________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/7015/13-ц
Провадження № 2/520/1418/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року

Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М..

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Виконкому ОМР, Представництва по
управлінню комунальною власністю ОМР
про визнання недійсними рішення,
свідоцтва про право власності,
договору купівлі - продажу,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом та просив
суд ухвалити рішення, яким визнати
недійсним договір купівлі-продажу від
24 червня 2011 року, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 нежитлового приміщення
АДРЕСА_2

Свої вимоги мотивував тим, що 22 липня 2010
року згідно договору купівлі-продажу
він придбав у територіальної громади
міста Одеси в особі Одеської міської
ради нежитлове приміщення першого
поверху №564, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що в цілому складається з
приміщень, загальною площею 16,7 кв.м.,
основною площею 13, 6 кв.м. Відчужувані
приміщення належали продавцю на
підставі Свідоцтва про право власності
на нежитлові приміщення першого
поверху №564 від 04.11.2009 року.

Між тим, раніше ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Одеської міської
ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Виконкому ОМР, Представництва по
управлінню комунальною власністю ОМР
про визнання недійсними рішення,
свідоцтва про право власності,
договору купівлі - продажу, в якому
просить визнати недійсними зазначені
свідоцтво про право власності та
договір купівлі-продажу від 22.07.2010 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він є
власником нежитлових приміщень
АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 24.06.2011 року. Спірне
приміщення було придбане ним у ОСОБА_3,
від імені якого на підставі
довіреності діяв ОСОБА_4

Таким чином, як стверджує позивач, у
теперішній час одне і теж приміщення
знаходиться у власності різних людей
на різних правових підставах.

Посилаючись на те, що рішення
господарського суду від 28.10.2008 року в
частині визнання за ОСОБА_5 права
власності на об`єкт нерухомості у
вигляді нежитлового приміщення
АДРЕСА_1 20.03.2012 року Одеським
апеляційним господарським судом було
скасовано, а розпорядження Київської
районної адміністрації від 17.10.2003 року
№12/168 «Про виділення нежитлового
приміщення під реконструкцію по
АДРЕСА_1 ОСОБА_6» не існує, позивач
просив задовольнити позов та визнати
недійсним договір купівлі-продажу від
24 червня 2011 року, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 нежитлового приміщення
АДРЕСА_2

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 12.06.2013 року справу прийнято до
провадження суду та призначено судове
засідання.

В ході судового засідання 28.10.2013 року
представник відповідача звернулась до
суду з клопотанням, в якому просить суд
об'єднати в одне провадження цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу із
цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до
Одеської міської ради, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, виконкому ОМР,
Представництва по управлінню
комунальною власністю ОМР про визнання
недійсними рішення, свідоцтва про
право власності, договору
купівлі-продажу.

Свої вимоги мотивувала тим, що в
провадженні Київського районного суду
м. Одеси (суддя Васильків О.В.) крім
даної справи перебуває також цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Виконкому ОМР,
Представництва по управлінню
комунальною власністю ОМР про визнання
недійсними рішення, свідоцтва про
право власності, договору
купівлі-продажу, що була зупинена до
розгляду даної справи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15.10.2013 року було
встановлено, що, враховуючи позовні
вимоги сторін одної до іншої, зазначені
справи доцільно об'єднати в одне
провадження, а не розглядати окремо і
скасовано ухвалу про зупинення
розгляду справи за позовом ОСОБА_2.
Таким чином представник відповідача
вважає доцільним об'єднати вказані
справи в одне провадження.

Ухвалою суду від 28.10.2013 року об`єднані в
одне провадження цивільна справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу з цивільною справою за
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Виконкому ОМР, Представництва по
управлінню комунальною власністю ОМР
про визнання недійсними рішення,
свідоцтва про право власності,
договору купівлі-продажу, об`єднаній
справі присвоєний єдиний номер
520/7015/13-ц.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 поданий позов
підтримав у повному обсязі, просив
задовольнити, у задоволенні позову
ОСОБА_2 просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 у судовому
засіданні проти задоволення позову
ОСОБА_1 заперечувала, позовні вимоги
ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав, проти
задоволення позову ОСОБА_2 заперечував.

Представник Одеської міської ради та
виконавчого комітету Одеської міської
ради Лабунська О.О. позов ОСОБА_1
підтримала, проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 заперечувала, вказуючи на
законність дій органів місцевого
самоврядування.

Представник Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради -
Смітюх В.В. у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
категорично заперечував, позов ОСОБА_1
просив задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають, а позов ОСОБА_2 слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 14.08.1997 року належала
квартира АДРЕСА_1 (т.1, а.с.56).

Після смерті ОСОБА_9 належну їй ?
частину вказаної квартири успадкував
її чоловік ОСОБА_6 (т.1, а.с.57).

