Справа № 366/3209/13-ц Головуючий у І
інстанції Ткаченко Ю.В.Провадження №
22-ц/780/928/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходько К.П., Таргоній Д.О.

при секретарі Дмитренко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» на рішення
Іванківського районного суду
Київської області від 20 листопада 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

встановила:

У жовтні 2013 року позивач пред»явив
в суді названий позов посилаючись на
те, що 20 червня 2012 року між ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» та ТОВ «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» був укладений договір
відступлення прав вимоги № 26/12-ФНКю,
згідно якого ТОВ «Фінансова компанія
«Центр фінансових рішень» як первісний
кредитор відступило позивачу право
вимоги від ОСОБА_1 коштів, право вимоги
яких існувало у первісного кредитора
відповідно до кредитного договору №
68523432 від 02.03.2010 року. Відповідно до
виписки з реєстру боржників від 20.06.2013
року позивач набув права грошової
вимоги від відповідача у розмірі 22221, 07
грн.

Позивач просив стягнути з
відповідача на його користь зазначену
суму боргу та судові витрати.

Заочним рішенням Іванківського
районного суду Київської області від
20 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку. Зокрема не погоджується із
висновками суду в тій частині, що
оскільки відповідач не була
повідомлена про відступлення права
грошової вимоги від ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» до
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська
агенція з повернення боргів», тобто
позивачем не було виконано вимоги
ст.ст. 517,1082 ЦК України, то відповідач не
зобов»язана сплачувати новому
кредиторові заборгованість за
кредитним договором.

У зв»язку із наведеним, позивач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про
задоволення позову .

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 02.03.2010 року між ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 68523432, згідно з яким
первісний кредитор зобов'язався надати
відповідачу кредит в сумі 4830 грн. за
процентною ставкою 0,01 % річних на 18
місяців (а.с. 10).

Своє зобов'язання первісний
кредитор виконав, що підтверджується
копією платіжного доручення № І778695 від
02.03.2010 року (а.с. 16).

20.06.2012 року між ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» та
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська
агенція з повернення боргів» було
укладено договір відступлення прав
вимоги № 26/12-ФНКю (а.с. 5).

Відповідно до виписки з Реєстру
боржників від 20.06.2012 року первісний
кредитор відступив новому кредитору
право вимоги заборгованостей до
боржників - позичальників первісного
кредитора на умовах, передбачених
Договором відступлення прав вимоги №
26/12-ФНКю від 20.06.2012 року, зокрема і
ОСОБА_1 (а.с. 6)

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
повідомлення про відступлення права
вимоги позивач надіслав не на адресу
позивача в сел.Іванків Київської
області, а зазначив сел.Іванків
Житомирської області. Таким чином, на
думку суду, оскільки відповідач не був
повідомлений про відсутплення права
вимоги, на підставі ч.2 ст. 517 ЦК України
він може не сплачувати фактору суму
заборгованості.

Проте із такими висновками суду першої
інстанції не можна погодитись з
наступних підстав.

Відповідно до положень статей 1077,
1078 ЦК України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Предметом договору факторингу
може бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт
відповідає перед фактором за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Виконання боржником грошової
вимоги факторові відповідно до цієї
статті звільняє боржника від його
обов'язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених
положень закону боржник, який не
отримав повідомлення про передачу
права вимоги іншій особі, не
позбавляється обов'язку погашення
заборгованості, а лише має право на
погашення заборгованості первинному
кредитору і таке виконання
зобов'язання є належним.

Із матеріалів справи вбачається,
що 27 червня 2012 року позивач направляв
на адресу відповідачів повідомлення
про відступлення права грошової вимоги
та повідомлення про суму
заборгованості, але помилково зазначив
не Київську, а Житомирську область.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
дав належної оцінки обставинам справи
та не врахував, що неотримання
боржником письмового повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові не є перешкодою для
реалізації права фактора звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду, оскільки
боржник у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
фактора, що відповідає положенням
статті 124 Конституції України.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Як вбачається із платіжного доручення
№ 2732 від 08 жовтня 2013 року позивач
сплатив 229,4 грн. судового збору, які в
силу вимог статті 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303,307, 300 ЦПК України,
судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» задовольнити.

Рішення Іванківського районного
суду Київської області від 20
листопада 2013 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» заборгованість за кредитним
договором № 68523432 від 2 березня 2010 року у
розмірі 22221,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» судові витрати у розмірі 229,4
гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів.

Судді Голуб С.А.

Таргоній Д.О.

Приходько К.П.