Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів -
Кондора Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Пудак
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
4 листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
незаконними та скасування наказів про
звільнення та зміну формулювання
причин звільнення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ПАТ «Укрсоцбанк» (далі по тексту - Банк),
в якому просила: - визнати незаконними
та скасувати Накази №02-222-п від 29.05.2013 та
№ 02-244-п від 10.06.2013 "Про звільнення
ОСОБА_1"; - визнати формулювання причин
звільнення з роботи ОСОБА_1
неправильною та змінити формулювання і
причину її звільнення із «згідно п. 2 ст.
41 КЗпП України (у зв'язку з втратою
довіри)» на ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за
власним бажанням); - зобов'язати
відповідача внести відповідні зміни
стосовно зміни формулювання її причин
звільнення, в тому числі, до її трудової
книжки.

Позов мотивовано тим, що згідно Наказу
№ 02/222-п від 29.05.2013 р. «Про звільнення
ОСОБА_1» (Наказ-1) її - старшого касира
сектору касових операцій відділення
«Епіцентр-Мукачево» групи відділень №5
(м.Ужгород) департаменту роздрібних
продаж Західного комерційного
макрорегіону (м.Львів), за вчинення
винних дій, що дають підставу для
втрати довір'я з боку власника -
звільнено з роботи, згідно п.2 ст. 41 КЗпП
України, та зазначено про її звільнення
в перший день після виходу на роботу,
враховуючий її фактичну відсутність на
дату винесення даного наказу. У
подальшому відповідачем було винесено
Наказ №02-244-п від 10.06.2013 р. «Про
звільнення ОСОБА_1» (Наказ-2). Вказані
накази позивач вважає незаконними та
такими, що підлягають скасуванню,
оскільки Наказ-1 було винесено в період
її тимчасової непрацездатності та без
згоди профспілкової організації. Крім
того, нею було подано заяву про
звільнення на підставі ст. 38 КЗпП
України - за власним бажанням, проте її
було безпідставно звільнено у зв'язку
з втратою довір'я до неї.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 4 листопада 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідача в
користь держави судовий збір в сумі 114,70
грн.

Відповідачем на таке рішення суду
подано апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до такого.

Як встановлено в судовому засіданні та
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
з 2 вересня 2011 року працювала на посаді
старшого касира сектору касових
операцій відділення "Епіцентр -
Мукачево" групи відділень № 5
(м.Ужгород) департаменту роздрібних
продаж Західного комерційного
макрорегіону (м.Львів) ПАТ "Укрсоцбанк",
тобто безпосередньо обслуговувала
грошові цінності.

Висновком службової перевірки від 28
травня 2013 року встановлено, що
аудитором Служби внутрішнього аудиту
ЗКМ ПАТ „Укрсоцбанк" 21-22 травня 2013 року,
шляхом перегляду записів
відеоспостереження, були встановлені
факти здійснення валютно-обмінних
операцій без оформлення документів,
допущені, зокрема, позивачкою ОСОБА_1
(а.с.34).

В пояснюючій записці від 22.05.2013 ОСОБА_1
вказала, що програмне забезпечення
працює досить повільно, клієнти не
хочуть чекати квитанції, бо створюють
велику чергу на касі "Епіцентру". Наявна
готівка в касі завжди співпадає із
залишками в програмному забезпеченні
(а.с.9).

З копії листка непрацездатності Серії
АГБ № 079866 від 24 травня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на
лікарняному з 24 травня 2013 року по 07
червня 2013 року (а.с.8).

Наказом ПАТ "Укрсоцбанк" Західного
комерційного макрорегіону (м.Львів)
"Про звільнення ОСОБА_1" від 29 травня 2013
року № 02-222-п, на підставі службової
записки від 28.05.2013 начальника
управління банківської безпеки Гринди
СІ. та пояснюючої записки ОСОБА_1 від
22.05.2013, звільнено ОСОБА_1, старшого
касира сектору касових операцій
відділення "Епіцентр - Мукачево" групи
відділень № 5 (м.Ужгород) департаменту
роздрібних продаж Західного
комерційного макрорегіону (м.Львів) ПАТ
"Укрсоцбанк", за вчинення винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові цінності, що дають
підставу до втрати довір'я до нього з
боку власника, згідно п.2 ст. 41 КзпП
України, в перший день після виходу на
роботу, враховуючи її фактичну
відсутність на дату винесення даного
наказу (а.с.5).

Відповідно до копії наказу № 02-244-п від
10 червня 2013 року "Про звільнення ОСОБА_1"
пунктом 1 зобов'язано ОСОБА_1, старшого
касира сектору касових операцій
відділення "Епіцентр-Мукачево" групи
відділень №5 (м.Ужгород) департаменту
роздрібних продаж Західного
комерційного макрорегіону (м.Львів), 10
червня 2013 року приступити до виконання
службових обов'язків, після тимчасової
непрацездатності, а пунктом 2 звільнено
ОСОБА_1 згідно Наказу № 02-222-п від 29.05.2013
року (а.с.6).

Трудову книжку позивачка отримала в
день звільнення - 10 червня 2013 року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції вважав, що жодної норми
чинного законодавства України,
посадової інструкції та Договору про
повну матеріальну відповідальність
ОСОБА_1 не порушувалося, а відповідачем
не доведено факт легковажного
ставлення ОСОБА_1 до своїх посадових
обов'язків.

Проте такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та не
узгоджуються з відповідними нормами
матеріального права.

Так, у посадовій інструкції від 02
вересня 2011 року, з якою позивачка
ознайомлена належним чином, в основні
обов'язки старшого касира відділення
"Епіцентр - Мукачево" входило, зокрема:
проведення касового обслуговування
клієнтів фізичних осіб усіх сегментів,
згідно з вимогами нормативно - правових
актів НБУ та внутрішніх нормативних
документів Банку (а.с.11-12).

Порядок і вимоги щодо здійснення
банками, їх філіями та відділеннями
касових операцій у національній та
іноземній валюті встановлені
Інструкцією про ведення касових
операцій банками в Україні,
затвердженою Постановою Правління
Національного банку України від 01.06.2011 N
174. Порядок здійснення валютно-обмінних
операцій з іноземною валютою
встановлено Інструкцією про порядок
організації та здійснення
валютно-обмінних операцій на території
України та змін до деяких
нормативно-правових актів
Національного банку України,
затвердженою Постановою Правління
Національного банку України від 12
грудня 2002 року N 502.

Зазначеними нормативами передбачено
документальне оформлення руху готівки
національної та іноземної валюти в
касі банку; ідентифікацію клієнтів
відповідно до вимог законодавства
України. Зокрема, при купівлі у
фізичних осіб - резидентів і
нерезидентів готівкової іноземної
валюти за готівкові гривні Банк
(фінансова установа) має право
здійснювати операції за умови
пред'явлення документа, що посвідчує
особу. Працівник банку (фінансової
установи) зобов'язаний зазначити
прізвище, ім'я, по батькові (за
наявності) особи, яка здійснює
валютно-обмінну операцію, у
відповідних довідках та квитанціях.
Квитанція за відповідною формою
виписуються у двох примірниках: перший
примірник видається як підтвердження
здійснення операції фізичній особі
(резиденту або нерезиденту), другий -
залишається в документах дня. Невидача
довідок та квитанцій під час
здійснення валютно-обмінних операцій
забороняються.

Як встановлено висновком
службової перевірки від 28 травня 2013
року, так і зазначено самою ОСОБА_1 у її
пояснюючій записці, мали місце факти
здійснення валютно-обмінних операцій
без оформлення документів (формування
квитанції про проведення відповідної
операції), а отже, при проведенні
касового обслуговування клієнтів
фізичних осіб позивачкою порушувались
вимоги нормативно - правових актів НБУ
та внутрішніх нормативних документів
Банку.

Відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП
України трудовий договір з ініціативи
власника або уповноваженого органу
може бути розірваний у випадку винних
дій працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності, якщо ці дії дають підстави
для втрати довір'я до нього з боку
власника або уповноваженого органу.

Оскільки обмін валюти позивачкою
проводився з порушенням вимог
нормативно - правових актів НБУ та
внутрішніх нормативних документів
Банку, такі дії, на думку колегії,
давали підстави для втрати довір'я до
ОСОБА_1 з боку Банку.

Позивачкою 22 травня 2013 року було подано
заяву про звільнення за власним
бажанням (а.с.43), проте керуючим
Західного комерційного макрорегіону
Банку було прийнято рішення звільнити
її за результатами службового
розслідування (за недовіру), що є правом
роботодавця. Звільнення було проведено
за попередньою згодою Ради Професійної
спілки працівників Мукачівського
відділення АКБ «Укрсоцбанк» (а.с.26).

Таким чином, Банком про звільненні
ОСОБА_1 були дотримані вимоги закону і
підстав для задоволення позову - немає.

Крім того, позивачкою було пропущено
строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 ст. 233 КЗпП
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору у справах
про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Як ствердила сама позивачка, трудову
книжку вона отримала 10 червня 2013 року, в
якій зазначено причину її звільнення
відповідно до наказу - за вчинення
винних дій працівника, який
безпосередньо обслуговує грошові
цінності, що дають підставу до втрати
довір'я до нього з боку власника, п.2 ст.
41 КЗпП України (а.с.16). Таким чином,
позивачці вже 10 червня 2013 року було
достеменно відомо причину її
звільнення. Позовна заява була подана
до суду 5 вересня 2013 року, тобто з
пропуском передбаченого законом
строку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів", якщо строк звернення до суду
пропущено без поважних причин, у
позові може бути відмовлено з цих
підстав, а також за безпідставністю
вимог.

Оскільки апеляційним судом
встановлено, що відповідач правомірно
звільнив позивачку з займаної посади
на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, у
позові ОСОБА_1 слід відмовити саме за
безпідставністю вимог.

Крім того, повивачем було заявлено
взаємовиключні позовні вимоги -
скасувати накази про звільнення, і в
той же час змінити формулювання
причини звільнення у наказі про
звільнення.

Зважаючи на викладене, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
рішення суду першої інстанції слід
скасувати з підстав, передбачених п.п. 3,
4 ч. ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п.п. 3,4 ч. 1
ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
- задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 4 листопада 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про визнання незаконними
та скасування наказів про звільнення
та зміну формулювання причин
звільнення - в і д м о в и т и.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді