Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/416/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

19.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретареві: Крисановій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 29 листопада 2013 року по
цивільній справі за його позовом до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, територіальна державна
інспекція з питань праці у
Кіровоградській області, про
визначення розміру втраченого
заробітку та зобов'язання вчинення
певних дій, -

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом в суд до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області (далі
по тексту відділення Фонду), мотивуючи
свої вимоги тим, що 12 вересня 1975 року,
працюючи монтажником у Знам'янській
пересувній механізованій колоні - 144
(далі ПМК-144), з ним стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок
якого він отримав важкі травми обох
ніг. З приводу вказаного нещасного
випадку складено акт про нещасний
випадок на виробництві за формою Н-1 від
13 вересня 1975 року. Висновками МСЕК йому
встановлено ІІІ групу інвалідності та
50% втрати професійної працездатності.
Через отримане трудове каліцтво у
ПМК-144 йому було призначено щомісячні
регресні виплати. Але у зв'язку із
економічною кризою, у 1990-х роках ПМК-144
регресні виплати йому в повному обсязі
не виплачувало. 1 квітня 2001 року набрав
чинності Закон -1105, на підставі якого та
з метою продовження йому щомісячних
виплат по відшкодуванню втраченого
заробітку, 25.06.2001 року ПМК-144 передало
його особову справу до відділення
Фонду. При передачі його особової
справи ПМК-144 також передало і довідку
про втрачений заробіток, відповідно до
якої визначило розмір втраченого ним
заробітку у розмірі 38 грн. 73 коп., із
розрахунку на 50 % втрати професійної
працездатності. Вважає, що визначений
ПМК-144 розмір втраченого ним заробітку
не відповідав реальному розміру
заробітної плати, яку він втратив і був
навіть меншим ніж розмір мінімальної
заробітної плати станом на момент
передачі його особової справи, а саме 118
грн. 00 коп. Заниження розміру
втраченого ним заробітку відбулось у
зв'язку із тим, що ПМК-144 не здійснювало
у повному обсязі перерахунок розміру
регресних виплат протягом 1992 - 2000 років
відповідно до вимог діючого
законодавства України. У зв'язку із
вказаним було порушено його право на
повне і справедливе відшкодування
нанесеної шкоди. Він неодноразово
звертався до ПМК-144 з питання
перерахунку втраченого заробітку, але
вказаних дій так і не було здійснено. У
2011 році ПМК-144 було ліквідовано. З
огляду на ліквідацію ПМК-144 він
звернувся із заявою про встановлення
факту в порядку окремого провадження, в
якій просив встановити розмір
втраченого заробітку відповідно до
вимог діючого законодавства станом на 1
квітня 2001 року, так як його заниження
має об'єктивний характер. Однак ухвалою
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 08 червня
2013 року його заяву залишено без
розгляду та роз'яснено право розгляду
його вимог у позовному провадженні.
Вважає, що, з урахуванням даних,
викладених у довідці архівного відділу
Знам'янської міської ради
Кіровоградської області від 5 вересня
2013 року, та висновку судово-економічної
експертизи №108 від 14.11.2013 року, розмір
середньомісячного заробітку
монтажника третього розряду ПМК-144 за
січень - квітень 1992 року складає 1308,51
руб. В подальшому вказаний розмір
середньомісячного заробітку підлягав
перерахунку на коефіцієнти підвищення
мінімальної заробітної плати та
тарифних ставок, які вводились
постановами Кабінету міністрів
України та Верховної ради України.
Таким чином, з огляду на розмір
середньої заробітної плати та на 50%
втрату ним професійної працездатності,
розмір втраченого заробітку, станом на
1 квітня 2001 року, виходячи з якого
відділення Фонду повинно сплачувати
щомісячні страхові виплати, становить
176 грн. 36 коп. З урахуванням уточнених
позовних вимог просив ухвалити
рішення, яким встановити, що розмір
втраченого ним заробітку у зв'язку із
втратою 50% професійної працездатності
внаслідок нещасного випадку, який
стався 12 вересня 1975 року, під час роботи
монтажником третього розряду у
Знам'янській пересувній механізованій
колоні-144 на виробництві, становить 176
грн. 36 коп. станом на 1 квітня 2001 року;
зобов'язати відділення Фонду здійснити
йому перерахунок щомісячних страхових
виплат, виходячи із розміру втраченого
заробітку у сумі 176 грн. 36 коп. станом на
1 квітня 2001 року.

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 29 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Встановлено, що розмір втраченого
ОСОБА_2 заробітку у зв'язку із втратою 50%
професійної працездатності внаслідок
нещасного випадку, який стався 12
вересня 1975 року під час роботи
монтажником третього розряду у
Знам'янській пересувній механізованій
колонії-144 на виробництві станом на 1
квітня 2001 року становить 176 грн. 36 коп.
Зобов'язано відділення Фонду здійснити
ОСОБА_2 перерахунок щомісячних
страхових виплат, виходячи із розміру
втраченого заробітку у сумі 176 грн. 36
коп. за період з 11 червня 2010 року по 11
червня 2013 року включно.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про зміну рішення суду в
частині зобов'язання відділення Фонду
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. за період з 11 червня 2010
року по 11 червня 2013 року включно з
підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зобов'язати відділення Фонду
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. станом на 01 квітня 2001 року.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
розмір втраченого ОСОБА_2 заробітку у
зв'язку із втратою 50% професійної
працездатності внаслідок нещасного
випадку, який стався 12 вересня 1975 року
під час роботи монтажником третього
розряду у Знам'янській пересувній
механізованій колонії-144 на
виробництві станом на 1 квітня 2001 року
становить 176 грн. 36 коп..

