АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1079/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 57 суддя
суддя Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 05 грудня 2013
року

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укркур?єр» про зобов'язання вчинити
дії та відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Укркур?єр» про
зобов'язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що 21.01.2013 року він
звернувся на адресу Дніпропетровської
філії відповідача (вул. Леніна, буд. 41,
кор. Б, оф. 204) з листом, у якому просив
повідомити дні, часи, місце прийому
громадян керівництвом відповідача. Але
лист не був вручений, за повідомленням
Поштампу з причини відсутності
уповноваженої особи. 21.01.2013 року
позивач звернувся з листом до
відповідача за адресою в м. Одесі, в
якому просив повідомити про дні, часи,
місце прийому громадян керівництвом
ТОВ «Укркур?єр», про адресу
структурного підрозділу у м.
Дніпропетровську та його юридичний
статус, та надання копії статуту.
Дотепер позивач у повному обсязі
інформацію не отримав. Такі дії
відповідача порушують права позивача,
передбачені Законами України «Про
звернення громодян» та «Про захист
прав споживачів». Тому позивач просив
суд зобов'язати відповідача надати
витребувану інформацію та
відшкодувати моральну шкоду (а.с.1).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено
(а.с.101).

В апеляційній скарзі (а.с.104-105) ОСОБА_1
просив рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, оскільки;

- суд тричі безпідставно відмовляв в
задоволенні клопотання про
витребування у відповідача у якості
доказу заяви ОСОБА_1 від 21.01.213 року;

- суд не оглядав та не досліджував заяви
ОСОБА_1 від 21.01.213 року, але в той же час в
мотивувальній частині рішення
аналізує її зміст;

- пропозиція відповідача у його
відповіді звернутись за певною адресою
замість надання повноцінної відповіді
на заяву є порушенням вимог Закону
України «Про інформацію»;

- місцезнаходження філії відповідача
відрізняється від адреси, яку було
зазначено у відповіді відповідача;

- судом не визначено предмет
доказування, що призвело до певної
можливості маніпулювання доказами;

- судом порушенні приписи ст.6 Конвенції
«Про захист прав людини та
основоположних свобод» та положення
норм цивільно-процесуального
законодавства.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що позивач звернувся до відповідача з
заявою про надання певної інформації, у
відповідь на яку відповідачем на
адресу позивача направлено лист, в
якому приведена вичерпна інформація,
яку запитував позивач.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно квітанції від 08.12.12 року (а.с.59)
позивач направив на адресу філії
відповідача листа з заявою про надання
інформації про дату отримання
відповідачем від Бабушкінського ВДВС у
липні та серпні листів на адресу
позивача, а також про законодавство,
правові акти та ліцензію, на підставі
яких відповідач здійснює свою
діяльність, про договір з органами
ВДВС, про дні, часи, місце прийому
громадян керівництвом ТОВ «Укркур?єр»
(а.с.65), який повернуто за закінченням
строку зберігання (а.с.60).

Згідно відповіді Поштампу від 18.01.2013
року лист з повідомлення про вручення
не вручений у зв'язку з відсутністю
уповноваженої особи на одержання пошти
(а.с.61).

Згідно квітанції від 21.01.2013 року
позивач звернувся з заявою до
відповідача за адресою м. Одеса, вул.
Ніжинська, буд. 44 каб. 9 (а.с.57), яка згідно
повідомлення про вручення поштового
відправлення отриманий відповідачем
29.01.2013 року (а.с.58).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
в заяві від 21.01.2013 року позивач просив
повідомити про: дні, часи, місце прийому
громадян керівництвом ТОВ «Укркур?єр»,
про адресу структурного підрозділу у м.
Дніпропетровську та його юридичний
статус, та надати копії статуту (а.с.1).

Копію цієї заяви позивач суду першої
інстанції не надав, а у відповідача
судом першої інстанції вона не
витребувалася.

З витребуваної апеляційним судом
ксерокопії цієї заяви вбачається, що
крім питань, зазначених в позовній
заяві, позивачем також ставились
питання про надання йому інформації
щодо: законодавства, яким керується
відповідач в своїй діяльності; на
підставі яких актів, ліцензій діє
відповідач; які правові підстави
відносин з органами Державної
виконавчої сліжби (а.с.1,124,125).

Згідно відповіді ТОВ «Укркур?єр» від
20.02.2013 року позивачу надано відповідь
на його заяву від 21.01.2013 року, отриману
відповідачем 29.01.2013 року, щодо надання
інформації та копій статуту та
ліцензії (а.с.64).

Таким чином немає підстав вважати, що
відповідачем не надано позивачу
відповідь на його заяву від 21.01.2013 року.

Тому суд першої інстанції правильно
встановив, що передбачені Законом
України «Про звернення громадян» права
позивача на отримання відповіді на
свою заяву, відповідачем не були
порушені.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач не надав суду доказів того,
яким чином відповідачем порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси позивача діями відповідача
з ненадання йому копій статуту та
ліцензії, інформація про які
відповідно до вимог Закону України
«Про інформацію» віднесено до
конфіденціальної.

Не надано позивачем і доказів
порушення його прав на отримання
інформації як споживача відповідно до
вимог Закону України «Про захист прав
споживачів».

Як вбачається зі справи,
правовідносини між сторонами цим
Законом не врегульовані, оскільки
позивач не укладав з відповідачем
угоди про надання йому послуг зокрема
кур'єрских або поштових послуг.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів
порушення відповідачем його прав та
інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції при
розгляді справи норм процесуального
права не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки це ніяким чином не спростовує
висновків суду першої інстанції.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: