Справа № 466/174/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

18 лютого 2014 року
Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді
Невойта П.С.

при секретарі с/з
Коваль Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третіх осіб Шевченківського РВ ГУДМС
України у Львівській області, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи
такою, що втратила права на
користування житловим приміщенням, -

у с
т а н о в и в:

06.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, третіх осіб
Шевченківського РВ ГУДМС України у
Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившою право на
користування житловим приміщенням, а
саме кв.АДРЕСА_1 у зв'язку з не
проживанням в ній понад один рік без
поважних причин.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що відповідач
ОСОБА_3 є колишньою дружиною його сина
ОСОБА_5, проте стосунки між ними не
склались і з 2009 року така не проживає у
спірній квартирі, речей її немає, вона
не оплачує житлово-комунальні послуги,
не здійснює ремонтні роботи, не отримує
кореспонденцію. Крім цього, його син
ОСОБА_5 на даний час не перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Факт
непроживання відповідача
підтверджується актами ЛКП «Рясне-402».

У судовому засіданні позивач вимоги
підтримав, покликаючись на мотиви
викладені в позові та просить позов
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась повторно з невідомих суду
причин, хоча належним чином
повідомлялась про час та місце
розгляду справи, що стверджується
відмітками у журналі реєстрації
вихідної кореспонденції, заперечень на
позовну заяву відповідачем до суду
подано не було, а тому оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи без її участі,
позивач не заперечував проти заочного
розгляду справи, суд у відповідності до
вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає
за можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних доказів.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
судовому засіданні проти задоволення
позову не заперечили та ствердили
обставини наведені в позовній заяві.

Представник Шевченківського РВ ГУДМС
України у Львівській області в судове
засідання не прибув, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, що стверджується
відміткою в журналі вихідної
кореспонденції, причини неявки в
судове засідання суду повідомлено не
було.

Заслухавши пояснення позивача, третіх
осіб, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовна заява підлягає до задоволення
з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач - ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. Дана квартира
приватизована 30.09.1996 року згідно Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду".

З наданої позивачем довідки ЛКП
«Рясне-402» від 24.07.2013 року №1738
вбачається, що кв.АДРЕСА_1 складається з
3-х житлових кімнат площею 40,20 кв.м. з
комунальними вигодами і у ній як член
сім'ї зареєстрована ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - невістка з 18.08.2008 року
(а.с.5).

Згідно актів ЛКП «Рясне-402» від 29.07.2013 р.,
04.09.2013 р. та 10.10.2013 р. вбачається, що
ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована але не проживає (6,7,8).

На підставі рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 06.12.2012 року
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано,
при цьому під час розгляду справи
ОСОБА_3 до суду не прибула, подавши
письмову заяву, в якій просила
розглядати справу без її участі. (а.с.9).

Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтею 9 ч.4 ЖК України передбачено, що
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі в тому числі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задоволення,
оскільки в судовому засіданні
доведено, що відповідач ОСОБА_3 без
поважних причин більше одного року не
проживає у квартирі АДРЕСА_1, не
цікавиться нею та не надає коштів на
утримання даної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, 317,391,409 ЦК України, суд,
-

в
и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
втратившою право на користування
житловим приміщенням, а саме
кв.АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеля-ційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт