Справа № 684/720/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2014 року Старосинявський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючої судді
Галиш І.Б.

при секретарі
Ситніцькому А.О., Білань Г.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у смт. Старій Синяві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний
представник ОСОБА_3, третя особа -
секретар Мшанецької сільської ради
ОСОБА_4, про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Старосинявського районного суду із
позовом до ОСОБА_2, в інтересах якого
діє законний представник ОСОБА_3, третя
особа - секретар Мшанецької сільської
ради ОСОБА_4 про визнання недійсним
заповіту від 29 березня 2013 року, згідно
якого його батько ОСОБА_5 земельну
частку пай та все інше своє майно
заповів ОСОБА_2 В обґрунтування вимог
зазначає, що його батько, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя хворів
онкологічним захворюванням, перебував
на лікуванні у онкологічному
диспансері та у Старосинявській ЦРЛ,
звідки його у важкому стані 29.03.2013 року
було виписано додому і цього ж дня був
посвідчений заповіт. Вважає, що у
зв'язку з хворобою на час складання
заповіту батько підписати заповіт не
міг, як і не міг усвідомлювати значення
своїх дій. Позивач просить визнати
недійсним заповіт батька ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2, який посвідчено 29
березня 2013 року секретарем Мшанецької
сільської ради на підставі ст.1257 ЦК
України, так як волевиявлення
заповідача не було вільним і
не відповідає його волі, а також
посилається на порушення вимог ст.ст.
1248,1253 ЦК України при посвідченні
заповіту.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримали повністю з мотивів,
викладених у позові, просили вимоги
задовольнити.

Законний представник ОСОБА_3, яка
діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, у
судовому засіданні позов не визнала,
пояснивши, що вони доглядали ОСОБА_5,
який проживав одиноко, з лікарні вони
його забрали додому, під час складання
заповіту він міг розмовляти та розумів,
що говорив. Тому просять відмовити у
задоволенні позову.

Третя особа - секретар Мшанецької
сільської ради ОСОБА_4 у судовому
засіданні пояснила, що вважає позовні
вимоги безпідставними. Вказує, що
прийшла до ОСОБА_5 для складання та
посвідчення заповіту після його
повернення з лікарні, заповідач був
хворий, не ходив, а лише лежав, однак був
при свідомості, міг розмовляти та
висловити свою волю. Після розмови із
заповідачем вона у сільській раді
виготовила текст заповіту за допомогою
технічних засобів, а повернувшись
додому ОСОБА_5, останній прочитав текст
заповіту та підписав його. З
врахуванням викладеного просила суд
відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступні
обставини.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5, про що
свідчить свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1, видане 10 серпня 1984 року
Мшанецькою сільською радою
Старосинявського району.

Згідно заповіту, складеного 29 березня
2013 року ОСОБА_5 та посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Мшанецької сільської ради
Старосинявського району ОСОБА_4,
зареєстрованого у реєстрі за №5, ОСОБА_5
на випадок своєї смерті зробив
розпорядження, яким земельну частку
(пай), майновий пай та все інше майно, де
б воно не знаходилось та з чого б не
складалось, і все що на день смерті буде
йому належати, заповів своєму
племіннику ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Мшанець ОСОБА_5 помер,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2, виданим повторно 14
серпня 2013 року відділом РАЦС
Старосинявського районного управління
юстиції, актовий запис № 4 від 06 квітня
2013 року.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи № 128-2013 до майна померлого
ОСОБА_5, 29 липня 2013 року до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом, складеним 29
березня 2013 року ОСОБА_5, звернувся
ОСОБА_2, 15 серпня 2013 року із заявою при
прийняття спадщини за законом вернувся
позивач ОСОБА_1

Померлий ОСОБА_7 хворів онкогологічним
захворюванням, з січня по квітень 2013
року перебував на «Д» обліку в
онкологічному кабінеті
Старосинявської ЦРЛ з діагнозом:
злоякісне новоутворення
передміхурової залози 4 ст. 4 кл. групи,
метастази в лівий кульшовий суглоб з
патологічним переломом, що
підтверджується довідкою лікаря
онколога Старосинявської ЦРЛ ОСОБА_8
від 29.08.2013 року.

Згідно з даною довідкою ОСОБА_5 з 5.02.2013
року по 19.02.2013 року лікувався у
Хмельницькому онкологічному
диспансері, де отримав хіміотерапію та
гормонарну терапію. З 20.02.2013 року по
29.03.2013 року знаходився на стаціонарному
лікуванні у хірургічнму відділенні
Старосинявської ЦРЛ, де отримував
симптоматичне лікування, стан хворого
погіршувався у зв'язку з наростанням
ракової інтоксикації, 29.03.2013 року
родичі забрали хворого без свідомості
додому.

Факт перебування померлого ОСОБА_5 на
стаціонарному лікуванні у
Старосинявській ЦРЛ з діагнозом:
злоякісне новоутворення
передміхурової залози 4 ст. 4 кл. групи,
метастази в лівий кульшовий суглоб з
патологічним переломом в період з
20.02.2013 року по 05.03.2013 року, з 05.03.2013 року
по 15.03.2013 року, з 15.03.2013 року по 26.03.2013
року та з 26.03.2013 року по 29.03.2013 року
підтверджується медичними картами
стаціонарного хворого № 629, №774, №907 та
№1056.

Допитаний у судовому засіданні, як
свідок, лікар-онколог ОСОБА_8 показав,
що ОСОБА_5 після лікування у обласному
онкодиспансері у кінці лютого 2013 року
поступив на лікування у Старосинявську
ЦРЛ, де перебував до 29.03.2013 року. За час
лікування родичі до нього не приходили,
наркотики хворий не отримував, а лише
ненаркотичні знеболюючі. Останні три
дні стан хворого погіршився, він
перестав приймати їжу, тому він
попросив чергову медсестру
передзвонити у с.Мшанень, де пацієнт
проживав, щоб останнього забрали
додому. Останній раз перед випискою він
бачив хворого на обході 28.03.2013 року,
стан ОСОБА_5 був важкий, хворий
перебував у стані сопору, тобто у нього
була пригнічена свідомість, в'ялість,
неконтактодоступний, на запитання не
відповідав.

Свідок ОСОБА_9 - медична сестра
Старосинявської ЦРЛ у судовому
засіданні пояснила, що прийнявши зміну
у день виписки хворого ОСОБА_5, їй
повідомила медсестра, що хворий уже
добу без свідомості, коли підходила до
нього, то він лежав на одному місці
нерухомо з відкритими очима без
свідомості, не розмовляв. У такому
стані його 29.03.2013 року забрали додому.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
показав, що особисто забирав хворого
ОСОБА_5 із Старосинявської ЦРЛ, його
везли швидкою допомогою, стан хворого
був важкий, дуже виснажений хворобою,
він був при свідомості, стогнав, коли
його піднімали на виносили на ряднині у
машину, шевелив губами.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 - сільський голова суду пояснив,
що після того, як родина ОСОБА_2 забрали
із лікарні додому хворого ОСОБА_5 він на
наступний приходив до нього, останній
був лежачий та сказав (прошепотів), що
хоче заповіт, тому секретар Федоришина
Н.В. пішла до нього та посвідчила
заповіт. Він також був у день
посвідчення заповіту, розмовляти
ОСОБА_5 було важко, однак він був при
свідомості та його можна було
зрозуміти.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у судовому
засіданні пояснили, що заходили до
ОСОБА_5 після повернення його із
Старосинявської лікарні, останній був
лежачим, сестра годувала його,
розмовляти йому було важко, але він
говорив, розумів, що його запитують. В
день виписки з лікарні вони його не
бачили.

Свідок ОСОБА_14 - батько відповідача
пояснив, що ОСОБА_5 після повернення із
лікарні був не ходячим, але при
свідомості, міг говорити, в ден
складання заповіту він його не бачив.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили, що
відвідували ОСОБА_5 після виписки з
лікарні, він лежав та не говорив нічого.

Актом судово-психіатричної експертизи
№ 2 від 14 січня 2014 року встановлено, що
на момент виписки із Старосинявської
ЦРЛ - 29.03.2013 року ОСОБА_5 знаходився у
сопорі, який виник внаслідок ракової
інтоксикації, спричиненої злоякісним
новоутворенням передміхурової залози 4
ст. 4 кл. групи з метастазами в лівий
кульшовий суглоб з патологічним
переломом. ОСОБА_5 станом на 29.03.2013 року
не міг виконувати якісь дії у вигляді
написання тексту на заповіті. ОСОБА_5 на
момент складання заповіту - 29.03.2013 року
не міг усвідомлювати значення своїх
дій і керувати ними.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
проаналізувавши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК
України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.

Згідно з ст. 1257 ЦК України, заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заповіт, як вид одностороннього
правочину повинен відповідати
загальним вимогам, додержання яких
є необхідними для чинності правочину,
серед яких, особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності (ст.ст. 202, 203 ЦК
України).

За змістом ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

П.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що правила
статті 225 ЦК поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).
Для визначення наявності такого стану
на момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Висновок такої експертизи має
стосуватися стану особи саме на момент
вчинення правочину.

В ході розгляду справи за клопотанням
сторони позивача ухвалою суду була
призначена посмертна
судово-психіатрична експертиза.

Відповідно до акту посмертної
судово-психіатричної експертизи №
2 від 14 січня 2014 року на момент виписки
із Старосинявської ЦРЛ - 29.03.2013 року
ОСОБА_5 знаходився у сопорі, ОСОБА_5
станом на 29.03.2013 року не міг виконувати
якісь дії у вигляді написання тексту на
заповіті, ОСОБА_5 на момент складання
заповіту - 29.03.2013 року не міг
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними.

Оцінивши зібрані по справі докази,
зважаючи на те, що акт
судово-психіатричної експертизи № 2
від 14 січня 2014 року дає чітку відповідь
щодо оцінки стану ОСОБА_5 на час
складання спірного заповіту 29.03.2013
року, як такого, що знаходився у сопорі
та не міг на момент складання заповіту
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними, а також оцінивши покази
допитаних судом свідків в сукупності
із висновком експертизи, суд приходить
до висновку, що вимоги позивача про
визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від
29.03.2013 року знайшли своє підтвердження
в судовому засіданні та підлягають
задоволенню.

У відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З боку відповідача суду не
представлено належних та допустимих
доказів, які б спростовували вимоги
позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заявлені позивачем позовні вимоги є
обґрунтовані, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі шляхом
недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз (стаття
79 ЦПК України).

Позивачем при зверненні з позовом до
суду сплачено судовий збір у сумі 114,70
грн., що пітверджується квитанцією № 149
від 29.08.2013 року, а крім цього оплачено за
проведення експертизи 1683,37 грн., про що
надана квитанція від 13.12.2013 року. Тому,
суд вважає за необхідне стягнути із
відповідачів на користь позивача
зазначені судові витрати.

Відповідно до ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката
або іншого фахівця в галузі права,
несуть сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу
встановлюється законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 16
вересня 2013 року позивачем було
укладено договір про надання правової
допомоги адвокатом ОСОБА_6 За надання
правової допомоги позивач оплатив
адвокату гонорар у сумі 1500 грн., що
стверджується копією квитанції від
31.01.2014 року.

Ст. 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», визначено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячний розмір за годину участі особи,
яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Розмір мінімальної заробітної плати на
2013 рік встановлено з 01.01.2013 року - 1147
грн., з 01.12.2013 року - 1218 грн., з 01.01.2014
року - 1218 грн.

Відповідно до журналів судових
засідань, які відбулися в
Старосинявському районному суді,
адвокат ОСОБА_6 приймала участь у
розгляді справи 09.10.2013 року - 1 год. 30 хв.,
22.10.2013 року - 40 хв., 04.11.2013 року - 30 хв.,
13.02.2014 року - 30 хв.

Виходячи із наведених положень чинного
законодавства суд приходить до
висновку, що відшкодуванню підлягають
витрати за надання правої допомоги
відповідно до обсягу процесуальних
прав на участь представника у судових
засіданнях при розгляді судом
цивільної справи на протязі 2 год. 40 хв.
у 2013 році, та 30 хв. у 2014 році, що з
розрахунку 40% розміру мінімальної
заробітної плати (458 грн. 80 коп. за 2013 рік
та 487,2 грн. за 2014 рік) за годину роботи
становить 1467 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 212, 215, 218, 223, 294 ЦПК
України, ст.ст. 30, 203, 215, 1223, 1234, 1235, 1247, 1248,
1254, 1257 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Заповіт, складений померлим ОСОБА_5 29
березня 2013 року та посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Мшанецької сільської ради
Старосинявського району ОСОБА_4,
зареєстрований у реєстрі за №5, на
користь ОСОБА_2 - визнати недійсним.

Стягнути із законного представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на користь
позивача ОСОБА_1 понесені судові
витрати, а саме 114, 70 грн. судового збору,
1683,37 грн. витрат за проведення
експертизи та 1467 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області через Старосинявський
районний суд Хмельницької області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуюча
Галиш І.Б.