АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1807/2014
Головуючий у1-й інстанції - Зінченко С.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

НежуриВ.А.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 29 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної служби
інтелектуальної власності України,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Студії "Татофільм" про
визнання авторського права,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 29 серпня 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Державної служби
інтелектуальної власності України,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Студії "Татофільм" про
визнання авторського права (т.1,
а.с.244-246).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
через свого представника ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі
(т.1, а.с.50-52).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8,
який підтримав подану апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України,
правонаступником якого є Державна
служба інтелектуальної власності
України, було видано на ім'я ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 свідоцтво НОМЕР_1 від 12 березня
1998 року про реєстрацію авторського
права на твір - сценарій кінофільму
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Позивач підтверджує факт існування
договірних відносин між ним та ОСОБА_5,
а отже написаний ним сценарій створено
в порядку виконання договору. Право
власності на результати виконання умов
договору (сценарій) належить замовнику,
тобто ОСОБА_5.

Право інтелектуальної власності на
твір позивач в установленому
законодавством порядку не
зареєстрував.

Наявність схожих сцен у обох сценаріях,
які приводить позивач, пояснюється тим,
що обидва сценарії писалися на
підставі творчих ідей, задумів та
розробок ОСОБА_5 та варіанти сценарію
писалися за мотивами одного роману.

Позивач не надав жодних доказів, які б
підтверджували його співавторство у
написанні сценарію (сценарію
відповідачів), а посилання на схожість
деяких сцен в сценаріях, суд вважав
неналежними доказами у співавторстві.

За встановлених обставин районний
суд прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги про
порушення районним судом вимог
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав" №5
від 4 червня 2010 року співавторами є
особи, спільною творчою працею яких
створено твір. Авторське право на твір,
створений у співавторстві, належить
усім співавторам незалежно від того, чи
утворює такий твір одне нерозривне
ціле або складається із частин, кожна з
яких має самостійне значення. Якщо
твір, створений у співавторстві,
утворює одне нерозривне ціле, то жоден
із співавторів або спадкоємців
будь-якого співавтора не може без
достатніх підстав відмовити іншим у
дозволі на опублікування, інше
використання або зміну твору (стаття 13
Закону № 3792-ХІІ).

Якщо твір, створений у співавторстві,
складається з частин, кожна з яких має
самостійне значення, то кожен із
співавторів має право використовувати
створену ним частину твору на власний
розсуд, якщо інше не передбачено
договором між співавторами.

В даному випадку на підтвердження
вимог заявленого позову ОСОБА_4 надав
суду авторський примірник твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (т.1,
а.с.49).

З огляду на зміст титульної сторінки
цього твору, виконаної за допомогою
комп'ютерного набору тексту (т.1, а.с.9),
його авторами є ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6. Надпис "ОСОБА_4 "ІНФОРМАЦІЯ_1"
виконаний на першій сторінці
рукописним шрифтом, у той час як весь
текст твору надрукований на
друкарській машинці та має рукописні
виправлення.

Ураховуючи ту обставину, що цей
примірник твору наданий суду самим
позивачем як єдине ціле тексту твору
разом із його титульною сторінкою, суд
приходить до висновку, що цей твір
створений у співавторстві особами,
указаними на титульній сторінці твору,
- ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Доказів, які конкретно сцени цього
сценарію написані кожним із
співавторів, суду не надано.

На обґрунтування заявленого позову у
якості твору, виданням якого без
зазначення імені ОСОБА_4 як співавтора
були порушені авторські права
позивача, позивач надав суду примірник
твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» по мотивам романа
ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1, а.с.50-119).

Доказів того, що указаний твір -
«ІНФОРМАЦІЯ_2» по мотивам романа
ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, є
відтворенням твору (частини твору)
«ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, суду
не надано.

Відповідно до змісту указаних творів
вони в цілому не є ідентичними.

Доказів того, що твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» по
мотивам романа ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3»
(мовою оригіналу) авторів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, є похідним від твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, суду
також не надано.

