Справа № 751/8926/13-ц Провадження №
22-ц/795/491/2014 Головуючий у I інстанції
-Гордійко Ю. Г. Доповідач - Шитченко
Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 січня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано
недійсним заповіт від 28 лютого 2013 року,
укладений від імені ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_1, посвідчений секретарем
Боромиківської сільської ради
Чернігівського району та області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, просить
скасувати зазначене рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні
клопотання про призначення потворної
почеркознавчої експертизи.

Апелянт зазначає, що при вирішенні
питання щодо призначення
судово-почеркознавчої експертизи
районним судом не дотримані вимоги
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, в зв'язку з чим висновок
експерта, прийнятий судом як
обґрунтований та належний доказ у
справі, викликає сумнів в його
правильності та законності.

Вказує, що районним судом, в порушенням
положень ст.ст. 57, 184 ЦПК України, було
відмовлено в задоволенні клопотання
про неможливість закінчення розгляду
справи без допиту секретаря сільради
Рибочко С.П., яка посвідчувала заповіт і
їй мали бути відомі обставини, що мають
значення для справи.

В письмових запереченнях позивач
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду - залишити без змін,
посилаючись на його законність та
ухвалення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі,
оскільки згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи
рукописні записи та підписи від імені
ОСОБА_3 в заповіті від 28 лютого 2013 року
виконані не ним, а іншою особою з
наслідуванням дійсного підпису ОСОБА_3

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства.

Судом по справі встановлено, що 08
березня 2013 року помер ОСОБА_3, батьком
якого є позивач по справі, ОСОБА_2 (а.с. 5,
6). Позивач, як спадкоємець першої черги
померлого сина, звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

В матеріалах справи наявний
заповіт складений 07 грудня 2012 року від
імені ОСОБА_3, яким на випадок смерті
останнього все належне майно
заповідається ОСОБА_5 (а.с. 82).

В іншому заповіті, що був
складений від імені померлого ОСОБА_3 28
лютого 2013 року, спадкоємцем визначено
ОСОБА_1 (а.с. 83)

Згідно положень ст.ст. 1233, 1234 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.

Вимоги ч. 2 ст. 1257 ЦК України
передбачають, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Звернувшись до суду з вимогою про
визнання заповіту від 28 лютого 2013 року
недійсним, ОСОБА_2 зазначив, що його син
ніколи не розповідав про ОСОБА_1, до с.
Боромики, де був посвідчений заповіт,
померлий не мав ніякого відношення,
оскільки проживав в м. Чернігові,
спірний заповіт підписаний сторонньою
особою

Відповідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи від 27
листопада 2013 року № 3321-3323/13-24,
призначеної судом за клопотанням
позивача та проти якої не заперечувала
ОСОБА_1, рукописні записи «Цей заповіт
прочитаний мною вголос і підписаний
особисто ОСОБА_3» та підпис від імені
ОСОБА_3 в заповітах від 07 грудня 2012 року
та від 28 лютого 2013 року виконані не
ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням
дійсного почерку та підпису ОСОБА_3 (а.с.
110-118).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що експертний висновок являється
належним доказом на підтвердження
висловлених позивачем доводів позову,
оскільки складений відповідною
посадовою особою, що попереджена судом
про кримінальну відповідальність, за
дачу завідомо неправдивого висновку, в
межах її компетенції і стосується
предмету доказування.

Посилання апелянта на необхідність
призначення повторної
судово-почеркознавчої експертизи у
зв'язку з проведенням первісної з
порушенням відповідної методики, не
беруться до уваги, оскільки сприяння
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи шляхом вчинення
відповідних процесуальних дій
відноситься до обов'язку суду, який не
має права давати до постановлення
рішення наперед оцінку тим чи іншим
наданим стороною доказам. Разом з тим,
ці інші належні та допустимі докази,
які доводили б твердження апелянта про
підписання саме померлим спірного
заповіту, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно прийняв висновок експерта
як обґрунтований та належний доказ у
справі, врахувавши те, що відповідачем
не доведено будь-якими письмовими
доказами твердження про сумнівність у
правильності та законності
експертного заключення. Сторона
апелянта не заперечувала, що була
присутня в судовому засіданні і брала
участь у визначенні експертної
установи, де мала проводитись заявлена
позивачем експертиза, а також не
висловлювала жодних заперечень щодо
наданих стороною позивача документів з
підписами померлого ОСОБА_3 та зразками
його почерку.

Апелянтом не надано доказів того, що
порівнювальні матеріали-зразки з
підписами померлого, на підставі яких
була проведена експертиза, були
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Крім
цього, в матеріалах справи наявні
зразки почерку померлого за різні року,
в тому числі за 2012 рік, що максимально
наближено до дати підписання
оспорюваного заповіту. Таким чином,
викладені в апеляційній скарзі доводи
щодо порушення методики проведення
експертизи є припущеннями, на яких не
може ґрунтуватись судове рішення, якщо
їх заперечує інша сторона.

Доводи апеляційної скарги
стосовно того, що судом першої
інстанції були проігноровані
клопотання про допит секретаря
сільської ради, яка посвідчувала
заповіт, не можуть вплинути на
правильність прийнятого судом рішення,
оскільки обставини, які повинні
підтверджуватись певними засобами
доказування, якими в даному випадку
являється експертний висновок, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про наявність
передбачених ЦК України підстав
недійсності складеного померлим
ОСОБА_3 заповіту, в зв'язку з чим судом
було обґрунтовано задоволено позов.

Сукупність обставин справи приводить
апеляційний суд до переконання, що
судом першої інстанції правильно
встановлені правовідносини між
сторонами і їм надана вірна юридична
оцінка. Оскаржуване рішення
ґрунтується на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких
проведена у відповідності до положень
ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи
апеляційної скарги їх не спростовують
та не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: