У х в а л а

іменем україни

19 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
ОСОБА_5 про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
припинити з 13 грудня 2008 року договір
поруки від 12 жовтня 2006 року № 33440 cred/1 з
тих підстав, що кінцевим терміном
виконання зобов'язання - погашення
кредиту, є 12 червня 2008 року, а кредитор
протягом шести місяців від дня
настання цього строку не звертався до
нього як поручителя з вимогами про
повернення кредиту. Свої вимоги
позивач обґрунтовував тим, що рішенням
Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 15
січня 2010 року стягнуто солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором від 12 жовтня 2006
року № 33440 cred у розмірі 7 227, 91 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
становить 57 852 грн 19 коп. На виконання
цього рішення ОСОБА_4 перерахував на
користь банку 63 737 грн 43 коп. Проте в
червні 2013 року банк повторно звернувся
до суду з позовом про стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором, у якому просив стягнути
солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 5 703, 89
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить
45 574 грн 08 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2013 року указаний позов
задоволено. Визнано припиненим з 13
грудня 2008 року договір поруки від 12
жовтня 2006 року № 33440 cred/1, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 Стягнуто
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі
114 грн 70 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 19 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції у
частині задоволення позову ОСОБА_4 до
ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання
припиненим з 13 грудня 2008
року договору поруки від 12 жовтня 2006
року № 33440 cred/1 скасовано, в задоволенні
зазначених вимог відмовлено. У решті
рішення залишено без змін. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
судові витрати у сумі 57 грн 35 коп.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про задоволення позову й
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні указаного позову,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з
безпідставності позову - відсутності
правових підстав для визнання
припиненим з 13 грудня 2008
року договору поруки від 12 жовтня 2006
року № 33440 cred/1.

Зокрема, суд правильно, з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, виходив з
того, що рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
15 січня 2010 року, яке набрало законної
сили, встановлено правомірність вимог
про стягнення заборгованості за
кредитним договором з поручителя.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, апеляційний суд
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і дав
їм належну оцінку в силу вимог
ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик