інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/52/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Овсієнко А.А.,
Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача -
Мельничука А.О.,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заподіяної майнової
шкоди за апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рішення Луцького міськрайоннго суду
Волинської області від 11 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

19.06.2013 року позивач звернувся до
Луцького міськрайонного суду з позовом
про відшкодування шкоди, заподіяної
ПАТ «Державний ощадний банк України»
винними діями його працівників ОСОБА_2
та ОСОБА_3 під час виконання службових
обов'язків.

Позов обґрунтовано тим, що ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі керуючого Ратнівським ТВБВ
ОСОБА_2 та ТзОВ «BSM-Косметікс» в особі
директора ОСОБА_6 укладено 09.11.2007 року
кредитний договір, за яким
позичальнику надано кредит строком до
08.11.2010 року в розмірі 600 000 грн. з
відсотковою ставкою 23,5 % річних.

За кредитним договором від 24.12.2007 року
позичальнику - ТзОВ «BSM-Косметікс»
надано кредит в розмірі 370 000 грн. з
терміном його повернення до 23.12.2010 року
з відсотковою ставкою 23,5 % річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань між сторонами укладені
договори застави від 09.11.2007 року, 24.12.2007
року, відповідно до яких передані в
заставу транспортні засоби.

Кошти банку позичальником не
повернуті. Під час перевірки наявності
заставного майна встановлено його
відсутність.

Покликаючись, що відповідачі повинні
нести матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини установі, у зв'язку з вчиненням
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку, позивач просив стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяну
майнову шкоду за кредитним договором №
942 від 09.11.2007 року в сумі 946 931 грн., за
кредитним договором від 24.12.2007 року в
розмірі 627 860,22 грн., яка складається з
неповернутого кредиту, відсотків та
пені.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 11.11.2013 року в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заподіяної майнової шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача Мельничук А.О.
апеляційну скаргу підтримав з підстав
в ній наведених.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представник ОСОБА_4 просили рішення
суду залишити без змін.

Колегія суддів заслухавши пояснення
сторін, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
листопада 2007 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
керуючого Ратнівським ТВБВ ОСОБА_2 та
ТзОВ «BSM-Косметікс» в особі директора
ОСОБА_6 укладено кредитний договір,
відповідно до якого ТзОВ «BSM-Косметікс»
отримало кредит в розмірі 600 000 грн. з
терміном його погашення не пізніше 08
листопада 2010 року з відсотковою
ставкою - 23,5 %.

Відповідно до кредитного договору від
24.12.2007 року ТзОВ «BSM-Косметікс» надано
кредит в розмірі 370 000 грн. з терміном
його повернення до 23.12.2010 року з
відсотковою ставкою 23,5 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за
вищевказаними кредитними договорами
між банком та позичальником були
укладені договори застави майна від
09.11.2007 року та 24.12.2007 року, згідно яких в
заставу передані транспортні засоби
(а.с. 10-12, 22-24).

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 23.09.2010 року стягнуто солідарно з
ТзОВ «PSM-Косметікс», ОСОБА_6 на користь
філії - Волинського управління ВАТ
«Ощадбанк» заборгованість в сумі 407725,84
грн. за кредитним договором № 957 від
24.12.2007 року та заборгованість в сумі
623256,23 грн. за кредитним договором № 942
від 09.11.2007 року (а.с. 89-90).

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що між
позивачем та відповідачами відсутні
будь-які договірні зобов'язання, чинним
законодавством не передбачено
подвійного стягнення та солідарна
відповідальність у даному випадку не
виникла.

Висновки суду щодо відсутності
підстав, передбачених законом для
задоволення позову відповідають
встановленим в судовому засіданні
обставинам та нормам матеріального
права, якими врегульовані ці
правовідносини.

Як вбачається зі змісту позовних вимог,
позивач звернувся з позовом про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації
діями її працівників.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством (ч. 2 ст. 130
КЗпП України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації,
зокрема, коли шкоду завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Частиною 1 статті 135-3 КЗпП України
встановлено, що розмір заподіяної
підприємству, установі, організації
шкоди визначається за фактичними
втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку, виходячи з
балансової вартості (собівартості)
матеріальних цінностей за
вирахуванням зносу згідно з
установленими нормами.

Розмір підлягаючої покриттю шкоди,
заподіяної з вини працівників,
визначається для кожного з них з
урахуванням ступеня вини, виду і межі
матеріальної відповідальності.