Даний висновок суду зроблено на
підставі висновку судово-економічної
експертизи від 14.11.2013 року №108 (а.с.129-137)
і в цій частині сторонами не
оскаржувалось.

Задовольняючи позовні вимоги про
зобов'язання відділення Фонду
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. за період з 11 червня 2010
року по 11 червня 2013 року включно суд
першої інстанції виходив з того, що суд
вважав за необхідне застосувати норми
ст.71 ЦК України в редакції 1963 року (з
урахуванням правила п.6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України), згідно
з якою загальний строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого права (позовна
давність), встановлюється тривалістю
три роки.

Проте, колегія суддів не погоджується
із вказаним висновком.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював монтажником у
Знам'янській пересувній механізованій
колоні - 144 (далі по тексту ПМК-144) (а.с.6-9).
Під час виконання трудових обов'язків з
ним стався нещасний випадок, про що 13
вересня 1975 року складено акт форми Н-1
(а.с.10). Згідно висновків ВТЕК йому
встановлено ІІІ групу інвалідності
14.05.1976 року, а у подальшому висновком
МСЕК - ІІІ групу інвалідності
безстроково та встановлено 50% втрати
працездатності (а.с.11-21).

25 травня 2001 року ПМК-144 встановила
ОСОБА_2 суму відшкодування втраченого
заробітку 38 грн. 73 коп. та передала його
особову справу до відділення Фонду 25
червня 2001 року (а.с.15,16) постановою
відділення Фонду від 4 липня 2001 року
вирішено сплачувати ОСОБА_2 розмір
відшкодування втраченого ним
заробітку в сумі 38 грн. 73 коп. (а.с.17).

Довідка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців свідчать про те, що
державна реєстрація ПМК-144 припинена у
зв'язку з визнанням її банкрутом
(а.с.18-20).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту Закон
№1105) обов'язок з відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою застрахованими
особами заробітної плати або
відповідної її частини під час
виконання трудових обов'язків з 01
квітня 2001 року було покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. За змістом ст.21
Закону №1105 у разі настання
страхового випадку Фонд зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, зокрема щомісяця виплачувати
йому грошову суму в разі часткової
втрати працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку.

Згідно зі ст.34 Закону №1105, сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Ст.29 Закону №1105 встановлено, що
перерахування сум щомісячних
страхових виплат і витрат на медичну та
соціальну допомогу провадиться у разі:
зміни ступеня втрати професійної
працездатності; зміни складу сім'ї
померлого; підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях економіки
за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики.
Таке перерахування провадиться з 1
березня наступного року. При цьому
визначена раніше сума щомісячної
страхової виплати зменшенню не
підлягає.

Як передбачено ч.4 ст.40 Закону №1105
виплати, призначені, але не одержані
своєчасно потерпілим або особою, яка
має право на одержання виплат,
провадиться за весь минулий час, але не
більш як за три роки з дня звернення за
їх одержанням. Вказана норма
кореспондується з п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року №6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" (з
подальшими змінами), згідно з якою за
вимогами про продовження платежів
виплати провадяться за весь
попередній час, протягом якого
належало відшкодовувати шкоду, без
обмеження будь-яким строком (з дня
закінчення попередніх виплат вимоги
про їх продовження задовольняються за
умови, що МСЕК (а у відповідних випадках
- судово-медична експертиза)
підтвердила втрату працездатності та
її відсоток за цей період). В інших
випадках виплати, призначені, але
своєчасно не одержані потерпілим або
особою, яка має право на їх одержання,
а також вимоги про перерахунок
(наприклад, за відсотком втрати
працездатності) сум щомісячних
платежів, раніше визначених судом або
роботодавцем, підлягають задоволенню
за час, що не перевищує трьох років.

Розмір втраченого заробітку
визначено судом першої інстанції
рішенням від 29.11.2013 року, тому позивач і
звернувся з вимогою здійснити
перерахунок не за певний період, а
виходячи із розміру втраченого
заробітку у сумі, визначеній даним
судом, а саме 176,36 грн. станом на 01.04.2001
року. Вимоги про стягнення
недоотриманих сум щомісячних
страхових виплат, на які
розповсюджуються строки звернення у
три роки, а також про перерахунок за
певний період позивач не ставив. Також
суд першої інстанції обмежив строк
здійснення перерахунку певною датою, а
саме 11 червня 2013 року, що унеможливить
здійснення відповідачем перерахунку
щомісячних виплат потерпілому у
подальшому, тобто після 11.06.2013 року.

Крім того, задовольняючи вимогу
про зобов'язання здійснити перерахунок
за три роки, що передують зверненню, суд
застосував норми ЦК УРСР 1963 року, яким
дані правовідносини не регулюються.
Дані правовідносини не регулюються і
нормами ЦК України 2003 року, оскільки
врегульовані спеціальним Законом №1105.
Параграф 2 глави 82 ЦК України
(відшкодування шкоди), як і вимоги глави
40 ЦК УРСР 1963 року регулюють
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, що виникли не з трудових, а з
договірних правовідносин.

За таких обставин відповідно до п.4 ч.1
ст. 309 ЦПК України рішення суду в
частині зобов'язання відділення Фонду
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. за період з 11 червня 2010
року по 11 червня 2013 року включно
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про
зобов'язання відділення Фонду
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. станом на 01 квітня 2001 року.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 29
листопада 2013 року скасувати в частині
зобов'язання Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат.

Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області
здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячних страхових виплат, виходячи
із розміру втраченого заробітку у сумі
176 грн. 36 коп. станом на 01 квітня 2001 року.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: