Справа № 131/2037/13-ц Провадження №
22-ц/772/586/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дєдов М. С.Категорія: 42
Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М. В., Сопруна
В.В.,

при секретарі: Іщук О.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника Іллінецької міської ради
Сторожука М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллінецького
районного суду Вінницької області від
30 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3 та Іллінецької міської ради;
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - управління Державної
міграційної служби України у
Вінницькій області про визнання ордера
на житлове приміщення частково
недійсним та виселення, -

в с т а н о в и
л а :

10.10.2013 року ОСОБА_5 через свого
представника ОСОБА_2 звернувся до суду
з вказаним позовом та ставив вимогу:
визнати поважними причини пропуску
строку звернення з позовом до суду та
поновити строк; визнати частково
недійсним ордер № 732 на жиле
приміщення, квартиру АДРЕСА_1, виданий
ОСОБА_5 з сім'єю у складі 3-х чоловік в
частині включення до членів сім'ї та до
ордеру ОСОБА_6; виселити ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
міграційну службу Іллінецького РС УДМС
у Вінницькій області зняти її з
реєстраційного обліку у цій квартирі.
Позов обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 були дітьми - сиротами та згідно
Постанови Ради Міністрів СРСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11.12.1984 року №470
«Про затвердження правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР» ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 мали право на позачергове
отримання житла. 29.10.1998 року виконавчим
комітетом Іллінецької міської ради
було прийнято рішення №163 про
«Виділення житлової площі жителям м.
Іллінці, дітям-сиротам ОСОБА_5 та
ОСОБА_8, ОСОБА_6», 02.12.1998 року видано
ордер №732 на квартиру АДРЕСА_1, проте, з
незрозумілих причин до складу сім'ї
наймача було вписано ОСОБА_3 (на той час
дружину квартиронаймача ОСОБА_5). Дані
порушення були виявлені в результаті
прокурорської перевірки дотримання
житлового законодавства органами
місцевого самоврядування: згідно
подання прокурора Іллінецького району
Вінницької області № 82-1489 про усунення
порушень вимог Житлового кодексу
України та постанови Ради Міністрів
СРСР і Української республіканської
ради професійних спілок від 11.12.1984 року
№ 470 «Про затвердження правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР» рішенням
виконавчого комітету Іллінецької
міської ради № 97 від 19.09.2013 року було
внесено зміни до п.1 рішення виконкому
№ 163 від 29.10.1998 року «Про виділення
житлової площі жителям м. Іллінці,
дітям - сиротам ОСОБА_5 та ОСОБА_8» та
виключено слова «ОСОБА_3». Тому позивач
та його представник стверджували, що
так як ОСОБА_8 була вписана в ордер на
спірну квартиру на підставі
скасованого пункту рішення виконкому
Іллінецької міської ради, то вона
підлягає виселенню та це є також
підставою для поновлення строку
звернення до суду .

Рішенням Іллінецького районного суду
Вінницької області від 30 грудня 2013
року позов задоволенно: визнано
поважними причини пропуску строку
звернення ОСОБА_2 з даним позовом до
суду та поновлено строк; визнано
частково недійсним ордер № 732 від 02
грудня 1998 року, виданий Іллінецькою
міською радою Вінницької області на
житлове приміщення, квартиру АДРЕСА_1,
виданий ОСОБА_5 з сім'єю у складі 3-х
чоловік, в частині включення до членів
сім'ї та до ордеру ОСОБА_6; виселено
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення;
зобов'язано міграційну службу
Іллінецького РС УДМС у Вінницькій
області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного
обліку у квартирі АДРЕСА_1. Вирішено
питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення норм
матеріального права та неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи просить
скасувати прийняте рішення і закрити
провадження у справі. Доводи
апеляційної скарги мотивовані тим, що
при заповненні ордера працівником
міської ради було допущено помилку
лише в тому що її записали в ордер як
дитину-сироту, а не як дружину ОСОБА_5, з
яким на той час вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі і проживала
однією сім'єю. Згідно ст. 64 ЖК України
дружина належить до членів сім'ї
наймача, ОСОБА_5 дав згоду на її
вселення в квартиру у якій вона
проживає по теперішній час, іншого
житла вона не має, а колишній чоловік у
спірній квартирі не проживає, він з
іншою сім'єю мешкає у м. Києві. Рішення
виконавчого комітету Іллінецької
міської ради 19.09.2013 року №97 Про
внесення змін в п.1 рішення виконкому №
163 від 29.10.1998 року - вважає незаконним,
суд без усяких поважних причин поновив
строк позовної давності. Вона в
квартирі проживала весь час і проживає
до сьогодні, утримує її.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу
підтримала в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 та
представник Іллінецької міської ради
Сторожук М.С. апеляційну скаргу не
визнали, просили рішення суду залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, що з'явилися в судове засідання,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
рішення виконкому Іллінецької міської
ради № 97 про внесення змін до рішення
Іллінецької міської ради № 163 від 29.10.1998
року було прийнято 19 вересня 2013 року,
тому строк на

-2-

звернення до суду не є пропущеним та
саме в зв'язку з прийняттям такого
рішення ордер № 732 , виданий 02.12.1998 року,
слід визнати недійсним, а відповідача
виселити без надання іншого житлового
приміщення зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Такий висновок суду не відповідає
обставинам справи, суд невірно
визначився з характером правовідносин,
що виникли та невірно застосував норми
права.