Як вбачається з вироку Ратнівського
районного суду від 07.03.2013 року та ухвали
апеляційного суду від 05.07.2013 року
ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів
передбачених ст.ст. 222 ч.2, 366 ч.2 та
визнаний винним в тому, що працюючи на
посаді директора ТзОВ «ВSМ-Косметікс»,
діючи умисно з метою отримання кредиту,
надав в Ратнівське відділення ВАТ
«Державний ощадний банк України»
завідомо неправдиві відомості,
підроблені документи щодо наявності у
власності товариства транспортних
засобів, які ніколи у власності цього
товариства не перебували, отримав
кредит в розмірі 970 000 грн., який не
повернув та у зв'язку з відсутністю
заставного майна втрачена можливість
стягнення банком спричинених збитків,
чим завдано ВАТ «Державний ощадний
банк України» майнову шкоду в розмірі
неповернутих кредитів в сумі 480 000 грн.
та 336 000 грн.

Ухвалою Ратнівського районного суду
від 22.05.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 86 КК
України відповідно до пункту «в» ст. 1
Закону України «Про амністію у 2011 році»
від 08.07.2011 року.

Кримінальне провадження відносно
ОСОБА_2 за ст. 367 ч. 2 КК України та ОСОБА_3
за ст. 366 ч. 2, ст. 367 ч. 2 КК України
закрито.

Органами слідства ОСОБА_2 та ОСОБА_3
обвинувачуються в тому, що обіймаючи
посади відповідно керуючого
Ратнівського відділення ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
провідного економіста, будучи
службовими особами допустили
неналежне виконання своїх службових
обов'язків через несумлінне ставлення
до них, внаслідок чого у жовтні та
грудні 2007 року видали без забезпечення
заставним майном кредитні кошти ТзОВ
«BSM-Kosmetiks».

Отримані кредитні кошти ТзОВ
«ВSМ-Kосметікс» внаслідок халатних дій
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та вчинення шахрайства з
фінансовими ресурсами ОСОБА_6 повністю
не повернуті та через неналежне
виконання своїх службових обов'язків
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не забезпечено
можливість для банку їх повернення за
рахунок заставленого майна, яке
взагалі відсутнє, чим Волинському
обласному управлінню ВАТ «Державний
ощадний банк України» заподіяно збитки
в сумі неповернутих кредитів - 480 000 грн.
по кредитному договору №942 та 336 000 грн.
по кредитному договору №957, що у двісті
п'ятдесят і більше разів перевищують
неоподаткований мінімум доходів
громадян, та є тяжкими наслідками.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Зі змісту цієї норми слідує, що вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили з питань про розмір
шкоди, завданої злочином, для суду, що
розглядає цивільно-правовий спір не є
обов'язковим, а факти та
правовідносини, встановлені ухвалою
суду в кримінальній справі оцінюються
судом в сукупності з іншими доказами.

Отже, під час розгляду даної справи
підлягають з'ясуванню обставини щодо
неналежного виконання своїх службових
обов'язків відповідачами, внаслідок
чого втрачена можливість банком
повернути кредит отриманий ТзОВ
«ВSМ-Kosmetiks» та ОСОБА_6 відповідно до
кредитних договорів від 24.12.2007 року та
09.11.2007 року.

З оглянутих в суді апеляційної
інстанції документів виконавчого
провадження, а саме постанови про
відкриття виконавчого провадження від
01.08.2012 року, постанови державного
виконавця від 14.11.2012 року про розшук
майна боржника, інформаційної довідки
з Єдиного реєстру заборон відчуження
нерухомого майна, довідки головного
управління держкомзему у Волинській
області вбачається, що 01.08.2012 року
державним виконавцем Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження по виконанню
рішення Луцького міськрайонного суду
про стягнення з ТзОВ «ВSМ-Kосметікс» та
ОСОБА_6 заборгованості за кредитними
договорами в розмірах 407 761,86 грн. та 623
292,26 грн.; по виконанню рішення суду
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1
належну ОСОБА_6; оголошено розшук майна
боржників; постановлено затримати
автомобіль, належний ОСОБА_6;
встановлено, що за боржником також
зареєстровано земельна ділянка.

Отже, в судовому засіданні встановлено,
що виконавче провадження щодо
виконання рішення суду від 23.10.2010 року
не завершено із-за відсутності майна у
боржників, на яке може бути звернено
стягнення та державною виконавчою
службою здійснюються виконавчі дії по
виконанню рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами з боржників.

Ці обставини спростовують доводи
позивача щодо спричинення шкоди
ощадбанку видачею кредиту та
неможливістю стягнення заборгованості
за кредитними договорами з боржників.

Крім того, оскільки відповідачі не є
стороною в кредитних договорах, тому
відсутні правові підстави для
стягнення заборгованості за
зобов'язаннями з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
солідарно зі ОСОБА_6 та ТзОВ
«ВSМ-Kосметікс». Також діючим
законодавством не передбачено
подвійного стягнення за рішенням суду
однієї і тієї ж суми.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 листопада 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: