АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1571/2014
інстанції: Сухомлінов С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Соколової В.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про відшкодування
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, посилаючись на те, що 20
березня 2013 Дарницьким районним судом м.
Києва був виданий виконавчий лист на
виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 18 травня 2010
року в указаній вище справі. Зазначеним
рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 13801 грн.
76 коп., 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а також судові витрати
в розмірі 158 грн. 01 коп. Рішення набрало
законної сили 31 травня 2010 року. Заявник
посилався на те, що в даному
виконавчому листі невірно було
зазначено строк його пред'явлення до
виконання (три роки); оскільки
виконавчий лист був виданий після
набрання чинності 9 березня 2011 року
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)", то строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання становить один рік, і цей
строк фактично закінчився 1 червня 2011
року.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
і постановити нову ухвалу про
задоволення поданої заяви.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
18 травня 2010 року позов ОСОБА_2
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі
13801 грн. 76 коп., 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а також судові витрати
в розмірі 158 грн. 01 коп.

На виконання ухваленого судового
рішення 20 березня 2013 року Дарницьким
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1
про визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню, суд першої
інстанції виходив із відсутності
підстав передбачених ст. 369 ЦПК України
для визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) повне найменування
(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікайійний
кож суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження боржника, рахунки
стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної сили (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, у
виконавчому листі зазначено дата
набрання рішенням законної сили (31
травня 2010 року), а також строк
пред'явлення даного виконавчого листа
до виконання, який становить три роки.

Доводи скаржника щодо неправильного
визначення судом строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання є
необгрунтованими та такими, що
підлягають відхиленню.

Законом України від 4 листопада 2010 року
№ 2677-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про виконавче провадження" та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення процедури
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)"
зменшено строк пред'явлення до
виконання судових документів, зокрема
виконавчих листів, виданих судами, з
трьох років до одного.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України від 4 листопада
2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" встановлено,
що виконавчі документи, видані до
набрання чинності цим Законом,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, відповідно до зазначеної
норми строк пред'явлення до виконання
виконавчого документа, перебіг якого
розпочався до 9 березня 2011 року, а
виданого після цієї дати, також
становить три роки.

Ураховуючи викладене, та наявності
обов'язку боржника перед стягувачем,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
підстави для визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню
відсутні й обґрунтовано відмовив у
задоволенні поданої заяви.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, з
урхуванням вищевикладеного, не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість скасування оскаржуваної
ухвали.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону, тому апеляційну скаргу
слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Дарницького районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
В.В. Соколова

Л.Д.Поливач