Апеляційним судом встановлено
наступні факти та відповідні їм
правовідносини:

- 29 жовтня 1998 року виконавчим комітетом
Іллінецької міської ради було прийнято
рішення № 163: «Виділити дітям-сиротам:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 3-х кімнатну
квартиру АДРЕСА_1» (а.с.7).

- 02 грудня 1998 року на підставі вказаного
рішення, виконавчим комітетом
Іллінецької міської ради було видано
ордер на житлове приміщення № 732, у
якому вказано, що ордер видано ОСОБА_5 з
сім'єю в складі 3 чоловік: його як
квартиронаймача, ОСОБА_6 - дружини та
ОСОБА_8 - сестри. (а.с.6). На підставі
вказаного ордеру що не заперечується
сторонами, вони вселилися в виділену їм
квартиру.

Перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на час
отримання квартири в зареєстрованому
шлюбі підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 від 10.07.1998 року
(а.с.29), яким доведено, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 одружились 10.07.1998 року, актовий
запис № 39 та після укладення шлюбу
прізвище дружини ОСОБА_3.

Таким чином, ордер на вселення було
видано у відповідності до вимог статей
46, 58 ЖК України та пунктів 46, 55 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11
грудня 1984 р. N 470, а ОСОБА_3 була внесена
до ордеру як дружина квартиронаймача
ОСОБА_5, а не як дитина-сирота.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, посилається на те, що 19 вересня
2013 року рішенням виконавчого комітету
Іллінецької міської ради № 97 було
внесено зміни в п.1 рішення виконкому №
163 від 29.10.1998 року «Про виділення
житлової площі жителям м. Іллінці,
дітям - сиротам ОСОБА_5 та ОСОБА_8», та
вирішено: «внести зміни до п.1 рішення
виконкому № 163 Іллінецької міської
ради від 29.10.1998 року, а саме: слова
«ОСОБА_3» - виключити» (а.с.10). Рішення
виконкому Іллінецької міської ради № 97
від 19.09.2013 року було прийнято за
результатами розгляду подання
прокурора Іллінецького району за №
82-1489 вих.- 13, про усунення порушень вимог
Житлового Кодексу України та Постанови
Ради Міністрів СРСР і Української
республіканської ради професійних
спілок від 11 грудня 1984 року № 470»Про
затвердження Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР».

Саме прийняття виконкомом 19.09.2013 року
такого рішення позивач зазначає як
підставу для визнання виданого ордеру
частково недійсним та як підставу для
поновлення строку позовної давності.

Однак прийняття 19.09.2013 року виконкомом
Іллінецької міської ради рішення № 97
не може бути підставою для визнання
ордеру № 732 від 02.12.1998 року частково
недійсним з наступних підстав:

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа
№ 1-9/2009), «орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України». В
цьому ж Рішенні роз'яснено, що частиною
десятою статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону) та
не можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Прийняттям 29 жовтня 1998 року виконавчим
комітетом Іллінецької міської ради
рішення № 163 «Про виділення житлової
площі жителям м. Іллінці, дітям -
сиротам ОСОБА_5 та ОСОБА_6» (а.с.7) було
реалізовано право ОСОБА_5, ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 на житло, закріплене в статті 47
Конституції України, згідно якої кожен
має право на житло.

Підстави і порядок визнання ордеру
недійсним закріплені в статті 59 ЖК
України, згідно якої «Ордер на жиле
приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових
умов, порушення прав інших громадян
або організацій на зазначене в ордері
жиле приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень. Вимогу
про визнання ордера недійсним може
бути заявлено протягом трьох років з
дня його видачі.»

Таким чином, жодної з підстав,
викладених у цій статті, в
розглядуваній справі немає, а
прийняття рішення виконкому
Іллінецької міської ради № 97 від 19.09.2013
року не може бути підставою для
визнання ордеру частково недійсним в
зв'язку з вищевикладеним, тому в
задоволенні позову слід відмовити
через його недоведеність та
відсутність законних підстав для
задоволення позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню як таке, що
постановлене з порушенням норм
матеріального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду
Вінницької області від 30.12.2013 року
скасувати та ухвалити нове:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
Іллінецької міської ради, третя особа
без самостійних вимог щодо предмета
спору на боці відповідача Державна
міграційна служба України у Вінницькій
області про визнання ордера на житлове
приміщення частково недійсним та
виселення, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 212
грн. 80 коп. сплаченого нею при подачі
апеляційної скарги судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча: підпис
Т.М.Шемета

Судді: підпис
М.В.Матківська

підпис
В. В. Сопрун

З оригіналом згідно:
Т.М. Шемета