Водночас, як зазначено вище, якщо твір,
створений у співавторстві, утворює
одне нерозривне ціле, то жоден із
співавторів не може без достатніх
підстав відмовити іншим у дозволі на
опублікування, інше використання або
зміну твору.

Крім того, як зазначено на титульних
сторінках обох цих творів, вони
створені за мотивами (є похідними) від
роману ОСОБА_10 "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Доказів того, чи містять обидва ці
твори частини, які відтворюють
указаний роман, і, якщо так, то які
конкретно частини творів є
відтворенням роману ОСОБА_10
"ІНФОРМАЦІЯ_3", суду також не надано.

Відповідно до наданих Державною
службою інтелектуальної власності
України письмових доказів твором,
авторське право на який
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію прав автора на
твір НОМЕР_1 від 2 березня 1998 року (це
свідоцтво позивач просить визнати
недійсним), є твір «ІНФОРМАЦІЯ_1»
сценарий полнометражного
художественного фильма по мотивам
романа ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою
оригіналу) авторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
робота над яким завершена 24 лютого 1998
року (т.1, а.с.154-217).

Відповідно до змісту указаного твору
він у цілому не є ідентичним змісту
твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та у
цілому не є ідентичним змісту твору
«ІНФОРМАЦІЯ_2» по мотивам романа
ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Доказів того, що указаний твір є
відтворенням твору (частини твору)
«ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу)
авторів ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 чи
переробкою цього твору, суду також не
надано.

Крім того, як зазначено на титульних
сторінках усіх цих творів, вони
створені за мотивами (є похідними) від
роману ОСОБА_10 "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Доказів того, чи містять ці твори
частини, які відтворюють указаний
роман, і, якщо так, то які конкретно
частини творів є відтворенням роману
ОСОБА_10 "ІНФОРМАЦІЯ_3", суду також не
надано.

Оскільки за правилом ч.3 ст. 8 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" передбачена цим законом правова
охорона поширюється тільки на форму
вираження твору і не поширюється,
зокрема на будь-які ідеї, теорії,
принципи, навіть якщо вони виражені,
описані, пояснені, проілюстровані у
творі, безпідставними є доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності обставинам справи
висновків районного суду про те, що
наявність схожих сцен у обох сценаріях,
які приводить позивач, пояснюється тим,
що обидва сценарії писалися на
підставі творчих ідей, задумів та
розробок ОСОБА_5 та варіанти сценарію
писалися за мотивами одного роману.

Однією із засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку позивач на власний
розсуд брав участь у справі через своїх
представників, котрі, як пояснив
апеляційному суду представник
позивача ОСОБА_8, є фахівцями у галузі
права.

Діючи на власний розсуд, представник
позивача ОСОБА_8 11 липня 2013 року подав
до районного суду заяву від імені
позивача про розгляд справи у
відсутності позивача та його
представника (т.1, а.с.225).

Позивач та його представники на
власний розсуд не скористались своїм
процесуальним правом на ознайомлення з
матеріалами справи.

Клопотання про призначення у справі
експертизи для підтвердження обставин
наявності факту відтворення твору
(частини твору) чи переробки твору
позовна заява не містить. Такого
клопотання не було подано під час
розгляду справи у районному суді а
також під час апеляційного розгляду.

При цьому, позовна заява ОСОБА_4 містить
посилання лише на сцени, події та
діалоги сценарію фільму без вказівки з
якими сценами, подіями та діалогами
сценарію позивача (як він вважає)
указані сцени, події та діалоги
сценарію фільму є схожими або
однаковими. Порівняльна таблиця чи
відповідні письмові пояснення з цього
приводу суду також не надані.

