АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/9103/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/605/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Панченко О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Зеленській О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 08 січня 2014 року

за матеріалами подання державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
до виконання зобов'язань за рішенням
суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського районного
суду м. Полтави від 08 січня 2014 року
задоволено подання державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, що погоджено начальником
даного органу державної виконавчої
служби, про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України до виконання зобов'язань
за рішенням суду.

Тимчасово обмежено громадянина
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с. Заворонежське Мічурінського району
Тамбовської області, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1, місце реєстрації:
АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України
до виконання ним зобов'язань з
виконання рішення суду по справі №
1609/1749/12 (провадження № 2/1609/790/12) про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
боргу в розмірі 20276 грн. 58 коп.

З даною ухвалою не погодився
боржник, який посилаючись в
апеляційній скарзі на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову
ухвалу про відхилення подання
державного виконавця.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги, заслухавши
пояснення апелянта, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч.
1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є
боржником у виконавчому провадженні,
відкритому 12 липня 2013 року на підставі
виконавчого листа № 2/1609/790/2012, виданого
19 червня 2013 року Київським районним
судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 боргу за договором
позики з врахуванням індексу інфляції
в сумі 20 000 грн., 3% річних за
несвоєчасне повернення коштів в
розмірі 75 грн. 62 коп. та судових витрат в
розмірі 200 грн. 96 коп., а всього 20 276 грн.
58 коп.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 ч. 3
п. 18 Закону України «Про виконавче
провадження», у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, державний
виконавець вправі звернутися до суду
із поданням, погодженим з начальником
відділу державної виконавчої служби,
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням. Дане
питання вирішується негайно судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 п. 5 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
підставою для тимчасового обмеження
громадянину України у праві виїзду за
кордон є ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Встановивши достатність необхідної
інформації про стан виконання рішення
боржником та давши належну оцінку
встановленим обставинам, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з факту
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
судового рішення та тимчасово обмежив
останнього у праві виїзду за межі
України до виконання ним зобов'язань
щодо сплати на користь ОСОБА_2 20 276 грн.
58 коп. боргу, з чим погоджується і
судова колегія.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 19 квітня 2012 року, зміненого
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 22 травня 2013
року, присуджено до стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 20 276 грн. 58 коп. боргу
за договором позики з врахуванням
індексу інфляції та 3% річних за
несвоєчасне повернення коштів, а також
судових витрат.

Факт того, що на момент звернення
державного виконавця із поданням 27
грудня 2013 року, за відсутності
будь-яких незалежних від боржника
об'єктивних обставин, які б заважали
йому виконати судове рішення,
зазначена заборгованість залишалася
не сплаченою, а майно боржника, на яке
накладено арешт, знаходиться в розшуку,
свідчить про ухилення останнього від
виконання покладеного судом обов'язку
та є підставою для застосування
встановлених обмежень.

Судом першої інстанції встановлено і
на це звертає увагу колегія суддів, що
кошти в сумі 300 грн. у погашення
вказаної заборгованості сплачено
ОСОБА_1 лише 08 січня 2014 року - у день
постановлення оскаржуваної ухвали
суду, що само по собі не може бути
свідченням добросовісної поведінки
боржника.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
боржник ОСОБА_1, будучи достовірно
обізнаним про свій обов'язок виконати
судове рішення, яке набрало законної
сили 22 травня 2013 року, наявність
відкритого виконавчого провадження та
строків його добровільного виконання,
до порушення питання щодо обмеження
його у праві виїзду за кордон реальних
дій до повного або часткового
погашення боргу перед ОСОБА_2 не вживав
та своїх обов'язків не виконував.

Колегія суддів критично ставиться до
доводів апелянта щодо бездіяльності
державного виконавця та не вжиття
останнім заходів звернення стягнення
на його пенсію.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника, крім
виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох мінімальних
розмірів заробітної плати,
допускається лише у разі відсутності в
боржника коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для покриття в повному обсязі
належних до стягнення сум.

Без застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
звернення стягнення на заробіну плату,
пенсію та інші доходи боржника можливо
лише за письмовою заявою стягувача
ОСОБА_2

Проте, вказаних обставин по справі не
встановлено і суду не доведено, а отже,
у державного виконавця відсутні
підстави вжиття таких заходів
примусового виконання рішення.

Оскільки за наявності всіх реальних
можливостей, зокрема, наявності майна
та грошових коштів, що апелянтом не
заперечувалось в судовому засіданні,
та відсутності будь-яких незалежних
від нього об'єктивних обставин
(непереборної сили, події тощо), боржник
ОСОБА_1 фактично ухиляється від
належного виконання зобов'язання за
рішенням суду, колегія суддів
приходить до висновку про підставність
застосування до нього встановлених
законом обмежень, як гарантії
виконання судового рішення та захисту
порушеного права стягувача ОСОБА_2

При цьому колегія суддів зауважує, що
вказані обмеження мають тимчасовий
характер і діють до повного виконання
боржником свого зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали не спростовують і не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено порушення норм
процесуального права або неправильне
застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ухвала місцевого
суду відповідає вимогам закону і
підстав для її скасування судовою
колегією не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 08 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/
С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/
О.О. Панченко

/підпис/ О.В.
Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко