Справа № 358/53/14-ц Провадження № 2/358/101/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
м.Богуслав

Богуславський районний суд Київської
області в складі:

головуючого: судді
Якутюка В.С.,

за участю секретарі
Давиденко М.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути на його користь
заподіяну шкоду з відповідача ОСОБА_2, а
саме: 12680 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 5000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 1200 грн.
витрат за проведення незалежної оцінки
автомобіля та 2000 грн. витрат за надання
юридичної допомоги, посилаючись на те,
що 06 липня 2013 року біля 16 години на
автошляху Чайки-Богуслав
Богуславського району сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої відповідач ОСОБА_4,
керуючи автомобілем «ЗАЗ-110557» д/н
НОМЕР_4 не надав перевагу автомобілю
«ВАЗ-21043» д/н НОМЕР_5, який рухався по
головній дорозі, внаслідок чого
автомобілем «ВАЗ-21043» перевернувся та
отримав механічні пошкодження, в
зв'язку діями відповідача йому була
завдана матеріальна та моральна шкода.
Постановою судді Таращанського
районного суду Київської області від 16
серпня 2013 року ОСОБА_4 був притягнутий
до адміністративної відповідальності
у виді штрафу в розмірі 340 грн. за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, за вчинення
ДТП. Відповідач в добровільному
порядку частково відшкодував йому
заподіяні збитки, решту коштів
відмовляється сплачувати, в зв'язку з
чим він і змушений звернутися з
відповідним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_1 в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримали, посилаючись
на вищенаведені обставини і просили
суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов не визнав, оскільки вважає, що він
визнав свою вину в ДТП та в
добровільному порядку сплатив
позивачу 10000 грн. за заподіяння шкоди,
але решту відмовляється
відшкодовувати, оскільки вважає, що в
даній ДТП є ще і вина водія автомобіля
(сина позивача), який неуважно керував
автомобілем, що призвело до його
перекидання, а тому просив суд
відмовити в задоволенні заявленого
позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає за необхідне позов задовольнити
частково, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
дійсно 06 липня 2013 року біля 15 години на
автошляху Чайки-Богуслав
Богуславського району сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої був пошкоджений
автомобіль «ВАЗ-21043» д/н НОМЕР_5,
власником якого є позивач ОСОБА_3

Із копії постанови судді Таращанського
районного суду Київської області від 16
серпня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2
був притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУАП до
адміністративного штрафу в розмірі 340
грн.

Із звіту про експертну оцінку
матеріальних збитків автомобіля від 19
листопада 2013 року видно, що
матеріальний збиток, заподіяний
власнику автомобіля «ВАЗ-21043» д/н
НОМЕР_5 внаслідок пошкодження
останнього при ДТП становить 22680 грн.72
коп.

Із копії письмової розписки від 06 липня
2013 року вбачається, що ОСОБА_2
зобов'язувався відшкодувати ОСОБА_6
матеріальну шкоду, заподіяну в
результату ДТП, з його вини, в розмірі
32000 грн. Зобов'язувався відшкодувати
повністю до 11 липня 2013 року.

Із копії письмової розписки від 16 липня
2013 року видно, що ОСОБА_7 передала
ОСОБА_8 борг в сумі 10000 грн.

Із копії посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1, серія НОМЕР_6)
вбачається, що ОСОБА_3 являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильскій АЕС та особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Із копії пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_7 видно, що ОСОБА_3 являється
інвалідом І групи інвалідності,
пов'язаної з участю в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Із квитанції до прибуткового касового
ордера №20 від 19 листопада 2013 року
вбачається, що ФОП ОСОБА_9 отримав від
ОСОБА_3 1200 грн. за виготовлення та
складання звіту про експертну оцінку
автомобіля.

Із розрахункової квитанції від 13 січня
2014 року видно, що ОСОБА_3 сплатив
адвокату ОСОБА_1 2000 грн. за надання
правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Із ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.2 ст.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року з відповідними змінами «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», при заподіянні шкоди джерелом
підвищеної небезпеки на його
володільця не може бути покладено
обов'язок по її відшкодуванню, якщо
вона виникла внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого, а у
випадках, передбачених спеціальним
законом, - тільки умислу потерпілого.
Якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого, коли іншого не
встановлено законом, розмір належного
з володільця джерела підвищеної
небезпеки відшкодування має бути
зменшений або у відшкодуванні шкоди
має бути відмовлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 ЦК України
видно, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав у
разі перенесення нею душевних
страждань, яких вона зазнала у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна.

Із ч.1 ст.1167 ЦК України вбачається, що
моральна шкода, завдана фізичній особі
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Із п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року з
відповідними змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» видно, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

В даному випадку, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача в
частині відшкодування матеріальної
шкоди підлягають задоволенню, оскільки
в судовому засіданні було встановлено,
що внаслідок ДТП з вини відповідача
ОСОБА_4 власнику автомобіля «ВАЗ-21043»
д/н НОМЕР_5 ОСОБА_3 було завдано
матеріальної шкоди в розмірі 22680 грн., а
з урахуванням того, відповідачем було в
добровільному порядку відшкодовано 10000
грн., то стягненню підлягає решта
невідшкодованої заподіяної
матеріальної шкоди в розмірі 12680 грн.

Крім того, суд також вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування
йому відповідачем ОСОБА_4 5000 грн.
моральної шкоди, як власнику
автомобіля, підлягають частковому
задоволенню, оскільки розмір шкоди,
визначений ним не відповідає ступеню
та характеру страждань, перенесених
ним, а тому суд визначає розмір
моральної шкоди в розмірі 1500 грн. і ця
сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

В даному випадку, суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача
слід стягнути витрати в сумі 1200 грн. за
проведення звіту про експертну оцінку
автомобіля та 2000 грн. витрат на оплату
юридичної допомоги адвоката, оскільки
ці витрати підтверджуються
відповідними квитанціями про сплату
коштів.

На підставі ст.ст.1166, 1167, 1187, 1168, 1194 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1992 року з
відповідними змінами «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року з
відповідними змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
керуючись ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_3 12680 грн в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 1500
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, 1200 грн. вартості проведення
експертної оцінки матеріальних
збитків автомобіля та 2000 грн. витрат за
надання юридичної допомоги, а всього
17380 грн. (сімнадцять тисяч триста
вісімдесят грн.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Богуславський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя В. С. Якутюк