської
ради Кодимського району Одеської
області про поновлення строку позовної
давності, встановлення факту прийняття
спадщини та визнання в порядку
спадкування за законом права приватної
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2014 року до Кодимського
районного суду Одеської області
надійшов позов ОСОБА_1 16 січня 2014 року
до Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про поновлення строку позовної
давності, встановлення факту прийняття
спадщини та визнання в порядку
спадкування за законом права приватної
власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті її матері -
ОСОБА_2.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_2, після
смерті якої залишилась спадщина у
вигляді земельної частки (паю) із
земель Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області.
Після смерті матері позивач фактично
вступила у володіння та управління
спадковим майном померлої, тому
відповідно до ст.549 ЦК УРСР вважається
такою, що прийняла її спадщину. У
зв'язку з цим просила позов
задовольнити.

Представник відповідача -
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської в судове
засідання не з'явився, попередньо
надавши до суду заяву про визнання
позову та розгляд справи без нього
(заява №34 від 22 січня 2014 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. У зв'язку з цим, суд вважає
можливим розглянути зазначену
цивільну справу без участі позивача та
представника відповідача.

Дослідивши надані сторонами письмові
докази, враховуючи визнання позову
відповідачем, що не суперечить вимогам
закону та не порушує законних прав і
інтересів сторін і інших осіб, суд
відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 22 квітня
1999 року Загнітківською сільською радою
Кодимського району Одеської області.

Факт родинних відносин між позивачем
ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2, як між
донькою та матір'ю, підтверджується
копією свідоцтва про народження
позивача серії НОМЕР_2, виданого 22
грудня 1954 року Загнітківською.
Сільською радою Кодимського району
Одеської області, де в графі «Мати»
вказано «ОСОБА_2», а також копією
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3,
виданим 11 лютого 1973 року цією ж
сільською радою, згідно з яким позивач
11 лютого 1973 року уклала шлюб зі ОСОБА_3,
змінивши своє дошлюбне прізвище
«ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшло право на земельну
частку (пай) у розмірі 2.29 умовних
кадастрових гектарів із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району відповідно до
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ОД-12 №0235579, виданого 28
серпня 1996 року Кодимською районною
державною адміністрацією Одеської.

Статтею 257 ЦК України, який набув
чинності 01 січня 2004 року (ст.71 ЦК УРСР)
встановлений трирічний строк позовної
давності для захисту порушеного права.
Початок перебігу строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов, тобто коли особа
дізналась про порушення свого права.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з
позовом до суду позивач звернулась
лише у січні місяці 2014 року,
пропустивши, при цьому, строк позовної
давності.

Порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності.

Позивач є юридично неграмотною особою,
пенсіонером за віком, особою похилого
віку (60 років), постійно проживає у
віддаленому сільському населеному
пункті, з яким відсутнє регулярне
транспортне сполучення і в якому
відсутній нотаріус. Ці обставини
зашкодили їй своєчасно звернутись до
суду з позовом про захист свого
порушеного права, а тому причину
пропуску нею строку позовної давності
суд визнає поважною та поновлює цей
строк.

Визначаючи якими правовими нормами
слід керуватися при вирішенні
зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК
Української РСР в ред.1963 року чи ЦК
України в ред.2004 року), суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 01 січня 2004 року,
норми цього кодексу застосовуються до
правовідносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004
року. Правила Книги 6 цього кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання цим
кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах по
спадкування» роз'яснив, що у разі
відкриття спадщини до 01 січня 2004 року
застосуванню підлягає чинне на той час
законодавство, зокрема Цивільний
кодекс Української РСР, якщо строк на
її прийняття закінчився до 01 січня 2004
року.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав,
що норми у відповідності з п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила
книги шостої ЦК можуть застосовуватись
лише до спадщини, яка відкрилась після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
із спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм
ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Таким чином, шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті матері
позивача ОСОБА_2 закінчився 21 жовтня 1999
року, тобто до набуття чинності
Цивільним кодексом України, а тому, з
врахуванням абз.3 п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30
травня 2008 року та абз.13 і 14 п.1 та п.2
інформаційного листа Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,
застосуванню для вирішення заявленого
позивачем ОСОБА_1 позову у частині
спадкування спадщини померлої матері
ОСОБА_2 підлягають норми Цивільного
кодексу УРСР, який втратив чинність з 01
січня 2004 року, але був чинним на момент
виникнення та існування спірних
правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а місцем її
відкриття - останнє постійне місце
проживання спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК
УРСР).

Підставою для задоволення свого позову
позивач ОСОБА_1 вказала фактичний
вступ нею у володіння та управління
спадковим майном померлої матері
ОСОБА_2, здійснений нею одразу після її
смерті.

За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. При цьому, такі дії
мають бути вчинені протягом шести
місяців з моменту смерті спадкодавця
(ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

За життя померла ОСОБА_2 отримала право
на земельну частку (пай) із земель, що
перебували у колективній власності КСП
«Загнітківське» с.Загнітків
Кодимського району Одеської області,
що підтверджується сертифікатом на
право на земельну частку (пай) серії
ОД-12 №0235579, виданим 28 серпня 1996 року
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської, відтак, до
складу її спадщини ввійшло право на цю
земельну частку (пай).

Судом на підставі довідок
Загнітківської сільської ради
Кодимського району №1685 та 1686 від 16
серпня 2013 року встановлено, що позивач
ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_2
проживала разом з нею в одному
помешканні - в АДРЕСА_1, після смерті
матері і до цього часу продовжує
проживати в цьому будинку, доглядає та
утримує належне померлій майно, що за
змістом п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України є
свідченням прийняття нею спадщини
померлої матері.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» №4 від 24 червня 1983 року,
(втратила чинність, але роз'яснювала
спірні правові відносини на момент їх
виникнення та існування), якщо позивач
протягом встановленого строку для
прийняття спадщини вступив в
управління та володіння спадковим
майном чи його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття
позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті
матері ОСОБА_2, суд вважає можливим її
позов задовольнити, оскільки за
нормами ст.549 ЦК УРСР вона є такою, що
прийняла спадщину померлої матері.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213,215,218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску
ОСОБА_1 строку позовної давності для
звернення до суду з позовом про
прийняття спадщини померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та поновити
позивачеві цей строк.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право на
земельну частку (пай), розміром 2.29
умовних кадастрових гектарів із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
яка відповідно до сертифікату на право
на земельну частку (пай) серії ОД-12
№0235579, виданого 28 серпня 1996 року
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської, належить
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Сопільняк О.М.