Провадження № 2/161/242/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

30 січня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді
Крупінської С.С.

при секретарі
Бакай Г.М.

з участю представника позивача -
Фартушок А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Кімберлі-Кларк Україна»
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом
до відповідача про стягнення грошових
коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що з
квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року
відповідач перебував у трудових
відносинах з ТзОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк
Україна» та працював на посаді
менеджера з питань регіонального
розвитку. У відповідності до постанови
ВДВС Солом'янського управління юстиції
ВП № 32305565 від 24.04.2012 року з нього
проводилось стягнення з заробітної
плати аліментів в розмірі 50% до
погашення заборгованості в розмірі 12
598 грн. 89 коп. При звільненні 31.12.2012 року
відповідачу було виплачено кошти в
розмірі 75 457 грн. 47 коп., на 29 676 грн. 08
коп. більше, ніж нараховано.

Просить суд стягнути з
відповідача в користь позивача 39 676
грн. 08 коп. суми заборгованості та
сплачені судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві. Просив
суд, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся судом про день і час
розгляду справи, суд вважає за можливе
провести розгляд справи у його
відсутності.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає.

У матеріалах заявлено позову ТзОВ
з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна» до ОСОБА_2
зазначено, що відповідач перебував з
позивачем в трудових відносинах з
01.04.2010 року по 31.12.2012 року.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що спір, який поданий до
суду, повинен регулюватися трудовим
законодавством, так як виник з трудових
правовідносин.

Заявляючи вимоги про стягнення
грошових коштів з відповідача, в позові
не конкретизується підстави їх
виникнення та докази про їх утримання
відповідачем чи іншою особою.

В разі, якщо позивач погасив
заборгованість відповідача ОСОБА_2
перед ОСОБА_3 по сплаті аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, то
невідомо як вони були сплачені та з
якого рахунку та кому, так як посилання
позивача в обґрунтування заявлених
вимог іде на ЦК України щодо повернення
боргу за зобов'язанням.

В подальшому, в матеріалах справи,
позивач посилається на існування
позадоговірних відносин між сторонами.
Пояснення представника позивача в
судовому засіданні також не внесли
ясність для вирішення заявленого
позову та щодо обставин, якими вони
обґрунтовані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З доданих матеріалів справи
доказів вбачається, що головному
бухгалтеру товариству була надіслана
вимога про надання довідки про
заробітну плату відповідача. Щодо
проведення стягнення аліментів, то
такий обов'язок покладено на
бухгалтерію підприємства, де особа
працює та із заробітної плати боржника
проводиться стягнення.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивач не
довів та не надав суду доказів щодо
існування заборгованості відповідача
перед товариством та джерела її
походження, а тому в позові слід
відмовити за недоведеністю заявлених
вимог.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88,
213-215 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями
«Кімберлі-Кларк Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів відмовити за
недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана через Луцький
міськрайонний суд до апеляційного
суду у Волинській області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб які були відсутні під час
проголошення рішення, з дня отримання
його копії .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

С.С.Крупінська