АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1625/1403/12
Номер провадження 22-ц/786/262/14
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 18 листопада 2013
року

по справі за заявою представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
роз'яснення рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
11 липня 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Полтавського районного суду
Полтавської області від 18 листопада 2013
року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про
роз'яснення рішення Полтавського
райсуду від 11.07.2013 року по справі
№1625/1403/12, - задоволено.

Роз'яснено рішення Полтавського
райсуду від 11.07.2013 року у справі №
1625/1403/12, а саме що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який зареєстрований та фактично
проживає в АДРЕСА_1 та області підлягає
виселенню з квартири АДРЕСА_1 зі
зняттям його з реєстраційного обліку
компетентним органом - УДМС України у
Полтавській області.

Цю ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_1,
який в апеляційній скарзі, посилаючись
на порушення норм процесуального
права, просить дану ухвалу скасувати та
відмовити заявнику у роз'ясненні
судового рішення.

Вказує, що постановленою ухвалою суд
фактично вийшов за межі позовних вимог
та вирішив питання, які не були
предметом розгляду у судовому
засіданні.

Вважає, що в даному випадку необхідно
ухвалити додаткове рішення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали місцевого суду,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у
березні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, посилаючись на те, що 23.07.2008
року між Банком та ОСОБА_1 був укладений
Договір №PLKPGA, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 18806,11
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 24.07.2023 року. У забезпечення
виконання зобов'язання за вказаним
Договором, 25.07.2008 року між сторонами був
укладений Договір іпотеки № PLKPGК,
за умовами якого відповідач надав у
іпотеку нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1 що належить йому на
праві власності на підставі Договору
купівлі-продажу від 25.07.2008 року,
вартістю 111320,00 грн.

Оскільки зобов'язання, взяті на себе за
Договором кредиту відповідач не
виконав, прохали, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
звернути стягнення на вказану квартиру
шляхом продажу предмету іпотеки
відповідно до порядку, визначеного
чинним законодавством та виселити
відповідача та інших осіб,
зареєстрованих та/або проживаючих у
квартирі зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 11.07.2013 року
позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №PLКРGA від
23.07.2008 року станом на 19.12.2011 року в
розмірі 24812,06 доларів США звернути
стягнення на предмет застави - квартиру
АДРЕСА_1 та області, загальною площею
52,0кв.м. шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладенням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі - продажу згідно вимог чинного
законодавства з іншою особою-покупцем,
з наданням ПАТКБ «Приватбанк»
повноважень необхідних для здійснення
продажу, в тому числі: з отриманням
витягу з державного реєстру прав
власності, отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від їх форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами Держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Вирішено виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який зареєстрований та фактично
проживає в АДРЕСА_1 та області з зняттям
його з реєстраційного обліку
компетентним органом -УДМС України у
Полтавській області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати у сумі 2087,30
гривень (т.1, а.с.241-245).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 15 серпня 2013 року апеляційні
скарги ОСОБА_1 відхилені. Ухвалу та
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 липня 2013 року
залишено без змін (т.2, а.с.47-51).

10 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до місцевого суду з заявою,
в якій, посилаючись на те, що рішення є
незрозумілим, прохав суд роз'яснити, з
якого саме приміщення необхідно
проводити виселення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки згідно п.4 ст.78
Закону України «Про виконавче
провадження» виселення полягає у
звільненні приміщення, зазначеного у
виконавчому документі, від особи, яка
виселяється, її майна, домашніх тварин
та у забороні такій особі
користуватися цим майном.

Як зазначено вище, ухвалою
Полтавського районного суду
Полтавської області від 18.11.2013р. заяву
ПАТ КБ «ПриватБанк» про роз'яснення
рішення Полтавського райсуду від 11.07.2013
року по справі № 1625/1403/12 задоволено та
роз»яснено дане рішення.

Задовольняючи заяву про роз'яснення
рішення, суд першої інстанції виходив з
положень, закріплених статтею 221 ЦПК
України.

Такий висновок місцевого суду є
обґрунтованим та відповідає вимогам
закону з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України , якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як роз'яснено у пункті 21 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» від
18.12.2009 року, відповідно до статті 221 ЦПК
(1618-15) роз'яснення рішення суду, а не
ухвали, можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, а є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання.

Якщо фактично порушено питання про
зміну рішення або внесення в нього
нових даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Приймаючи до уваги те, що в рішенні
Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 липня 2013 року
дійсно не зрозуміло, з якого саме
приміщення необхідно проводити
виселення відповідача ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги про те, що
постановленою ухвалою суд фактично
вийшов за межі позовних вимог та
вирішив питання, які не були предметом
розгляду в судових засіданнях, не
заслуговують на увагу, оскільки, як
убачається з позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк», позивачем ставилися
вимоги про звернення стягнення на
належну на праві власності ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1 та області, загальною
площею 52,0кв.м., яка є предметом іпотеки
згідно Договору іпотеки №PLKPGК,
укладеного між сторонами 25.07.2008 року, та
на яку за вищевказаним рішенням суду
звернуто стягнення в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором
№PLKPGA від 23.07.2008 року, та про
виселення відповідача з вказаної
квартири.

Викладені у позовній заяві вимоги та
обставини на їх підтвердження
розглядалися місцевим судом та
перевірялися апеляційною інстанцією,
що встановлено у рішенні суду від 11.07.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду від 15.08.2013 року.

Таким чином, місцевий суд постановив
правомірну ухвалу, роз'яснивши рішення
більш повно та ясно, не вносячи змін у
його суть і не торкаючись питань, які не
були предметом судового розгляду.
Окрім того, суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали не
вносив до рішення нових даних та не
роз'яснював мотиви ухваленого рішення.

Відтак, підстав для скасування чи зміни
оскаржуваної ухвали колегією суддів не
встановлено.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Ухвалу Полтавського районного
суду Полтавської області від 18
листопада 2013 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І.
Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун