Справа №490/2721/13-ц 23.01.2014 23.01.2014 23.01.2014
Провадження №22-ц/784/344/14
провадження № 22ц/784/344/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

іменем України

23 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,

Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Свіщук О.В.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_4,

представників відповідачів Даниленка
С.В., Ульянова О.Ю.,

відповідача ОСОБА_7, його
представника ОСОБА_8,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 листопада 2013 року

за позовом

ОСОБА_9 до Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Центральний ВДВС ММУЮ),
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
(далі - ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція»), публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк»), ОСОБА_7 про визнання прилюдних
торгів недійсними,

в с т а н о в и л а:

В березні 2013 року ОСОБА_9 звернулася з
позовом до Центрального ВДВС ММУЮ, ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
про визнання прилюдних торгів
недійсними.

Позивачка зазначала, що 10 грудня 2012
року відбулися прилюдні торги належної
їй на праві власності квартири АДРЕСА_1.
Переможцем торгів було визнано ОСОБА_7

Вказані торги проводились в порядку
виконання зведеного виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого напису приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 № 12515 про
звернення стягнення на майно, виданого
21 грудня 2009 року; виконавчого листа
Центрального районного суду м.
Миколаєва № 2ц-1204/10, виданого 12 жовтня
2010 року про стягнення заборгованості;
виконавчого листа Центрального
районного суду м. Миколаєва № 2-1-614,
виданого 28 липня 2010 року про стягнення
заборгованості; та виконавчого листа №
2-3066/10 виданого Заводським районним
судом м. Миколаєва 29 липня 2011 року про
стягнення заборгованості.

На думку позивачки торги проведено
незаконно, оскільки оцінка спірного
майна проведена не повноважним
суб'єктом оціночної діяльності, торги
проводились під час зупинення
виконавчого провадження, а також при їх
проведенні були порушені вимоги
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого в Міністерстві
Юстиції України 2 листопада 1999 року за
№ 745/4038 (далі - Тимчасове положення), а
саме, в порушення п.п. 4.8, 4.9, 7.1 та 7.3 торги
проводились втретє, майно було уцінено
на 50 відсотків від початкової ціни та
майно було придбане за участі лише
одного покупця.

Посилаючись на грубе порушення норм
чинного законодавства при підготовці
та проведенні торгів, позивачка
просила суд визнати їх недійсними, а
також визнати недійсними та скасувати
протокол № 11/334/12/і-334 від 10 грудня 2012
року про проведення прилюдних торгів
та акт Центрального ВДВС ММУЮ про
реалізацію нерухомого майна від 19
грудня 2012 року.

Судом залучено до участі у справі ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_7 як відповідачів.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 листопада 2013 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4, посилаючись на
незаконність рішення суду, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
дослідження доказів, що мають значення
для справи, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що на виконанні в Центральному ВДВС
ММУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження, в якому об'єднані декілька
виконавчих проваджень, а саме, про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, на підставі виконавчого
напису нотаріуса № 12515 від 21 грудня 2009
року, про стягнення з ОСОБА_9 15663 грн. 19
коп. боргу на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»
за виконавчим листом № 2-1-614, виданим
Центральним районним судом м.
Миколаєва 28 липня 2010 року, про
стягнення з позивачки 505729 грн. 79 коп. на
користь ПАТ «ОТП Банк» на підставі
виконавчого листа № 2-3066/10, виданого
Заводським районним судом м. Миколаєва
29 липня 2011 року, та стягнення 22103 грн. 97
коп. боргу на користь ПАТ «ОТП Банк» на
підставі виконавчого листа № 2-1204/10,
виданого Центральним районним судом м.
Миколаєва 12 жовтня 2010 року.

В ході примусового виконання вказаного
виконавчого напису нотаріуса
державним виконавцем Центрального
ВДВС ММУЮ 15 червня 2012 року було
накладено арешт на належну ОСОБА_9
квартиру АДРЕСА_1. Дане майно
перебувало в іпотеці банку згідно
іпотечного договору від 19 грудня 2007
року.

В подальшому зазначена квартира була
передана державним виконавцем на
реалізацію до ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» за початковою
ціною 287922 грн.

Під час продажу цієї квартири
призначались перші та другі прилюдні
торги на 1 вересня та 2 листопада 2012 року
відповідно. Однак ці торги не відбулись
через відсутність зареєстрованих
покупців.

На 10 грудня 2012 року було призначено
проведення третіх прилюдних торгів,
які відбулись за присутності одного
учасника - ОСОБА_7 Останній став
переможцем цих торгів та придбав майно
за 144000 грн.

Відповідно до положень Закону Украйни
«Про іпотеку», проведення третіх
прилюдних торгів за умови присутності
принаймні одного зареєстрованого
учасника передбачено статтями 45, 49
цього Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що при
реалізації спірного майна
відповідачем не допущено порушень
правил проведення прилюдних торгів,
встановлених законодавством, а тому
підстави зазначені позивачем для
визнання їх недійсними, відсутні. В
зв'язку з чим, суд правильно відмовив у
задоволенні позову.

Доводи апелянта про порушення строків
проведення торгів, передбачених ч. 2 ст.
49 Закону України «Про іпотеку», не може
бути достатньою підставою для визнання
торгів недійсними.

Так, відповідно до частини першої
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Однак, позивачка не довела, що
проведення торгів поза місячний строк,
визначений ч. 2 ст. 49 Закону України «Про
іпотеку», призвело до порушення її
законних прав.

Подальше визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню, на
підставі рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 22 квітня 2013
року, також не може бути підставою для
визнання торгів недійсними, оскільки
на момент їх проведення така обставина
в судовому порядку встановлена не була.

Посилання апелянта на неправомірність
дій державного виконавця у виконавчому
провадженні, зокрема, проведення
оцінки та переоцінки арештованого
майна, не стосуються правил проведення
прилюдних торгів та мають самостійний
спосіб оскарження, а тому не можуть
бути підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними (Постанова
Верховного Суду України від 24 жовтня 2012
року по справі № 6-116цс12).

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним норм цивільного законодавства,
апеляційна скарга не містить. Тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Водночас зазначене не перешкоджає
позивачу звертись за захистом свого
права у інший спосіб.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: