Справа № 486/2932/13-ц
Провадження № 2/486/93/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого
Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю позивача ОСОБА_1,
представників відповідача Борець Ю.І.,
Батечко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Южноукраїнську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства "Теплопостачання та
водо-каналізаційне господарство" про
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області з
позовом до Комунального підприємства
"Теплопостачання та водо-каналізаційне
господарство" (в подальшому КП ТВКГ) про
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу. Мотивує свої вимоги тим, що з 15
січня 2003 року працював у відповідача на
посаді начальника дільниці
механізації та ремонтно-будівельних
робіт. Наказом № 122/1-ОС від 03 липня 2006
року він був переведений на посаду
головного механіка - начальника
дільниці механізації КП ТВКГ. 18 вересня
2013 року його було звільнено з займаної
посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України в
зв'язку з скороченням штату. Вважає
своє звільнення незаконним тому що він
обіймав посаду головного
механіка-начальника дільниці, а
скороченню підлягала лише посада
головного механіка. Крім того він має
переважне право на залишення на роботі.
Просить про поновлення на роботі на
посаді начальника дільниці
механізації і стягнення з відповідача
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, надав пояснення з
приводу позову. Пояснив, що копію
наказу про звільнення і трудову книжку
він отримав у відповідача 19 вересня 2013
року, а до суду звернувся лише 12 грудня
2013 року тому, що неодноразово звертався
до відповідача з вимогою надати йому
копію наказу про звільнення в якій би
було зазначено про скорочення його
посади головного механіка - начальника
дільниці, проте в заявах не зазначав
своєї домашньої адреси. Крім того
зазначив, що через місяць після його
звільнення на його посаду було
прийнято іншу людину.

Представник відповідача Борець Ю.І.
позовні вимоги не визнав. Пояснив, що
позивач працював у відповідача на
посаді начальника дільниці відповідно
до штатного розкладу, який було введено
на підприємстві з 01.01.2006 року. В зв'язку
з введенням з 01 липня 2006 року нового
штатного розкладу назву посади
позивача було змінено на головний
механік - начальник дільниці, без зміни
посадових обов'язків та умов праці.
ОСОБА_1 був переведений на вказану
посаду наказом директора КП ТВКГ №
122/1-ОС 2006 від 03.07.2006 року. В зв'язку з
проведеними змінами у штатному
розкладі КП ТВКГ з 01.04.2008 року, назву
посади позивача було змінено на
головний механік, без зміни посадових
обов'язків та умов праці. Тобто назву
посади позивача було приведено у
відповідність з Класифікатором
професій. В подальшому штатні розклади
підприємства змінювалися
неодноразово, але назва посади
позивача "головний механік" не
змінювалася. Штатним розкладом від 11
вересня 2013 року посаду головного
механіка було скорочено без введення
іншої посади. Звільнення позивача
відбулось за попередньою згодою
профспілкового комітету, іншої роботи
для позивача не було. Позивача було
попереджено про звільнення 27 червня 2013
року. Після звільнення позивача, в
новому штатному розкладі було введено
посаду начальник дільниці, проте це
зовсім інша посада ніж та на якій
працював позивач і за функціональними
обов'язками і за рівнем оплати праці і
за номером в Класифікаторі професій.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник відповідача Батечко Н.М.
також просить відмовити в позові.

Вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 15 січня 2003 року працював у
відповідача на посаді начальника
дільниці механізації та
ремонтно-будівельних робіт. Наказом №
122/1-ОС від 03 липня 2006 року він був
переведений на посаду головного
механіка - начальника дільниці
механізації КП ТВКГ. В зв'язку з
проведеними змінами у штатному
розкладі КП ТВКГ з 01.04.2008 року, назву
посади позивача було змінено на
головний механік, без зміни посадових
обов'язків та умов праці. Тобто назву
посади позивача було приведено у
відповідність з Класифікатором
професій. В подальшому штатні розклади
підприємства змінювалися кожного року,
але назва посади позивача "головний
механік" не змінювалася. Штатним
розкладом від 11 вересня 2013 року посаду
головного механіка було скорочено без
введення іншої посади. 18 вересня 2013
року позивача було звільнено з
займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП
України в зв'язку з скороченням штату.
ОСОБА_1 було попереджено про наступне
звільнення письмово 27 червня 2013 року,
попередня згода на звільнення від
профспілкового комітету отримана 23
серпня 2013 року. Позивач не зазначає, що
у відповідача була інша аналогічна
посада, яку йому не пропонували, а
представник відповідача стверджує, що
іншої роботи для позивача на
підприємстві не було.

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 з посади
головного механіка дільниці
механізації Комунального підприємства
"Теплопостачання та водо-каналізаційне
господарство" відповідно до наказу №
95-ОС від 18 вересня 2013 року за п. 1 ст. 40
КЗпП України, проведено без порушень
діючого законодавства і відповідно
позовні вимоги ОСОБА_1 до КП ТВКГ про
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу задоволенню не підлягають.

В трудовій книжці позивача
передостанній запис, перед записом про
звільнення, від 03 липня 2006 року
"переведений на посаду головного
механіка - начальника дільниці". Як
зазначає позивач він вважав, що з 2006
року він працював саме на посаді
головного механіка - начальника
дільниці і йому нічого не було відомо
про зміну назви посади.

Проте суд критично ставиться до такої
заяви позивача.

Судом досліджені надані відповідачем
копії наказів, посадова інструкція
головного механіка, листи про
отримання інструкції, розрахунки на
списання паливно-мастильних
матеріалів та інші документи з
особистим підписом позивача, в яких
починаючи з 2007 року посада ОСОБА_1
зазначена як "головний механік".

Що стосується прийняття на роботу
відповідачем іншої особи на посаду, що
її обіймав позивач, слід зазначити на
таке.

Дійсно з 01 жовтня 2013 року в КП ТВКГ діє
новий штатний розклад в якому
затверджено нову посаду начальника
дільниці і з 15 жовтня 2013 року на цю
посаду було призначено Соколенка Ю.М..

Проте не має сенсу стверджувати, що
посади головного механіка і начальника
дільниці це одна і та сама посада. Судом
встановлено, що посади мають різний
рівень оплати праці, різні посадові
обов'язки і різні номери в
Класифікаторі професій.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач
працював у відповідача як начальником
дільниці так і головним механіком,
можна вважати, що ці посади можуть
займати працівники аналогічної
кваліфікації.

Але, відповідно до ч. 1 ст. 42-1 КЗпП
України, працівник, з яким розірвано
трудовий договір з підстав,
передбачених пунктом 1 статті 40 цього
Кодексу (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації),
протягом одного року має право на
укладення трудового договору у разі
поворотного прийняття на роботу, якщо
власник або уповноважений ним орган
провадить прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації.

Таким чином, позивач має право на
укладення нового трудового договору, і
відповідно до ч. 2 цієї статті має
переважне право на укладення трудового
договору, проте в позовній заяві і в
судовому засіданні позивач наполягає
на поновленні на роботі на посаді якої
не було в КП ТВКГ на момент його
звільнення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП
України, Працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач копію наказу про звільнення і
трудову книжку отримав 19 вересня 2013
року, а до суду звернувся лише 12 грудня
2013 року, поважних причин пропуску
передбаченого ч.1 ст. 233 КЗпП України
місячного строку не навів, що може бути
самостійною підставою для відмови в
позові.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позовних вимогах до
Комунального підприємства
"Теплопостачання та водо-каналізаційне
господарство" про поновлення на роботі
і стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
І. М. Бобровський