Справа № 344/2747/13-ц
Провадження № 22-ц/779/82/2014
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Шишка А.І.

секретаря Яковин М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про реєстрацію місця
проживання, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
28 жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 28 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Визначено місцем проживання ОСОБА_2 та
її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Івано-Франківського
міського відділу УМВС зареєструвати
місце проживання ОСОБА_2, дітей -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на дане
рішення подала апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

ОСОБА_4 вказала, що суд неповно з'ясував
суттєві обставини справи. Зокрема, суд
не взяв до уваги, що за даними спадкової
справи №369/84 до 25 травня 1984 року
власником жилого будинку по АДРЕСА_1
була ОСОБА_9, після смерті якої
вищевказане майно в рівних долях
успадкували її діти: ОСОБА_3, ОСОБА_10 і
ОСОБА_4. Тому, для реєстрації будь-кого у
цьому жилому приміщенні необхідна
згода всіх співвласників будинку.

На думку, представника апелянта,
посилання суду на те, що батько
позивачки - ОСОБА_3 відмовився
зареєструвати позивачку а її дітей в
порушення ст.71 ЖК УРСР та п.2 ч.1 ст.248 СК
України, є недостатнім для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 Крім того,
позивачка вибула із шкоди-інтернату в
1999 році, а Сімейний кодекс вступив у дію
з 01 січня 2003 року, коли позивачка вже
була повнолітньою.

З цих підстав, представник апелянта
просила скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники апелянта ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 підтримали доводи апеляційної
скарги з наведених в ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 заперечила доводи
апеляційної скарги, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2

Згідно довідки Вовчинецької сільської
ради від 22.02.2013 року №174, за даними по
господарського обліку сільської ради
за 1983-1985р.р. та за 1986-1990р.р. ОСОБА_2 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. У 1986
році вона вибула в м. Надвірна у дитячий
будинок (а.с.8).

ОСОБА_2 була позбавлена батьківського
піклування та навчалась у різних
школах-інтернатах. Після навчання
позивачка повернулась до с. Вовчинець,
однак ОСОБА_3 відмовився її реєструвати
за адресою АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_2 зареєстрована у
своєї тітки - ОСОБА_14 за адресою:
АДРЕСА_2, хоча фактично проживає разом
із своїми неповнолітніми дітьми
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою Вовчинецької сільської ради
від 18.04.2013 року №307 (а.с.39).

Крім того, згідно цієї ж довідки за
даними по господарського обліку
сільської ради за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровано 3 осіб: ОСОБА_3 (1938 р.н.),
ОСОБА_15 (1983 р.н.) та ОСОБА_16 (1972 р.н.).

У березні 2012 року позивач звернулась до
Відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Івано-Франківського міського відділу
УМВС із заявою про проведення
реєстрації за місцем постійного
проживання, оскільки реєстрація
необхідна їй для отримання виплат на
дітей. Однак, ОСОБА_2 було відмовлено,
оскільки згідно ст.65 ЖК України
потрібна письмова згода всіх членів
сім'ї, які проживають в займаному житлі.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач -
ОСОБА_2 (1983 р.н.) вибула з житлового
будинку по АДРЕСА_1, с. Вовчинець у 1986
році в дитячий будинок, оскільки була
позбавлена батьківського піклування.
Відтак, в силу дії ст.71 ЖК УРСР за нею
збереглось право на користування
спірним жилим будинком. Крім того,
враховуючи те, що згідно ст.65 ЖК УРСР на
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди членів сім'ї наймача не
потрібно, суд обґрунтовано визнав
підставними вимоги позивача щодо
реєстрації місця проживання її
неповнолітніх дітей за вищевказаною
адресою.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК УРСР, жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадку
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, - протягом усього часу їх
перебування у родичів, опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Згідно ст.248 СК України, дитина-сирота і
дитина, позбавлена батьківського
піклування, яка проживає у закладі
охорони здоров'я, навчальному або
іншому дитячому закладі, прийомній
сім'ї, має право на збереження права
користування житлом, у якому вона
раніше проживала.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 з 1983 року була зареєстрована за
адресою: с. Вовчинець
Івано-Франківської міської ради, а в 1986
році вона вибула в м. Надвірна у дитячий
будинок як така, що позбавлена
батьківського піклування (а.с.8). Відтак,
на позивача поширюється правовий режим
збереження права на користування жилим
приміщенням, встановлений п.3 ч.3 ст.71 ЖК
УРСР та ст.248 СК України.

Аналіз вищенаведених правових норм
вказує на те, що збереження права на
місце проживання за дитиною, яка
позбавлена батьківського піклування,
не залежить від віку (повноліття чи
неповноліття) такої особи, а також
наявності на те згоди всіх членів сім'ї,
які проживають у займаному житлі.

Наведеним спростовуються доводи
апелянта щодо наявності кількох
власників спірного житлового
приміщення та досягнення позивачем
повноліття на момент звернення до суду.

Відповідно до ст.65 ЖК УРСР, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.

З огляду на те, що ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1),
ОСОБА_6(ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_4) є
неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 (а.с.4-8),
згоди на їх вселення також не потрібно
(ст.65 ЖК УРСР).

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, яке постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 28 жовтня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Шишко А.І.