Справа № 748/2894/13-ц Провадження №
22-ц/795/307/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Меженнікова С. П. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів:Страшного М.М., Шарапової
О.Л.при секретарі:Гарасименко Ю.О.за
участю:ОСОБА_5, представника позивача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Чернігівського районного суду від 19
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_7, правонаступником якої є ОСОБА_8,
до ОСОБА_5 про відшкодування витрат по
газифікації будинку та за отриманні
послуги за газопостачання,

в с т а н о в и в:

В грудні 2012 року ОСОБА_7
звернулась з позовом до ОСОБА_5 про
відшкодування їй половини витрат
понесених нею на газифікацію будинку в
сумі 2675 грн. та половину сплачених нею
коштів з газопостачання за період з
01.11.2008 року по 30.06.2012 року в сумі 1160,33 грн.

Рішенням суду позов задоволено
частково. Суд стягнув з ОСОБА_5 на
користь правонаступника ОСОБА_7 ОСОБА_8
у відшкодування витрат по газифікації
будинку 2675 грн., у відшкодування
понесених витрат за послуги з
газопостачання 824,37 грн., 214.6 грн.
судових витрат і відмовив в
задоволенні решти позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду через порушення
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у
тому, що апелянт не є споживачем
природного газу, оскільки у належній
йому частині квартирі навіть відсутні
будь-які прилади для споживання газу.
Апелянт зазначає, що його ніхто не
попереджав, як співвласника будинку,
про проведення газифікації та ним не
було надано згоди на виконання робіт по
газифікації будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду підлягає скасуванню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.3,31), які
добровільно встановили порядок
користування квартирою і самовільно
переобладнали її на дві окремі
квартири: НОМЕР_1, загальною площею 23,2
кв.м і житловою 8,1 кв.м, якою
користувалась ОСОБА_7, та НОМЕР_2,
загальною площею 30 кв.м і житловою
площею 17,9 кв.м, якою користувався
ОСОБА_5, з окремими входами (а.с. 10, 11, 68
зворот).

У 2005 році ОСОБА_7, без згоди ОСОБА_5,
розпочала переобладнання будинку і
встановлення газових приладів у тій
частині, якою вона фактично
користувалась.

З цією метою вона взяла кредит у
Чернігівського обласного фонду
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі у сумі 5350 грн., який
повернула 15.11.2010 року, та уклала 27.12.2006
року договір з ВАТ „Чернігівгаз" на
газопостачання з газовим лічильником
на опалювальну площу будинку 41,3 кв.м.

ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_5 повинен брати
участь в утриманні їх спільної
власності і тому просила стягнути з
нього половину витрат, понесених нею у
зв'язку з газифікацією будинку, та
половину витрат за послуги з
газопостачання за період з листопада
2008 року по червень 2012 року.

Ухвалою Чернігівського районного суду
від 01.08.2013 року залучено до участі в
справі правонаступника позивача
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_5, згідно ст. 360 ЦК України,
зобов'язаний був брати участь у
витратах по утриманню будинку
відповідно до своєї частки у будинку і
з урахуванням того, що його частина
будинку опалювалась під час
ввімкнення опалення ОСОБА_7

Проте, такі висновки суду не
відповідають матеріалам справи та
положенням ст.ст. 358, 360 ЦК України.

Зокрема, суд першої інстанції
обґрунтовуючи свої висновки, послався
на положення ст.369 ЦК України, яка
регулює здійснення права спільної
сумісної власності. Згідно до
свідоцтва про право власності на житло
сторін (а.с.3), вказана квартира належить
їм в рівних частинах, тобто на праві
спільної часткової власності, і
необхідно в даному випадку
застосовувати положення ст. ст.358 ЦК
України, яка встановлює, що право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Судом встановлено, не
заперечується сторонами, що згоди
співвласника ОСОБА_5 на переобладнання
будинку під газове опалення,
встановлення газових приладів, не було.
ОСОБА_7 на свій розсуд, для власного
користування, встановила газову плиту,
газовий лічильник і газовий пристрій у
грубу, які знаходяться у частині
квартири, якою фактично завжди вона
користувалась.

Оскільки, вказані переобладнання
квартири проводились без згоди ОСОБА_5
і не для його користування, то відсутні
підстави для стягнення з нього
половини вартості витрат, понесених на
газифікацію.

Актом обстеження умов проживання
багатодітної сім'ї ОСОБА_5 від 15.11.2011
року (а.с.115-116), на який послався і суд
першої інстанції, довідкою
Новобілоуської сільської ради від
13.09.2013 року, поясненнями самого ОСОБА_5,
підтверджено той факт, що ОСОБА_5 не
користувався газовими приладами, у
нього не було ніяких домовленостей з
ОСОБА_7 стосовно опалення і його
частини квартири. Опалення своєї
половини квартири він проводив
електроприладами, нагрівання спільної
стіни в квартирі, якого не достатньо
було для опалення всієї частини
квартири ОСОБА_5, залежало повністю від
користування газом ОСОБА_7, тобто якщо
вона включала газовий прилад у грубі,
яка знаходилась на її частині квартири.

ОСОБА_7, вирішуючи питання
газифікації будинку, укладання
договору про отримання послуг з
газопостачання, діяла на свій розсуд,
передбачаючи можливість нагрівання
стіни, яка межує з квартирою
відповідача, без врахування думки
іншого співвласника квартири, а тому і
сама повинна нести всі витрати з
отримання послуг.

Посилання суду першої інстанції
на та, що згідно до Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених постановою КМУ від 09.12.1999
року № 2246, в редакції яка діяла на
момент укладення договору, не була
передбачена згода іншого співвласника
на укладання договору, є безпідставним,
так як в даному випадку діють норми ЦК
України, які регулюють здійснення
права спільної часткової власності
тільки зі згоди всіх співвласників.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог. Судові
витрати необхідно розподілити
відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, ст.ст. 316,
319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду
від 19 грудня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7,
правонаступником якої є ОСОБА_8,
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 114,70
грн. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: