Справа № 486/2942/13-ц
Провадження № 2/486/96/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.
Д.

при секретарі Коршак О.В.

за участю: представник позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього
непрацездатного сина, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, в якому просить стягнути з
останнього аліменти на його утримання,
у зв'язку з його непрацездатністю на
весь її період, у розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача та отримуваної ним пенсії,
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову і до 01 листопада 2015 року.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 12.09.2002 р.
з відповідача на користь його матері
ОСОБА_1 стягувались аліменти на його
утримання до його повноліття. Оскільки
на даний час він досяг повноліття, -
виплата аліментів припинилась, а
відповідач перестав у добровільному
порядку надавати матеріальну допомогу.
Звернув увагу суду на те, що він є
інвалідом з дитинства, а також має ряд
численних хвороб, серед яких ДЦП,
спастична діплегія, підвивих стегон,
порушення функцій опори та руху та
інші, що потребує значних коштів на
лікування та операції, необхідні кошти
на оплату праці сиділки у період
тимчасової відсутності його матері.
Також зазначив, що самостійних доходів
окрім державної допомоги по
інвалідності він не має. Враховуючи
вищезазначене просив суд стягнути з
відповідача на його користь аліменти
на його утримання, у зв'язку з його
непрацездатністю на весь її період, у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача та отримуваної ним
пенсії, щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову і до 01 листопада 2015
року.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю на позові
наполягала, так як позивач є інвалідом
дитинства I «Б» групи, постійно
потребує лікування та нагляду.
Оскільки на даний час стягнення
аліментів припинилося, так як позивач
досяг повноліття, це ставить його у
скрутне матеріальне становище. Просила
суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов визнала
частково. Звернула увагу суду на те, що
відповідач надає матеріальну допомогу
позивачеві на оплату операцій, купівлю
ліків та інше, що підтверджується
копіями квитанцій та розписок. Крім
того відповідач спілкується із своїм
сином та всіляко його підтримує, тобто
проявляє батьківську турботу. Також
зазначила, що відповідач жодного разу
не ухилявся від обов'язку сплати
аліментів, у результаті чого
заборгованостей з яких у нього не
виникало. Враховуючи викладені
позивачем факти, а саме: його
матеріальне становище дитини -
інваліда, збільшення державної
допомоги на дитину - інваліда,
наявність у платника аліментів 2-ох
малолітніх дітей, а також необхідність
у матеріальній допомозі престарілій
матері відповідача, надання
матеріальної допомоги повнолітній
доньці, стан здоров'я відповідача та
молодшої доньки, претензії позивача на
його утримання, вважає завищеними.
Просила суд задовольнити позов
частково, в розмір 1/8 частини з
розрахунку всіх доходів відповідача,
щомісячно, з дня пред'явлення позовної
заяви та до закінчення позивачем
загальноосвітньої школи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що після досягнення
ОСОБА_3 повноліття йому у відповідності
до довідки Вознесенської міжрайонної
МСЕК № 542183 09.12.2013 року було видане
посвідчення серії НОМЕР_3 про
інвалідність на період до 01.11.2015 року,
згідно з яким останній отримує
державну соціальну допомогу як інвалід
з дитинства на термін з 31.10.2013 р. по
31.10.2015 р. (а.с.18), що також
підтверджується довідкою № 3661 виданої
на ім'я його матері - ОСОБА_1 про
отримання нею державної соціальної
допомоги дітям-інвалідам для ОСОБА_3
(а.с.21).

Як вбачається з висновку ВКК № 150 від
29.11.2013 р. ОСОБА_3 має діагноз ДЦП (а.с.20).

Довідкою № 4437 від 02.12.2013 р. також
підтверджується факт отримання
державної соціальної допомоги на ім'я
ОСОБА_3 як інваліда з дитинства, в
період з 31.10.2013 р. по 31.10.2015 р. (а.с.22).

Довідкою № 2586 від 26.11.2013 р.
підтверджується факт отримання матір'ю
позивача ОСОБА_1. пенсії як матері
дитини інваліда (а.с.23).

Як вбачається з виписки з історії
хвороби (а.с.36), виписки з медичної
амбулаторної картки хворого (а.с.37),
виписки № 172 з медичної картки
стаціонарного хворого (а.с.38), виписки
№869 з медичної картки (а.с.39) та довідки
огляду МСЕК (а.с.24), ОСОБА_3 має діагноз
ДЦП, спастична діплегія та є дитиною -
інвалідом 1 «Б» групи інвалідності (з
дитинства), термін якої встановлено до
01.11.2015 року.

Судом встановлено, що рішенням
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 12.09.2002 р. з
відповідача на користь ОСОБА_1 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
стягувались аліменти в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менш ніж 1/2 частки
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 10.09.2002 року та до
досягнення останнім повноліття (а.с.25),
які відповідач сплачував, про що
свідчить довідка про отримання
аліментів від 10.01.2014 р. у період з січня
по жовтень 2013 року (а.с.91).

