Справа №: 398/2213/13-цРІШЕННЯ
"14" лютого 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого
судді Тимченко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Олександрії
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
ПАТ КБ «Пиватбанк» який є
правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк»
(надалі Позивач або Банк) 05 грудня 2012
року звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 (надалі відповідач) про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, мотивуючи свої вимоги тим,
що 10 липня 2007 року між сторонами було
укладено договір № DN81AR03110011 (надалі
договір) за яким ОСОБА_2 отримав кредит
в сумі 64 802 грн. 50 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом на
термін до 09 липня 2014 року. Відповідач не
виконує свої зобов'язання, кредитні
кошти не повернув, внаслідок чого
виникла заборгованість станом на 26
жовтня 2012 року в сумі 213 708 грн. 58 коп.
Згідно заочного рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 29 січня 2013 року було задоволено
повністю позовні вимоги та з
відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на
користь банку заборгованість в повному
розмірі. Згодом, заява ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення, оскільки ще
31 січня 2011 року було прийнято
Олександрійським міськрайонним судом
рішення суду про часткове задоволення
позовних вимог про звернення стягнення
на автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 61 712 грн.
57 коп. була задоволена, за ухвалою суду
від 20 березня 2013 року заочне рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 29 січня 2013 року було скасоване. При
розгляді даної справи в суді по суті
представником позивача були уточнені
позовні вимоги, з відповідача банк
просить суд стягнути заборгованість за
даним кредитом станом на 27 грудня 2013
року в сумі 303 146 грн. 24 коп., в тому числі
43 797 грн. 67 коп. прострочена
заборгованість, 90 292 грн. 01 коп. -
заборгованість по відсоткам, 149 615 грн.
96 коп. - заборгованість по пені та 19 440
грн. 60 коп. - заборгованість з комісії.

В судовому засіданні представник
позивача на позовних вимогах наполягає
посилаючись на викладені обставини та
наполягає на стягненні саме вказаної
суми.

Інтереси позивача в суді по
довіреності представляв Тригубенко
В.І.

Відповідач та представник
відповідача в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечують, просять
суд врахувати, що за рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 31 січня
2011року було частково задоволено позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № DN81AR03110011 від 10.07.2007р. в
розмірі 61712 ( шістдесят одна тисяча
сімсот дванадцять) грн. 57 коп. було
звернуто стягнення на належний
відповідачу на праві власності та
переданий у заставу автомобіль ВАЗ 21112,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Інтереси позивача в суді
представляла адвокат ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши докази у сукупності з
іншими матеріалами справи, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Правовідносини сторін врегульовані
ст.ст. 267, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615, 617, 625,
651, 1054, 1055 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов ти вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

За змістом ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його не
виконанням або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. У разі
порушення виконання зобов'язання
наступають правові наслідки,
встановлені договором або договором,
зокрема і сплата неустойки.

За змістом ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що 10 липня 2007
року між сторонами було укладено
договір № DN81AR03110011 за яким ОСОБА_2
отримав кредит в сумі 64 802 грн. 50 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 9 % на термін до 09
липня 2014 року. Відповідач кредитні
кошти не повернув, внаслідок чого
виникла заборгованість станом на 26
жовтня 2012 року в сумі 213 708 грн. 58 коп.
Згідно заочного рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 29 січня 2013 року було задоволено
повністю позовні вимоги та з
відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на
користь банку заборгованість в повному
розмірі. Згодом, за заявою ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення, оскільки ще
31 січня 2011 року було прийнято
Олександрійським міськрайонним судом
рішення суду про часткове задоволення
позовних вимог про звернення стягнення
на автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, що належить йому в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 61 712 грн. 57 коп. була
задоволена. Згодом за ухвалою
Олександрійського міськрайонного суду
від 20 березня 2013 року заочне рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 29 січня 2013 року було скасоване. При
розгляді даної справи в суді по суті
представником позивача були уточнені
позовні вимоги, з відповідача банк
просить суд стягнути заборгованість за
даним кредитом станом на 27 грудня 2013
року в сумі 303 146 грн. 24 коп., в тому числі
43 797 грн. 67 коп. прострочена
заборгованість, 90 292 грн. 01 коп.-
заборгованість по відсоткам, 149 615 грн.
96 коп. - заборгованість по пені та 19 440
грн.60 коп. - заборгованість з комісії.

Судом також встановлено, що згідно
умов укладеного договору кредиту
позичальник має щомісячно сплачувати
кредитну заборгованість, однак
відповідачем заборгованість не було
сплачено на користь банку. Звернення до
суду з вимогою про повернення всіх сум
за кредитним договором у зв'язку з
порушенням відповідачем умов договору
є наслідком невиконання чи неналежного
виконання боржником своїх договірних
зобов'язань. Суд враховує, що це є
спосіб цивільно-правової
відповідальності боржника.

Суд приймає до уваги, що відповідно до
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 31 січня 2011 року було
частково задоволено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № DN81AR03110011 від 10.07.2007 року в
розмірі 61712 ( шістдесят одна тисяча
сімсот дванадцять) грн. 57 коп. було
звернуто стягнення на належний йому на
праві власності переданий у заставу
автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Звертаючи
стягнення на предмет застави, суд
виходив з того, що за рахунок коштів,
виручених від реалізації належного на
праві власності автомобіля, належить
задоволити вимоги Кредитодавця, які
складаються з суми заборгованості по
кредиту станом на 29 січня 2009 року (саме
дата вилучення автомобіля відповідно
до акту від 29.01.2009 року) та керуючись
даними розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк»,
що доданий позивачем до позовної заяви
про звернення стягнення на предмет
застави, суд визначив, що станом на 29
січня 2009 року заборгованість по
кредиту у розмірі 61712,57 грн. складалася:
59337,67 грн. - заборгованість по кредиту, у
тому числі 5123,97 грн. прострочена
заборгованість, 1687 грн. -
заборгованість по відсоткам, 302,46 грн. -
заборгованість по пені та 385,44 грн. -
заборгованість з комісії.

Суд приймає до уваги, що відповідно
до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач
розподіляє доходи від продажу предмета
забезпечувального обтяження в такій
черговості:

1) покриття витрат на організацію
продажу предмета
забезпечувального обтяження;

2) задоволення забезпечених
обтяженням вимог обтяжувачів з вищим
пріоритетом;

3) задоволення власної
забезпеченої обтяженням вимоги;

4) задоволення забезпечених
обтяженням вимог обтяжувачів з нижчим
пріоритетом;

5) повернення решти боржнику.

Судом враховано, що на запит суду
листом № 30/1.0.0/2-20130415/2302 від 15 червня 2013
року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що
автомобіль ВАЗ-21112, 2007 року випуску
реалізований 16 січня 2012 р. за 33 300 грн. та
на підтвердження розподілу коштів, що
надійшли від реалізації цього
заставного майна надав копії
меморіальних ордерів, а саме:

за меморіальним ордером № 2FNU від
16.01.2012 року грошові кошти у сумі 16 650 грн.
зараховано на рахунок НОМЕР_2 на
погашення заборгованості за кредитним
договором;

за меморіальним ордером № 2FNV від
16.01.2012 року грошові кошти у сумі 5 624 грн.
25 коп. зараховані на рахунок НОМЕР_3 на
погашення заборгованості за кредитним
договором;

за меморіальним ордером № 2FNX від
16.01.2012 року грошові кошти у сумі 11 025.75
грн. були зараховані на рахунок НОМЕР_4
на погашення штрафу. Суд
також приймає до уваги, що в рішенні
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 31.01.2011 року
не було зазначено, що за рахунок
предмета застави може бути погашена
вимога заставодержателя в частині
погашення штрафу на суму 11 25 грн. 75 коп.,
оскільки така сума стягнення ПАТ КБ
«ПриватБанк» взагалі не заявлялася до
стягнення у позові про звернення
стягнення на заставне майно.
Відповідно за рахунок коштів у сумі 33 300
грн., виручених від реалізації
автомобіля ВАЗ -21112, з загального
розміру вимог Банку, що визначений
судом при зверненні стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
станом на 29.01.2011 р. у сумі 61 712 грн. 57 коп.,
повинна бути погашена заборгованість
по кредиту у сумі 30 926,10 грн.,
заборгованість по процентам у сумі 1687
грн., заборгованість по комісії у сумі
385 грн. 44 коп., заборгованість по пені у
сумі 302 грн. 44 коп.

Суд погоджується із позицією
представника відповідача, що решта
заборгованості по кредиту у розмірі 28
411 грн. 57 коп. (59337.67 грн. - 30926.10 грн.), на
погашення недостатньої суми,
вирученої від продажу
забезпечувального обтяження, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в силу положень ч. 4 ст. 591
ЦК України, ст. 24 Закону України «Про
заставу» мав право одержати з іншого
майна, належного відповідачу в порядку
черговості відповідно до ст. 112 ЦК
України та відповідно вимагати у суді
повторного стягнення цієї суми
заборгованості після обрання такого
способу захисту своїх прав як то
звернення стягнення на заставне майно.

Також суд приймає до уваги, що Банк не
направив Позивачу письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки на протязі 7 календарних днів з
дати набрання силою зміненої
процентної ставки у бік збільшення,
оскільки встановлена у п. 7.1 відсоткова
ставка у розмірі 9% річних була
збільшена до 21% річних до 10 січня 2009
року, тобто до набрання чинністю
Законом України від Г2.12.2008 року № 661-VI
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 28 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», суд дійшов
висновку, що нарахування Банком з 1
лютого 2009 року збільшеної відсоткової
ставки у розмірі 21 % річних, замість 9%
річних, що визначені у п. 7.1 кредитного
договору № DN81AR03110011 від 10.07.2007 року на
суму заборгованості за кредитом є
неправомірним.

Суд дійшов висновку, що між
сторонами було укладено договір про
надання споживчого кредиту і на
правовідносини поширюється дія закону
України «Про захист прав споживачів».

Суд приймає до уваги, що факт
реалізації Банком способу захисту
свого порушеного права на своєчасне та
повне отримання від Позичальника
грошових коштів на погашення
заборгованості за кредитом шляхом
звернення стягнення на заставне майно
та часткове задоволення судом такої
вимоги згідно з рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 31.01.2011
року, виникає питання щодо періоду, на
протязі якого Банк має право
здійснювати нарахування та стягнення
відсотків за користування коштами
кредиту після винесення цього судового
рішення.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 надані
роз'яснення про те, що зобов'язання
Позичальника за кредитним договором
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 -
609 ЦК України. Суд дійшов висновку, що
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
було виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526, 599
ЦК України.

За викладених обставин суд вважає,
що сума боргу за договором кредиту не
підлягає стягненню з відповідача на
користь банку, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати суд відносить на
позивача.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 61, 124 Конституції
України, Законом України «Про
заставу», ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 509, 526, 530, 546, 590,
610-612, 614, 615, 617, 625, 651, 1050, 1054, 1055 ЦК
України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 61, 77, 84-88,212-215
ЦПК України, суд, -

в и р
і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № DN81AR03110011 від 10
липня 2007 року, станом на 27 грудня 2013
року в сумі 303 146 грн. 24 коп. - відмовити
повністю.

Судові витрати віднести на
позивача.

На рішення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
проголошення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду
Тимченко Л.М.