Згідно до договору купівлі-продажу від
13.12.2007 року квартира АДРЕСА_1 перейшла у
власність ОСОБА_5 (т.1, а.с.59).

Як вбачається з вказаного договору та
технічного паспорту на квартиру від
16.11.2007 року продана квартира складалась
в цілому з 3-х жилих кімнат та мала
площу 75 кв.м. (т.1. а.с.60-61).

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 28.10.2008 року за ОСОБА_5
визнано право власності на об`єкт
нерухомості у вигляді нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, з урахуванням
договору купівлі-продажу, на підставі
якого остання набула право власності
на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,
кв.м та розпорядження Київської
районної адміністрації від 17.10.2003 року
№12/168 «Про виділення не житлового
приміщення під реконструкцію по
АДРЕСА_1 ОСОБА_6», яким останньому було
виділено в цілях поліпшення житлових
умов нежитлове приміщення площею 17
кв.м. (т.1, а.с. 63-64).

Вищевказане право ОСОБА_5 на нежитлове
приміщення загальною площею 103, 45 кв.м.
було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН»
29.01.2009 року, що підтверджується витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (т.1, а.с.62).

Пізніше, 31.08.2009 року КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об`єктів нерухомості" за
замовленням ОСОБА_5 виготовило
технічний паспорт на вказане нежитлове
приміщення (т.1, а.с.67-68).

17.09.2009 року ОСОБА_5 до договором
купівлі-продажу відчужила належне їй
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ОСОБА_3
(т.1, а.с.66).

Використовуючи своє право власника,
ОСОБА_3 звернувся до Київської районної
адміністрації ОМР з метою поділу
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 і 22.03.2011
року Розпорядженням Київської
районної адміністрації ОМР №199 вказане
нежитлове приміщення було поділене на:
нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке
складається з: 1-основне, 2-туалет,
3-підсобне, 4-основне, 5-коридор,
6-основне, 10-коридор, загальною площею
86,9 кв.м., основною площею 69,8 кв.м. та
нежитлове приміщення АДРЕСА_2, яке
складається з: 7-коридор, 8-основне,
основною площею 13, 5кв.м., загальною
площею 16,5 кв.м., що складає одиницю (т.1,
а.с.11).

Судом враховується, що згідно до
Положення про районну адміністрацію
Одеської міської ради районна
адміністрація Одеської міської ради є
виконавчим органом Одеської міської
ради та створюється нею з метою
реалізації функцій міського
самоврядування на території
відповідного адміністративного району
міста Одеси, згідно із Законом України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
Пунктом 3.2.4. вказаного Положення
передбачено, що у галузі
житлово-комунального господарства
райадміністрація виконує функції
уповноваженого органу власника
житлового фонду, нежилих приміщень, що
належать до комунальної власності
територіальної громади, підприємств з
утримання та експлуатації
приберегової смуги Чорного моря,
аварійних служб; узгоджує надання в
оренду та відчуження нежилих
приміщень, що знаходяться в
комунальній власності, площею більше
ніж 50 кв. м; відповідно до чинного
законодавства України бере участь в
прийманні відомчого житлового фонду до
комунальної власності міста; видає
розпорядження про зміну
функціонального призначення жилих,
господарських та допоміжних приміщень;
видає розпорядження про затвердження
розподілу часток жилих приміщень та
господарських споруд.

На виконання зазначеного
розпорядження ОСОБА_3 отримав 17 травня
2011 року Свідоцтво про право власності
на нежитлові приміщення АДРЕСА_1, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
складаються в цілому з приміщень
загальною площею 86,9 кв.м., основною
площею 69,8 кв.м., відображених в
технічному паспорті від 24.03.2011 року та
Свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення АДРЕСА_2,
загальною площею 16,5 кв.м., основною
площею 13.5 кв.м., відображених в
техпаспорті від 24.03.2011 року (т.1, а.с.12. 13).

Вирішуючи питання по суті, суд бере до
уваги, що зазначені Свідоцтва про право
власності були видані виконавчим
комітетом Одеської міської ради -
відповідачем за позовом ОСОБА_2,
підписані першим заступником міського
голови Черненко С.О. та зареєстровані в
КП «ОМБТІ та РОН». Крім того, вказані
Свідоцтва скасованими не були,
недійсними в судовому порядку не
визнавались та є законними.

24 червня 2011 року між Кара Махмуд Ріяд,
який діяв від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу,
за яким останній придбав нежитлові
приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 16,
5 кв.м. (т.1, а.с.72).

Також, 07.06.2011 року нежитлові приміщення
АДРЕСА_1, загальною площею 86,9 кв.м. за
договором купівлі-продажу були
придбані ОСОБА_12 від імені якої діяв
ОСОБА_2.

