Провадження у справі 2/201/307/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 лютого 2014 року Жовтневий
районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Трещова В.В.,

при секретарі
Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом,який згодом уточнив, мотивуючи
свої вимоги тим, що 01 червня 2010 року він
надав у борг відповідачу 174020 гривень,
що на момент укладання договору за
середнім курсом продажу доларів США
приватним особам комерційними банками
м.Дніпропетровська є еквівалентом суми
22000 доларів США, які останній
зобов'язався повернути позивачу в
строк до 01 червня 2012 року. Зазначені
кошти відповідач не повернув, тому
позивач просив стягнути з відповідача
суму боргу у розмірі 181280 гривень, 3%
річних від суми боргу за весь час
прострочення в сумі 8157,60 гривень та
судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву в якій підтримав
позовні вимоги, просив позов
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином у встановленому законом
порядку, тому суд, враховуючи вказані
обставини та надане позивачем
клопотання, вважає недоцільним
подальше відкладання справи, та на
підставі статті 169 ЦПК України вважає
за можливе провести розгляд справи в
заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 червня 2010 року
між сторонами було укладено договір
позики, відповідно до умов якого,
позивач надав у позику відповідачу
грошову суму у розмірі 174020 гривень, що
на момент укладання договору за
середнім курсом продажу доларів США
приватним особам комерційними банками
м.Дніпропетровська є еквівалентом суми
22000 доларів США, які останній
зобов'язався повернути позивачу до 01
червня 2012 року. Факт отримання
відповідачем грошових коштів у розмірі
174020 гривень підтверджується копією
договору позики, вчиненою у письмовій
формі, копія якої міститься в
матеріалах справи (а.с.4). Доказів
повернення позики суду не надано.

На підставі п. 1 договору позики вказана
сума була передана відповідачу при
укладанні договору. На цей час курсом
продажу доларів США приватним особам
комерційними банками
м.Дніпропетровська складає 8,24 гривень,
що еквівалентно сумі 22000 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оцінюючи заявлені позовні вимоги, суд
приходить до висновку про їх
обґрунтованість, оскільки в ході
розгляду справи знайшли своє
об'єктивне підтвердження, факт
укладання договору позики між
сторонами справи, факт передачі коштів
позивачем відповідачу та факт
невиконання умов договору
відповідачем, суд вважає можливим
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу в розмірі - 181280
гривень, що еквівалентно сумі 22000
доларів США та 3% від простроченої суми
боргу - 8157,60 гривень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
підлягають задоволенню вимоги в
частині стягнення судових витрат, що
складаються з витрат сплату суми
судового збору у розмірі 1894,37 гривень.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 533, 536, 610, 612, 625 ЦК
України, ст. ст.ст. 10, 11, 79, 88, 169, 209, 212, 214-215,
217, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 189437,60 гривень, яка
складається з суми боргу - 181280 гривень,
3% річних - 8157,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1894,37 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Трещов В.В.