Справа № 352/2231/13-ц
Провадження № 22-ц/779/301/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.,

суддів Васильковського
В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3,

заявника ОСОБА_4, його
представника ОСОБА_5,

представника Угорницька
сільська рада Белей О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_4, заінтересована особа -
Угорницька сільська рада
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області про
встановлення факту родинних відносин,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Тисменицького районного суду
від 01 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду
від 01 листопада 2013 року задоволено
заяву ОСОБА_4, заінтересована особа -
Угорницька сільська рада
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області про
встановлення факту родинних відносин.

Встановлено факт, що ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідним племінником
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Так, задовольняючи заяву ОСОБА_4 суд
першої інстанції не взяв до уваги ту
обставину, що заявник жодним чином не
довів існування родинних відносин з
ОСОБА_7, оскільки ні свідоцтво про
народження заявника, ні свідоцтво про
одруження його батьків, як і довідки
Державного архіву Львівської області
не містять даних про родинні відносини
з ОСОБА_7

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що саме вона є єдиним
спадкоємцем після смерті її тітки
ОСОБА_7, і виходячи з встановлених ст.1270
ЦК України строків, звернулася з
відповідною заявою про прийняття
спадщини, на підставі якої в Першій
Івано-Франківській державній
нотаріальній конторі заведено
спадкову справу № 512/2011. В той же час,
задовольняючи заяву ОСОБА_4, суд першої
інстанції не залучив її до участі в
якості третьої особи без самостійних
вимог, хоча на підставі вказаного
рішення заявник вправі в майбутньому
звертатися до неї з позовом про поділ
спадкового майна.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просила скасувати,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник вимоги підтримали та
просили задовольнити апеляційну
скаргу.

ОСОБА_4 та його представник доводи
апеляційної скарги не визнали, рішення
суду першої інстанції вважають
законним та обґрунтованим.

Представник Угорницька сільська рада
Івано-Франківської міської ради
просить залишити оскаржуване рішення
суду без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення апелянта, ОСОБА_4, доводи
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та
встановлюючи факт родинних відносин з
ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з
доведеності цього факту і необхідності
його встановлення з метою отримання
заявником спадщини.

Однак погодитись з висновком суду,
колегія суддів не може, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК
України окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності не оспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України,
якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Зокрема, у п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» роз'яснено, що
в порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, зокрема якщо: згідно з законом
такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути
встановлені лише для захисту,
виникнення, зміни або припинення
особистих чи майнових прав самого
заявника.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду із заявою про
встановлення факту родинних відносин з
ОСОБА_7, ОСОБА_4 зазначав, що
встановлення цього факту йому
необхідне з тією метою, що як
спадкоємець п'ятої черги за законом він
вправі претендувати на спадкове майно,
що залишилось після смерті ОСОБА_7

Проте, розглядаючи справу, суд першої
інстанції не звернув увагу на
вищевказані норми закону, а також
належним чином не визначилися з
характером спірних правовідносин та
нормою права, яка підлягає
застосуванню.

Зокрема, задовольняючи заяву ОСОБА_4,
суд не врахував того, що у даному
випадку виник спір про право, оскільки
ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про
встановлення факту не з метою захисту,
виникнення, зміни або припинення його
особистих прав, а з метою встановлення
факту, який підлягає доказуванню при
розгляді іншої справи та від
установлення юридичного факту
безпосередньо майнові права заявника
не виникають, а існує лише спір про
право на спадкування та на визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, який має
розглядатися за правилами позовного
провадження.

Крім того, як вбачається з апеляційної
скарги, рішення місцевого суду
оскаржене особою (ОСОБА_2), яка також
вважає себе спадкоємцем, отже
вбачається наявність спору між
заявником та іншими особами щодо права
на спадкування.

Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_4,
суд першої інстанції не врахував, й
відповідно не звернув уваги на те, що в
даному випадку існує саме спір про
право, який підлягає розгляду за
правилами позовного провадження та в
порушення вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України не
вирішив питання про залишення її без
розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для розгляду заяви
ОСОБА_4 про встановлення юридичного
факту не було та відповідно до положень
ч. 6 ст. 235 ЦПК України така заява
підлягала залишенню без розгляду з
роз'ясненням заінтересованій особі, що
вона має право подати позов на
загальних підставах.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає до скасування, а
заява ОСОБА_4 про встановлення факту
родинних відносин - залишенню без
розгляду відповідно до вимог ч. 6 ст. 235
ЦПК України з роз'ясненням його права
подати позов на загальних підставах з
дотриманням правил підсудності.

Керуючись ст.ст.235, 307, 310, 313-315,317, ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Тисменицького районного суду
від 01 листопада 2013 року скасувати, а
справу за заявою ОСОБА_4,
заінтересована особа - Угорницька
сільська рада Івано-Франківської
міської ради Івано-Франківської
області про встановлення факту
родинних відносин залишити без
розгляду.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк