Справа № 473/5932/13-ц
УХВАЛА

іменем України

"28" січня 2014 р. суддя Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області Ротар М.М., розглянувши заяву
представника позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу в сумі 570500 грн., в
якому вказував, що 29 травня 2013 року
відповідач ОСОБА_3 під розписку позичив
у нього грошові кошти у розмірі 70000 дол.
США, що еквівалентно 570500 грн. Вказану
суму відповідач зобов'язувався
повернути частинами, кінцева дата
повернення боргу становила до 15 лютого
2014 року.

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання не
виконав, то позивач ОСОБА_2 просив
стягнути з нього 570500 гривень.

Ухвалою судді від 18 грудня
2013 року відкрито провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу.

27 січня 2014 року на адресу суду від
представника позивача надійшла заява
про забезпечення позову. В заяві
представник позивача вказує на те, що
відповідач є власником комплексу
будівель, що розташований по АДРЕСА_1,
який він може продати і тим самим
унеможливить виконання рішення суду.
Тому позивач просив накласти арешт на
вказане нерухоме майно а також на все
обладнання, яке знаходиться в цьому
будівельному комплексі.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення можу утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду. Перелік видів забезпечення
позову, наведений у ч.1 ст.152 ЦПК України,
не є вичерпним. Однак, згідно з ч.3 ст.151
ЦПК України види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими
позивачем вимогами. Умовою
застосування заходів для забезпечення
позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно, яке знаходиться у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути або
погіршитися за його якістю на момент
виконання рішення, що може утруднити
або зробити неможливим його виконання
в майбутньому. При цьому суд або суддя
має здійснювати оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і змістом позовних
вимог, а також обставинами, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, доказами,
які наведені на їх підтвердження, та
положеннями законодавства, якими
позивач обґрунтовував свої права,
подаючи позов.

Враховуючи обставини справи та
характер спірних правовідносин, суддя
вважає, що невжиття заходів
забезпечення позову дійсно може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тому є всі
підстави для забезпечення позову. При
цьому суд вважає можливим частково
задовольнити заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
нерухоме майно - комплекс будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Що стосується
обладнання, яке знаходиться в цьому
будівельному комплексі, то оскільки
заява не містить ні переліку, ні
вартості вказаного майна, а також
підтвердження належності вказаного
майна відповідачу, то суд приходить до
висновку про відмову в цій частині в
задоволенні заява про забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 209, 210 ЦПК
України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу -
задовольнити частково.

Накласти арешт на комплекс, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 17 серпня 2010 року №
1769, до вирішення справи по суті та
вступу в законну силу рішення суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню,
однак може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М.М. Ротар