Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Жовтневий районний суд
м. Запоріжжя у складі

головуючого судді
Смолки І.О.,

при секретарі
Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування
майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому зазначив, що 21.09.2011 р.
він підписав з відповідачем договір
дарування 12 частки гаражу з льохом за
адресою: АДРЕСА_1. Договір було
посвідчено приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі
за № 1827.

На підставі зазначеного договору
дарування ОСОБА_2 зареєстрував 12 частку
гаражу на себе.

Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв»язку з
набуттям права власності на ці об»єкти.

У договорі дарування від 21.09.2011 р. не
має таких істотних умов як кадастровий
номер земельної ділянки та розмір
земельної ділянки. Тому, відповідно до
ст..638 ЦК України, зазначений договорі
дарування є неукладеним.

На підставі ст.ст.377,638,1212,1213 ЦК
України позивач просить суд
витребувати від ОСОБА_2 дарування 12
частини гаражу з льохом за адресою:
АДРЕСА_1 та повернути її у власність
ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти
позову заперечує, надавши письмові
заперечення і зазначивши, що
подаровано було не весь гараж, а його
частина, тому вимоги ст..ст.377 ЦК України
та 120 ЗК України в даному випадку не
можуть бути застосовані. Позивачем не
надано доказів щодо оформлення за ним
права власності або права користування
на земельну ділянку, на якій
розташований спірний гараж та
отримання кадастрового номеру цієї
земельної ділянки.

Заслухавши пояснення сторін,
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким,що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 21.09.2011 р.
позивач ОСОБА_1 подарував відповідачу
ОСОБА_2, а останній прийняв в дар 1частку
гаражу з льохом за адресою: АДРЕСА_1.
Договір було посвідчено приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 1827. Своє
право власності на дарунок ОСОБА_2
зареєстрував в ОП ЗМБТІ, що
підтверджено Витягом про державну
реєстрацію прав від 10.10.2011 р.

Згідно ст..377 ЦК України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника.

Статтями 377 ЦК України та 120 ЗК
України визначено перелік об»ктів
нерухомого майна, у випадку відчуження
яких істотною умовою договору є розмір
та кадастровий номер земельної
ділянки. Такими об»єктами є житлові
будинки (крім багатоквартирних),
будівлі і споруди. До зазначено
переліку не віднесено такий об»єкт як
частка у праві спільної часткової
власності. Тому, вимоги ст..ст.377 ЦК
України, 120 ЗК України по даній справі
не можуть бути застосовані, і підстав
вважати вищезазначений договір
дарування неукладеним - не має.

Суд вважає вимоги позивача
незаконними, тому у задоволенні позову
відмовляє.

Керуючись ст..10,11,212-215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя Смолка І.О.