АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3067/2014
Головуючий у 1 інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та її представника за
довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
26 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 26 грудня 2013 року у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди було відмовлено.

15 січня 2014 року ОСОБА_1 та її
представник за довіреністю - ОСОБА_2
подали апеляційну скаргу на вказану
ухвалу, у якій, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
просили її скасувати та повернути
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі. Свої вимоги
обґрунтовували тим, що позов подано
відповідно до ст. 56 Конституції
України, його предмет стосується
відшкодування шкоди, завданої
незаконним рішенням судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, що не підлягає оскарженню, а тому
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. Також апелянти зазначили,
що на стадії відкриття провадження у
справі суд не встановлює обставини у
справі, тоді як в ухвалі, що
оскаржується, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, та позбавив
права на судовий захист і подання
доказів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримала і просила суд її
задовольнити.

Представник Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ за довіреністю -
Григор’єва А.О. апеляційну скаргу
просила відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду
справи, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 с.
305 ЦПК України проведено за їх
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

25 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, Державної казначейської служби
України, у якому просила стягнути з
Державного бюджету України на її
користь 71 000 грн. матеріальної шкоди та
50 000 грн. моральної шкоди. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що шкоди їй завдано
незаконною ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2013 року про відмову у
відкритті касаційного провадження. На
думку позивача, при постановленні
ухвали від 11 червня 2013 року суддя
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_3 діяла не у порядку та не у
спосіб, встановлений Конституцією та
законами України.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується
суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що
оскарження пов'язаних з ухваленням
судового рішення у справі дій судді
шляхом подання скарги чи позовної
заяви до іншого суду першої інстанції є
неприпустимим, оскільки суперечить
принципу незалежності суддів та
недопущення впливу на них. Також суд
першої інстанції вважав, що суддя як
особа, яка здійснює правосуддя, не може
бути відповідачем у цивільній справі
за винятком зазначених у ч. 5 ст. 1176 ЦК
України обставин, та випадків, коли
суддя виступає в якості будь-якої особи
у справах, що не пов'язані зі
здійсненням правосуддя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судді суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, у якому просила стягнути
з Державного бюджету України моральну
і матеріальну шкоду, посилаючись на те,
що ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2013 року було
незаконно відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного
суду Кіровоградської області від 16
травня 2013 року, чим порушено її законні
права і завдано моральної шкоди.

Зі змісту ст.ст. 62, 126 і 129 Конституції
України випливає, що рішення суду і
відповідно до цього дії і
бездіяльність суддів у питаннях
здійснення правосуддя можуть
оскаржуватися у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій чи подання позову про
відшкодування моральної шкоди,
завданої такими діями, до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що справа за позовом ОСОБА_1 не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги вказаного
висновку суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Таким чином, що ухвала Печерського
районного суду м. Києва від 26 грудня 2013
року є такою, що постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303 - 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.
1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її
представника за довіреністю - ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 26 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді