Справа
№639/8847/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого : судді - Шиянової Л.О.

За участю секретаря - Шевченко А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 , у жовтні 2010 року
звернулась до суду з позовом про
стягнення боргу у сумі 23545,00 грн. з
ОСОБА_4 При цьому вона посилалась на те,
що їй на праві власності належить ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Друга частина належить відповідачу по
справі.

У 2007 року вони разом з
відповідачкою вирішили використати
своє право на приватизацію їх
земельної ділянки за вказаною
адресою.Для цього вона звернулась до
ФОП «ОСОБА_5.» щодо виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку. Ця робота коштувала їй 36000 ,00
грн., яку вона сплатила ОСОБА_5,про що
свідчать акти виконаних робіт
№№19/07,20/07 від 10.09.2008 року. На той час
грошей у відповідачки не було , але вона
пообіцяла сплатити їй половину
вказаних грошей при першій можливості.

На підставі виконаних ОСОБА_5 робіт
вони з відповідачкою отримали
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 1000га по
АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність.

Крім цього, у квітні 2013 року вона за
свої особисті кошти встановила новий
паркан у їх сумісному домоволодінні
замість старого, який прийшов у повну
непридатність до експлуатації. Ці
роботи за договором підряду з ФОП
«ОСОБА_6» обійшлись їй у сумі 8170,00 грн.,
про свідчить товарний чек №п11.04/13 від
15.04.2013 року.

Також для оформлення договору
оренди земельної ділянки вона
зверталася до КП «Харківське міське
БТІ» щодо виготовлення технічного
паспорт у на належний ним житловий
будинок. Ця документація коштувала 1500,00
грн., що підтверджується квитанціями
про сплату.

Але, за вказані вище виготовлені нею
документи, відповідач також їй нічого
не сплатила. Вважає, що вона порушила
зобов'язання , тому, згідно ст..ст.623,625 ЦК
України, має відшкодувати їй, як
кредиторові , завдані збитки та
сплатити їй половину усіх витрат, а
саме :

18000,00 грн. - витрати на виготовлення
технічної документації ;

5085,00 грн. - витрати на установку паркану;

750,00 грн. витрати сплачені КП «ХМБТІ»;

700,00 грн. витрати на правову допомогу, а
усього 23535,00 грн.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримала та
просили його задовольнити.

Відповідач та його представник
проти позову заперечували. Відповідач
посилалась на те, що вона ні про що не
домовлялась з позивачкою, ніяких
обіцянок не давала, позивач все робила
сама, у них на протязі усього життя були
неприязні стосунки, тому у неї перед
позивачем не має ніяких боргових
зобов'язань. Представник відповідача
додатково посилався на те, що позивач
не надала суду ніяких належних доказів
наявності між нею та відповідачем
грошових зобов'язань, також додатково
вважав, що павичем пропущений строк
позовної давності.

Суд ,вислухав сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Так, у судовому засіданні
встановлено наступне.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві власності по ? частині позивачу -
ОСОБА_4. та відповідачу - ОСОБА_3

Як посилається позивач у своєму
позові та пояснила у судовому
засіданні, вона за свої власні кошти
виготовила технічну документацію на
земельну ділянку для її приватизації,
встановила новий паркан у їх сумісному
домоволодінні замість старого, який
прийшов у повну непридатність до
експлуатації; у КП «Харківське міське
БТІ» виготовила новий технічний
паспорт на належний їм житловий
будинок, на що затратила кошти у сумі
45670,00 грн. Так як у відповідачки не було
грошей, то вона дала згоду на те, щоб всі
роботи проводила позивач сама, за що
обіцяла повернути половину грошей при
першої можливості, у них був з цього
приводу усний договір, який відповідач
не виконала, тому і вважає , що є всі
підстави для стягнення з відповідача
половини витрачених нею коштів. На
підтвердження цього надала суду копію
заяви від 20 лютого 2007 року , яка
підписана нею та відповідачкою та з
якої вбачається, що відповідач та
позивач звертались з заявою до КП
«ХМБТІ» з проханням оформити земельну
ділянку у їх власність порівну та усі
витрати беруть на себе ( а.с.48-49) .

Але, суд не може погодитися з
доводами позивача та вважати наданий
документ належним доказом грошових
зобов'язань, так як відповідно до ст..1050
ЦК України ,якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст..625 цього кодексу.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні( позичальникові)
грошові кошти або інші речи,визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
ознаки.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі , якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника ,
або іншій документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Але, як встановлено у судовому
засіданні позивач не надав суду
жодного документа, який би підтвердив ,
що між нею та відповідачем був
укладений договір позики. Надана суду
заява від 07.02.2007 року не є документом,
який би посвідчував передання
відповідачу позикодавцем, тобто,
позивачем визначеної грошової суми.
Вказана заява подавалась до КП « ХМБТІ»
з проханням оформити передачу
земельної ділянки у їх власність , у
якій було вказано, що витрати вони
беруть на себе. Зі вказаної заяви також
не вбачається сума, яка була сплачена,
не вказаний строк її повернення. Крім
того, сама позивач у судовому засіданні
пояснила, що вона не давала грошей
відповідачу, тільки сплачувала усі
розходи по виготовленню документів та
встановленню паркана, ніяких розписок
відповідач їй не надавала, між ними
була усна договореність, так як між
ними були нормальні стосунки і тому
вона вірила її обіцянкам. Але,
відповідач зі вказаними поясненнями не
погодилась, пояснив, що ніяких
договореностей між ними не було, вона
ніяких грошей не брала у позивача,
нічого їй не обіцяла, крім того, між
ними на протязі довгих років склалися
неприязні стосунки, так як вони були
жінками одного й того ж чоловіка.

Таким чином, позивач не довів у
судовому засіданні ті обставини, на які
посилався у своїх позовних вимогах,
тому є всі підстави для відмови у
задоволенні позову у зв'язку з
недоведеністю.

На підставі викладеного та
керуючись ст..ст. 5,7,10,11,57,60,88,208,209,212-215 ЦПК
України, ст..ст.625, 1046,1047, 1050 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ
:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу у сумі 25889 (
двадцять п'ять тисяч вісімсот
вісімдесят дев'ять) грн.00 коп. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Жовтневий районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами,які не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Суддя
Л.О. Шиянова