Постановою одеського апеляційного
господарського суду від 20.03.2012 року
рішення господарського суду Одеської
області від 28.10.2008 року в частині
визнання за ОСОБА_5 права власності на
об`єкт нерухомості у вигляді
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 було
скасовано (т.1, а.с.46-53).

Разом з тим, рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від
28.07.2009 року був затверджений перелік
об`єктів нерухомого майна, що
підлягають реєстрації за Одеською
міською радою та вирішено провести їх
технічну інвентаризацію (т.2, а.с. 147-148).
До вказаного переліку увійшло
приміщення першого поверху №564,
загальною площею 16,7 кв.м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1

На підставі зазначеного рішення 04.11.2009
року виконавчим комітетом ОМР на ім`я
Одеської міської ради було видано
Свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення першого поверху
№564, розташовані по АДРЕСА_1 (т.2, а.с.149).
Як вбачається з вказаного свідоцтва
нежитлові приміщення №564 складаються
з приміщень площею 16,7 кв.м., основною
площею 13,6 кв.м., відображених у
технічному паспорті від 13.01.2009 року.

Дане свідоцтво 30.11.2009 року було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т.2, а.с.76).

Пунктом 29 Рішення Одеської
міської ради від 22.01.2010 року в перелік
об`єктів комунальної власності, що
підлягають приватизації та відчуженню,
було внесено нежитлове приміщення
першого поверху будинку АДРЕСА_1,
площею 16,7 кв.м., що підлягає викупу
орендарем (т.2, а.с. 142-146).

Матеріали справи містять договір
оренди нежитлового приміщення від
07.12.2009 року, укладений між
Представництвом по управлінню
комунальною власністю та
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1, за
яким орендодавець передав останньому в
оренду нежитлове приміщення першого
поверху загальною площею 16,7 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.2,
а.с.166-167).

Однак, суд критично ставиться до
вказаного договору оренди та тверджень
представника позивача ОСОБА_1 щодо
того, що його довіритель з грудня 2009
року використовував спірне приміщення
під майстерню з ремонту годинників,
так як з акту приймання-передачі від
07.12.2009 року вбачається, що фізичній
особі ОСОБА_1 було передано підвальне
приміщення, площею 16,7 кв.м., а не
приміщення першого поверху загальною
площею 16,7 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.169), а з 17.09.2009
року нежитлове приміщення АДРЕСА_1 вже
належало ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів
справи, 02 липня 2010 року між
Територіальною громадою міста Одеси в
особі Одеської міської ради, від імені
якої діє Представництво по управлінню
комунальною власністю ОМР, та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу,
відповідно до якого останній набув
право власності на нежитлові
приміщення першого поверху №564, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які в
цілому складаються з приміщень
загальною площею 16,7 кв.м., основною
площею 13,6 кв.м. (т.2. а.с. 14).

Згідно вимог ч.1 ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади АРК або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_2, суд
приходить до висновку про те, що вони
підлягають частковому задоволенню та
необхідно визнати частково незаконним
та скасувати рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від
28.07.2009 року, яким був затверджений
перелік об`єктів нерухомого майна, що
підлягають реєстрації за Одеською
міською радою в частині приміщення
першого поверху №564, загальною площею
16,7 кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, у зв`язку з тим, що на той час
вказане нежитлове приміщення вже не
було вільним та належало ОСОБА_5, яка
17.09.2009 року відчужила його ОСОБА_3.

Приходячи до такого висновку, суд бере
до уваги, що 31.08.2009 року КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об`єктів нерухомості" за
замовленням ОСОБА_5 провело технічну
інвентаризацію спірного приміщення та
виготовило технічний паспорт на
вказане нежитлове приміщення (т.1,
а.с.67-68), а інвентаризація об`єкта
нерухомості №564, загальною площею 16,7
кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, в порушення Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України N 127 від 24.05.2001, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 р. за N 582/5773, належним чином проведена
не була.

Крім того, технічний паспорт від 13.01.2009
року, посилання на який міститься в
Свідоцтві про право власності на
нежитлові приміщення від 04.11.2009 року,
виданому на ім`я Одеської міської ради,
в матеріалах справи та в КП «ОМБТІ та
РОН» відсутній, а є лише технічний
паспорт від 25.09.2009 року, де ОМР
зазначена користувачем, а не власником
нежитлових приміщень №564 (т.2, а.с.71-73).

Також слід визнати недійсним свідоцтво
про право власності на нежитлові
приміщення першого поверху №564, що
розташовані у будинку АДРЕСА_1, видане 04
листопада 2009 року Виконавчим комітетом
Одеської міської ради Територіальній
громаді міста Одеси та зобов`язати
Одеську міську раду внести зміни у
рішення від 22.01.2010 року «Про перелік
об`єктів комунальної власності
територіальної громади міста Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2010 році шляхом виключення пункту №29 з
переліку об`єктів, що підлягають
відчуженню.

Зважаючи на вищевикладене, визнанню
недійсним підлягає і договір
купівлі-продажу від 02.07.2010 року, що був
укладений Територіальною громадою
міста Одеси в особі Одеської міської
ради з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 про відчуження нежитлових
приміщень першого поверху №564, що
розташовані у будинку АДРЕСА_1, у
зв`язку з тим, що ОМР розпорядилась
майном, яке на той час належало іншій
особі, а перед укладенням правочинів
щодо об'єктів нерухомого майна, зміні
власника проводиться перевірка
наявності (відсутності) нового
будівництва, реконструкції,
капітального ремонту, перепланування
на об'єкті нерухомого майна або його
частині (якщо частина виділена в
натурі) та складається «Акт виявлення
фактів наявності (відсутності) нового
будівництва, реконструкції,
капітального ремонту, тощо» в т.ч. і
самочинного, що зроблено не було.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 24.06.2011 року,
укладеного між ОСОБА_3 та відповідачем
нежитлового приміщення АДРЕСА_2, слід
зазначити наступне.

Підставою недійсності правочину у
відповідності до вимог ч.1 ст.215 ЦК
України є недодержання в момент
вчинення правочину сторонами вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203
ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до
уваги, що позивач не навів підстав,
передбачених законом, з яких спірний
правочин повинен бути визнаний
недійсним, а посилання ОСОБА_1 на те, що
Розпорядження Київської районної
адміністрації ОМР від 17.10.2003 року №12/168
«Про виділення нежитлового приміщення
під реконструкцію по АДРЕСА_1 ОСОБА_6»
не існує, є безпідставними, так як
зазначене розпорядження було на огляді
Господарського суду Одеської області
під час розгляду справи у 2008 році та
його належним чином завірена копія
міститься в матеріалах даної цивільної
справи.

Більш того, залишились незрозумілими
цілі, які переслідував позивач,
звертаючись до суду з таким позовом,
так як у разі визнання договору
купівлі-продажу спірного приміщення
від 24.06.2011 року недійсним, на підставі
положень статті 216 Цивільного Кодексу
України, право власності на нежитлове
приміщення АДРЕСА_2 повернеться до
продавця - ОСОБА_3, а не перейде до
ОСОБА_1 Таким чином, можливо зробити
висновок про те, що ОСОБА_1 звернувся до
суду в інтересах ОСОБА_3, хоча
повноваженнями щодо такого
представництва наділений не був.

Більш того, як пояснив представник
позивача у судовому засіданні,
звертаючись до суду з названим позовом,
ОСОБА_1 мав на увазі захистити своє
право власності на нежитлові
приміщення №564, що розташовані у
будинку АДРЕСА_1. Однак, як вбачається з
договору купівлі-продажу від 02.07.2010
року, зазначені нежитлові приміщення
були придбані фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1, а не фізичною
особою ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено,
що власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Держава не втручається у здійсненні
власником права власності.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині зобов`язання відповідача
ОСОБА_1 усунути йому перешкоди в
користуванні належним йому нежитловим
приміщенням також підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 216, 317, 319, 321, 391,
393 Цивільного Кодексу України, ст. ст.
208-215, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Виконкому ОМР,
Представництва по управлінню
комунальною власністю ОМР про визнання
недійсними рішення, свідоцтва про
право власності, договору купівлі -
продажу - задовольнити частково.

Визнати частково незаконним рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 28.07.2009 року №824, яким був
затверджений перелік об`єктів
нерухомого майна, що підлягають
реєстрації за Одеською міською радою в
частині приміщення першого поверху
№564, загальною площею 16,7 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення
першого поверху №564, що розташовані у
будинку АДРЕСА_1, видане 04 листопада 2009
року Виконавчим комітетом Одеської
міської ради Територіальній громаді
міста Одеси.

Зобов`язати Одеську міську раду внести
зміни у рішення від 22.01.2010 року «Про
перелік об`єктів комунальної власності
територіальної громади міста Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2010 році шляхом виключення пункту №29 з
переліку об`єктів, що підлягають
відчуженню.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 02.07.2010 року, що був
укладений Територіальною громадою
міста Одеси в особі Одеської міської
ради з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 про відчуження нежитлових
приміщень першого поверху №564, що
розташовані у будинку АДРЕСА_1.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні належними йому
нежитловими приміщеннями АДРЕСА_2, що
розташовані в будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 16, 5 кв.м.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Київський районний
суд м. Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.