Відповідно до постанови про закінчення
виконавчого провадження та листа
відділу ДВС, стягнення аліментів з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання
дітей по виконавчому листу № 12-1052 від
12.09.2002 року станом на 02.12.2013 року
припинено, у зв'язку з досягненням
ОСОБА_5 повноліття. Заборгованість
відсутня (а.с.26,27).

Відповідно до постанови про закінчення
виконавчого провадження та листа
відділу ДВС, стягнення аліментів з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання
дітей по виконавчому листу № 12-1333 від
24.11.2009 року станом на 23.07.2013 року
припинено, у зв'язку з закінченням
дитиною (ОСОБА_5) навчання, що
підтверджується заявою стягувача від
05.07.2013 року (а.с.30,31).

Як вбачається з виконавчого листа
виданого на підставі рішення
Южноукраїнського міського суду від
03.10.2013 р., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
стягувались аліменти на її утримання в
розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно,
починаючи з 23.07.2013 року, які на даний
момент припинені (а.с.33).

Також відповідач надавав кошти матері
позивача ОСОБА_1 за її вимогою задля
проведення чергових операцій для
їхнього сина ОСОБА_3, про що свідчать
численні розписки (а.с.84-90).

Як вбачається із квитанцій (а.с.97-102,105,109)
відповідач надавав матеріальну
допомогу своїй старшій доньці, ОСОБА_5,
яка навчалася у ВНЗ та регулярно
надавав матеріальну допомогу синові
ОСОБА_3, що підтверджується копіями
квитанцій (а.с.103,104,106-111).

Згідно із висновком ВКК № 523 від 15.12.2013
р., ОСОБА_4 потребує щорічного
стаціонарного лікування (а.с.125).

Як вбачається із свідоцтва про
одруження відповідач та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 24 грудня 2002 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Южноукраїнського міського
управління юстиції Миколаївської
області, за актовим записом № 366 (а.с.119).
Від даного шлюбу у них народилося двоє
дітей - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвами про
народження дітей (а.с.112-113).

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Як вбачається з свідоцтва про
народження (а.с.9) батьком позивача є
відповідач.

Для виникнення обов'язку матері, батька
утримувати повнолітніх дочку, сина
потрібні такі умови:

- дочка, син мають бути непрацездатними;

- дочка, син мають потребувати
матеріальної допомоги;

- мати, батько мають бути матеріально
забезпеченими, здатними утримувати
сина або дочку.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.

Дочка, син вважаються непрацездатними
у разі досягнення ними пенсійного віку
або настання інвалідності.

Та обставина, що позивач потребує
матеріальної допомоги також знайшла
своє підтвердження в судовому
засіданні. Крім того, судом
встановлено, що відповідач має
можливість утримувати свого сина -
інваліда, так як має постійне місце
роботи, де регулярно отримує заробітну
плату, що підтверджується довідками з
місця роботи (а.с.59-60).

Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу
України, суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку (сина) у твердій
грошовій сумі або у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", затвердженого 16
січня 2014 року на засіданні Кабміну
встановлений прожитковий мінімум з 01
грудня 2013 року в розмірі 1176 гривень. А
потреба в матеріальній допомозі
визначається залежно від наявності
прожиткового мінімуму.

При визначенні розміру аліментів, що
будуть стягуватись з ОСОБА_4, суд
враховує матеріальне становище
відповідача та позивача, стан здоров'я
та вік відповідача, наявність у
відповідача на утриманні двох
неповнолітніх дітей та престарілої
матері, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.116), та вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню в розмірі 1/8 частки
заробітку (доходу), а також пенсії
відповідача, оскільки він зобов'язаний
утримувати свого повнолітнього сина, у
зв'язку з його непрацездатністю на весь
її термін, тобто до 01 листопада 2015 року,
так як відповідно до довідки до акту
огляду МСЕК (а.с.24) інвалідність ОСОБА_3
встановлена на строк до 01 листопада 2015
року.

У справах про стягнення аліментів суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Проте, згідно із п.9 ч. 1 с. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються інваліди I
та II груп, законні представники дітей -
інвалідів і недієздатних інвалідів I та
II груп.

Тому, в такому випадку з відповідача на
користь держави підлягає стягненню
повна сума судового збору у розмірі 229,40
гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
непрацездатного сина - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м. Красноярськ
Росія на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2),
аліменти на його користь в зв'язку з
непрацездатністю на весь її період, у
розмірі 1/8 частини всіх видів його
заробітку (доходу), щомісячно,
починаючи з 13 грудня 2013 року і до 01
листопада 2015 року.

Згідно ст. 367 ЦПК України допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), на
користь держави судовий збір у сумі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
(сорок) копійок (код суду 24059914, пункт 1.1,
р/р 0010, КЕКД 22030001, «Судовий збір
(Державна судова адміністрація
України, 050)», отримувач - державний
бюджет, , банк ГУ ДСКУ в
Миколаївській області, МФО 826013).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
О. Д. Франчук