Суд апеляційної інстанції відмовив у
задоволенні клопотання представника
позивача ОСОБА_8 про витребування від
Державної служби інтелектуальної
власності України копії сценарію
фільму, який був долучений до
матеріалів даної цивільної справи під
час її розгляду у суді першої
інстанції, виходячи з того, що такий
доказ - примірник твору «ІНФОРМАЦІЯ_1»
сценарий полнометражного
художественного фильма по мотивам
романа ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою
оригіналу) авторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
був до початку розгляду справи по суті
наданий Державною службою
інтелектуальної власності України на
підтвердження своїх заперечень проти
позову (уточнених позовних вимог
ОСОБА_4 від 1 червня 2013 року; т.1,а.с.148) і
приєднаний до матеріалів цивільної
справи (т.1, а.с.160-217). Таким чином, немає
потреби у витребуванні письмового
доказу, який вже наданий суду і
міститься у матеріалах справи.

В ході апеляційного розгляду - у
судовому засіданні 23 січня 2014 року, суд
додатково роз'яснив представнику
позивача ОСОБА_8, процесуальні права
сторони, зокрема передбачене ст.27 ЦПК
України право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії з документів,
долучених до справи, брати участь у
дослідженні доказів.

Крім того, апеляційний суд надав ОСОБА_8
можливість здійснити вищенаведені
процесуальні права (знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії з документів,
долучених до справи) та відклав розгляд
справи до 20 лютого 2014 року (майже на
місяць) з урахуванням тієї обставини,
що позивач та його представники є
іногородніми.

Водночас, ОСОБА_8 не скористався
наданим йому процесуальним правом, а 4
лютого 2014 року подав до суду (направив
поштою) клопотання про витребування
відДержавної служби інтелектуальної
власності України наявної у матеріалах
справи копії сценарію фільму з
одночасним відкладенням розгляду
справи та направлення цієї копії на
його поштову адресу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Указані обставини дають суду
апеляційної інстанції підстави
вважати, що сторона позивача
недобросовісно здійснює свої
процесуальні права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позову відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підстав для
скасування оскаржуваного заочного
рішення немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги
позивача щодо невідповідності
обставинам справи висновку районного
суду про те, що позивач підтверджує
факт існування договірних відносин між
ним та ОСОБА_5, а отже, написаний ним
сценарій створено в порядку виконання
договору, заслуговують на увагу та
можуть бути прийняті апеляційним судом
в якості підстав для зміни
оскаржуваного рішення виходячи з
наступного.

За правилом ч.2 ст. 1107 ЦК України договір
щодо розпоряджання майновими правами
інтелектуальної власності укладається
у письмовій формі. У разі недодержання
письмової форми договору щодо
розпоряджання майновими правами
інтелектуальної власності такий
договір є нікчемним.

В усній формі може укладатися договір
про використання (опублікування) твору
в періодичних виданнях (газетах,
журналах тощо) (ч.1 ст. 33 Закону України
"Про авторське право і суміжні права").

У даному випадку у розпорядженні суду
немає жодних письмових доказів,
зокрема листів, телеграм, якими
обмінялися сторони, у яких
зафіксований зміст договору сторін -
авторського договору замовлення.

Відсутні також докази, які
підтверджують вираження волі сторін на
укладення авторського договору
замовлення за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Крім того, як вже зазначено вище,
авторами цього твору відповідно до
титульної сторінки наданого позивачем
примірника твору (т.1, а.с.9) є ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

За таких обставин немає підстав
вважати, що між сторонами існували
договірні відносини створення ОСОБА_4
на замовлення ОСОБА_5 твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» сценарий
полнометражного художественного
фильма по мотивам романа ОСОБА_10
«ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу).

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України невідповідність висновків
суду обставинам справи є підставою для
зміни рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення підлягає зміні шляхом
виключення з мотивувальної частини
рішення висновку районного суду про те,
що позивач підтверджує факт існування
договірних відносин між ним та ОСОБА_5,
а отже, написаний ним сценарій створено
в порядку виконання договору.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 29 серпня 2013
року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення висновок районного суду про те,
що позивач підтверджує факт існування
договірних відносин між ним та ОСОБА_5,
а отже, написаний ним сценарій створено
в порядку виконання договору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.А. Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

В.А. Нежура