ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8831/13-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді: Дубаса
В.А.,

при секретарі:
Ридзель О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за первісним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган
опіки та піклування Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, визначення графіку
зустрічей батька з дитиною та
збільшення розміру стягуваних
аліментів; за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган
опіки та піклування Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод у
спілкування з дитиною, її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею, про
зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року позивач звернулась до
Солом»янського районного суду м. Києва
з позовом до відповідача про
визначення місця проживання дитини,
визначення графіку зустрічей батька з
дитиною та збільшення розміру
стягуваних аліментів.

Ухвалою Солом»янського районного суду
м. Києва від 23.05.2013 року цивільну справу
передано до Дарницького районного суду
м. Києва для розгляду за підсудністю.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 посилалась
на те, що у шлюбі із відповідачем у них
народилась донька ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1),
після того, як шлюб між сторонами було
розірвано, дочка почала постійно
проживати за місцем проживання
позивача. ОСОБА_2 у позасудовому
порядку не змогла дійти згоди із
відповідачем про визначення місця
проживання доньки та щодо способів
участі батька у спілкуванні та
вихованні дитини. Відповідач не
опікувався ні потребами, ні інтересами
малолітньої доньки, тому позивач була
змушена звернутись до суду з позовом
про стягнення аліментів. Згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 липня 2010 року на користь
позивача було стягнуто аліменти на
утримання дитини, у розмірі 1500 (однієї
тисячі п'ятисот) гривень щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. Після
чого, батько дитини, ОСОБА_3, за рішенням
суду сплачував аліменти. З урахуванням
того, що у ОСОБА_2 захворіла мати, а
потреби доньки перевищують визначений
розмір стягуваних аліментів, вона
просила суд збільшити розмір указаних
аліментів до 2000 грн. щомісячно,
мотивуючи більш значними витратами, а
також просила визначити місце
проживання дитини ОСОБА_5 з матір'ю та
встановити графік зустрічей батька з
дитиною.

Ухвалою суду, яку занесено до журналу
судового засідання, від 15.11.2013 року
прийнято до спільного розгляду та
об'єднано у одне провадження первісний
позов із зустрічною позовною заявою
відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа: Орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у спілкування з дитиною, її
вихованні, визначення способу участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею,
про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначив,
що після розлучення він бажає приймати
участь у вихованні дитини, виконувати
свої батьківські обов'язки, але ОСОБА_2
штучно створює постійні перешкоди у
спілкуванні із донькою, чим порушує не
лише його права як батька, а в першу
чергу порушує права та інтереси дитини.

ОСОБА_3 у своєму зустрічному позові не
заперечував проти проживання доньки
ОСОБА_5 за місцем реєстрації її матері
ОСОБА_2, однак наполягав на
зобов»язанні ОСОБА_2 не чинити йому
перешкод у спілкуванні з дочкою, тому
що він зобов'язаний дбати про дитину і
має право на особисте спілкування з
нею.

Через своє не стабільне фінансове
становище, мінімальні доходи та
хворобу матері ОСОБА_3 просив зменшити
розмір аліментів, що був визначений
рішенням Солом'янського районного суду
від 20 липня 2010 року до 800 грн. щомісячно.

У судовому засіданні 11.02.2014 року
представник позивача первісний позов
підтримала та просила суд його
задовольнити, проти зустрічного позову
заперечувала.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги первісного позову
визнав частково, вимоги зустрічного
позову підтримав повністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог, у судове засідання
не з'явився, але раніше надав суду
висновок від 19.04.2013 №108-5040/01 про
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
способів участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною (а.с. 73-74).

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що первісний
позов та вимоги зустрічного позову
підлягають частковому задоволенню
виходячи з настапних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з грудня 2004 року по
травень 2010 року, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20
травня 2010 року, видане ВРАЦС
Солом»янського РУЮ у м. Києві, актовий
запис №338 (а.с. 8).

Встановлено, що від шлюбу сторони мають
малолітню дочку : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що вбачається зі свідоцтва про
народження від 22.06.2007 року, яке видане
ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві,
актовий запис № 1608 (а.с. 9).

Після розірвання шлюбу між батьками,
дитина проживає та зареєстрована разом
з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що
вбачається з довідки Форми №3 від 10.12.2012
року та визнається сторонами у справі,
а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню. (а.с. 11).

У ході розгляду справи, позовну вимогу
щодо проживання дитини за місцем
проживання матері, ОСОБА_3 визнав, про
що, зазначив у своєму зустрічному
позові, а тому згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК
України згадана вимога підлягає
задоволенню (а.с. 119-121).

Як вбачається з матеріалів справи, з
ОСОБА_3 стягуються аліменти за рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 20.07.2010 року на користь ОСОБА_2 на
утримання дочки ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у
розмірі 1500 гривень щомісячно, однак не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
26.05.2012 року і до повноліття дитини (а.с.
17-18).

Статтею 180 Сімейного Кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а обов'язок з утримання
дитини покладається рівною мірою на
обох батьків.

Згідно зі ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про
захист прав дитини, батько (-ки) або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав
дитини передбачено, що суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально важливим
урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу
України передбачено, що розмір
аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками,
може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Сторонами не було досягнуто згоди щодо
виховання дитини, тому вони звернулись
до третьої особи Органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації з
відповідними заявами.

Судом досліджено висновок, що
винесений Органом опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 19.04.2013 року
№ 108-5040/01 про визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та способів участі батька
у вихованні та спілкуванні з дитиною
(а.с. 73-74).

Згідно зазначеного висновку батьки
дівчинки характеризуються позитивно,
житлово-побутові умови у обох належні
для проживання дитини. ОСОБА_3 надає
кошти на утримання дитини, батьку був
встановлений порядок сумісного
проведення часу з дитиною: щомісяця -
кожної середи з 19 год. 00 год. до 20 год. 00
хв., кожної неділі з 11 год. 00 хв. до 18 год.
00 хв.; влітку 14 днів, за умови наявності
путівки до дитячого
оздоровчо-лікувального закладу.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України
рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 159 СК України
передбачено, що якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Згідно ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку про те, що
вимоги первісного позову про
визначення місця проживання дитини,
визначення графіку зустрічей батька з
дитиною та збільшення розміру
стягуваних аліментів є частково
обґрунтованими, законними і підлягають
задоволенню частково.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3, то
суд вважає за необхідне його
задовольнити частково виходячи з
наступного.

Відповідно до довідки № 449 від 08.04.2013
року ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем (а.с. 136).

Зі згаданої довідки та з податкової
декларації платника єдиного податку
вбачається, що за червертий квартал 2012
року виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) склав 20850 грн., а за
перший квартал обсяг виручки - 3 760 грн.
(а.с. 136-137), таким чином дохід позивача не
є значним.

Доказів наявності будь-яких інших
доходів, що отримує ОСОБА_3, матеріали
справи не містять.

До початку початку розгляду справи
судом за клопотанням ОСОБА_3 були
залучені документи, що підтверджують
погіршення здоров'я матері ОСОБА_3 -
ОСОБА_6, а саме: епікриз історії хвороби
№ 11711/1389 від 30.10.2013 року (а.с. 122), виписний
епікриз № 2945/4 (а.с. 123), аналізи (а.с. 124-129),
медична карткою відносно
амбулаторного хворого ОСОБА_6 № 18224/13
від 11.09.2013 року (а.с. 130), щоденник щодо
скарг, діагнозу ОСОБА_6 (а.с. 131).

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_3 від 2000 року ОСОБА_6 є
пенсіонером. (а.с. 208).

ОСОБА_6 отримує пенсію у сумі 969 грн. 02
коп., що випливає з довідка УПФУ у
Дарницького району від 19.11.2013 року (а.с.
206).

Частиною 1 ст. 202 СК України передбачено,
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а обов'язок з утримання
дитини покладається рівною мірою на
обох батьків.

Згідно зі ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально важливим
урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу
України передбачено, що розмір
аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками,
може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Як вбачається зі ст.7 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» прожитковий мінімум для дітей від
6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1
липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, зважаючи на те,
що обов'язок по утриманню дитини
покладено на обох батьків (у т.ч. і на
позивачку у справі ОСОБА_2), суд
приходить до висновку про те, що є
необхідність у зменшенні розміру
стягуваних аліментів, який визначений
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20.07.2010 року у справі №2-2449-1/10
та стягненні у подальшому з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 1000
(однієї тисячі) гривень щомісячно,
однак не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня набрання рішення суду
законної сили і до повноліття дитини,
що буде справедливим та достатнім
порівнюючи обов'язки кожного із
батьків щодо спільної дитини, виходячи
з того, що у відповідача знизився
рівень доходу, та на частковому
утриманні у нього знаходиться хвора
мати пенсійного віку, яка потребує
постійних витрат на лікування тощо.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

Первісну позовну заяву задовольнити
частково.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1) з матір'ю ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1).

Встановити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6) час
спілкування із дочкою ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1) без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей за наступним графіком: ІІ, ІV
неділя щомісяця з 13 год. 00 хв. до 19 год. 00
хв.

Зобов'язати ОСОБА_3 дотримуватися
режиму харчування та відпочинку
дитини, не допускати протиправних дій
та негативних розмов стосовно матері
дитини ОСОБА_2.

У задоволенні інших позовних вимог
первісного позову - відмовити.

Зустрічну позовну заяву задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4) не
чинити перешкод ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6) у
спілкуванні з дочкою ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1), не допускати
протиправних дій та негативних розмов
стосовно батька дитини ОСОБА_3.

Встановити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6), час
спілкування із дочкою ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1) без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей за наступним графіком: кожну
ІІІ неділю щомісяця з 13 год. 00 хв. до 20
год. 00 хв.; два будніх дні на тиждень, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, однак не менше двох годин, з 16
год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; в літній період
- 15 днів за попередньою домовленістю з
матір'ю дитини; в зимовий період
шкільних канікул - 7 днів, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, а також дозволити ОСОБА_3
необмежене спілкування з донькою за
допомогою телефонного, електронного та
іншого зв'язку, що не передбачає
безпосереднього фізичного спілкування
з урахуванням розпорядку дня та
зайнятості дитини.

Надати дозвіл ОСОБА_3 в день побачень
(за графіком) з дочкою ОСОБА_5 забирати
її (з дому, школи, курсів або інших
закладів навчання, оздоровлення,
лікування) особисто.

Дозволити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6) кожного
року у святкові дні, а саме: в день
народження дочки ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1),
01 січня, 07 січня, 8 березня, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, особисто проводити час з дочкою
(можливо за її місцем проживання), але
не менше двох годин з урахуванням
розпорядку дня та зайнятості дитини.

Зменшити розмір стягуваних аліментів
визначений рішенням Солом»янського
районного суду м. Києва від 20.07.2010 року у
справі №2-2449-1/10 та стягнути з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) аліменти на утримання
малолітньої дочки ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень
щомісячно, однак не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
набрання рішення суду законної сили і
до повноліття дитини .

У задоволенні решти вимог зустрічної
позовної заяви - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Повний текст рішення

суду складено 24.02.2014 року