Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/169/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.02.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Пищиди М.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на рішення
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного
Акціонерного Товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» (далі по тексту ПАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 20713,04 грн. та моральної шкоди в
розмірі 20000 грн., завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, а також
2000 грн. - витрат на послуги адвоката.

В обґрунтування вимог зазначала, що
17.10.2012 року у світлий час доби близько
7:30 год. ОСОБА_3 у місті Знам'янка по
вулиці Жовтневій, керуючи автомобілем
«Москвич 21406» д.н. НОМЕР_1 порушив вимоги
п. 2.3 "б", п.12.3 Правил дорожнього руху
України, у результаті чого здійснив
зіткнення з мопедом «Corrado» під
керуванням ОСОБА_5 Внаслідок зіткнення
позивачка, яка була пасажиром мопеду,
отримала тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому кісток нижньої
третини правої гомілки та верхньої
третини лівого плеча зі зміщенням, які
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи від 16.01.2013 відносяться до
категорії середньої тяжкості, що
спричинили тривалий розгляд здоров'я
більше ніж на три тижні, і до цього часу
вимушена лікуватись від травм,
отриманих внаслідок ДТП. Вона
витратила на лікування 20713,04 грн.

Також через одержані під час ДТП
тілесні ушкодження вона зазнала
фізичних і моральних страждань, які
викликані необхідністю тривалого
лікування, зміні звичайних умов
проживання, потребують додаткових
зусиль у організації свого життя.
Заподіяну цим моральну шкоду вона
оцінює у 20000 грн.

Згідно вироку Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26.02.2013 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчинені злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Посилаючись на вказані підстави, з
урахуванням часткового відшкодування
їй ОСОБА_3 понесених витрат на
лікування в сумі 2000 грн., позивач
просила задовольнити її позовні
вимоги.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 06.11.2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2
витрати на лікування в розмірі 18713,04
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду, завдану
дорожньо-транспортною пригодою, в
розмірі 5000 грн. та витрати за послуги
адвоката в розмірі 2000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» ставить питання
про зміну рішення суду першої
інстанції з підстав порушення судом
норм процесуального і матеріального
права та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп». Зазначає, що згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності №
АА/4420233, укладеного 27.08.2011 року між ПАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та
власником автомобіля ОСОБА_6, на період
з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, забезпечено
автомобіль «АЗЛК-2140» д.н. НОМЕР_1, та
сплачено страхову премію. Поліс
складено на умовах договору третього
типу, який не передбачає страхування
осіб, які керують автомобілем, в тому
числі ОСОБА_3, а стосується лише на
страхувальника ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, пояснення
представник ПАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» Стеценко Т.М., який
підтримав апеляційну скаргу, позивача
ОСОБА_2, яка заперечувала проти її
задоволення, відповідача ОСОБА_3, який
погодився з доводами апеляційної
скарги в частині безпідставності
висновків суду щодо розміру
матеріальної і моральної шкоди,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, перевіривши законність
і обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

З огляду на презумпцію вини
завдавача шкоди (частина друга статті
1166 ЦК) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої
статті 61 ЦПК вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. Судом
установлено, що 17.10.2012 року близько 7:30
год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем
«Москвич 21406», державний номер НОМЕР_1, в
світлу пору доби, по вулиці Жовтневій в
місті Знам'янка Кіровоградської
області, при виконанні повороту на
перехресті з вулиці Фрунзе, виїзд на
головну дорогу, в порушення вимог п. 2.3
«б» Правил дорожнього руху України, не
уважно стежив за дорожньою обстановкою
та її зміною, та, об'єктивно маючи змогу
виявити рух мопеду «Corrado», в порушення
вимог знаку 2.1 та п. 16.11 Правил
дорожнього руху, не надав перевагу в
русі водію мопеда «Corrado» ОСОБА_5, який
рухався по головній дорозі, виїхав на
головну дорогу, де між транспортними
засобами відбулося зіткнення.
Внаслідок зіткнення пасажир мопеду
ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому кісток
нижньої третини правої гомілки та
верхньої третини лівого плеча зі
зміщенням, які відповідно до висновку
СМЕ № 8 від 16.01.2013 року, відносяться до
категорії середньої тяжкості, які
спричинили тривалий розгляд здоров'я,
більше ніж на три тижні. Відповідно до
висновку автотехнічної експертизи №
83/18 від 23.01.2013 року, саме невідповідні
дії водія ОСОБА_3 призвели до настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 26.02.2013
року, який набрав законної сили, ОСОБА_3
визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України і
призначено покарання у виді 2 років
обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_3 звільнено від відбуття
покарання з іспитовим строком на 2 роки.
У кримінальному провадженні цивільний
позов не заявлявся (а.с.6).

Згідно листа від 23.04.2013 року № 1011 (а.с.7)
та епікризу № 9286 (а.с.9), виданих
Знам'янською районною центральною
лікарнею, ОСОБА_2 знаходилась на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділені лікарні з
17.10.2012 року по 10.11.2012 року, з діагнозом:
закритий перелом кісток нижньої
третини правої гомілки та верхньої
третини лівого плеча зі зміщенням;
гостра затримка сечовипускання; струс
головного мозку, скарги на біль в
області правої гомілки,
гомілковоступеневого суглобу, лівого
плечового суглобу, різке обмеження
рухів. Лікування: діклотол, фастум гель,
накладення ССВ за ліктьовий відросток;
демонтаж ССВ; анальгін, дімедрол,
Л-лізин, атропін, метрагіл, лораксон,
лоратадін, омник, реосорбілакт, р-н
Рінгер-Локка, глюкоза 40 %+С, інсулін,
цибор, пірацетам, серата, кальцемін
Д3-нікомед, гатілін, гіпсова пов'язка,
перев'язки, но-шпа, папаверін,
платіфілін, очистк. клізма, прозерін,
дих. гімнастика, с/ф пов'язка на спицю,
проф. пролежнів. Після лікування
накладено гіпсову пов'язку на ліву
руку, та виписано на амбулаторне
лікування, рекомендовано: гіпсова
пов'язка на 1 місяць, кардіомагніл,
кальцій Д3-нікомед.

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 частково було
відшкодовано ОСОБА_2 понесені витрати
на її лікування від наслідків ДТП в
сумі 2000 грн., що підтверджується
ксерокопіями розписок (а.с.13-14) і не
заперечується сторонами.

Суд першої інстанці, задовольняючи
позов в частині відшкодування
матеріальної шкоди, дійшов висновку,
що наданими позивачем ксерокопіями
розрахункових квитанцій (а.с. 15-22)
підтверджено зазначену у позові суму
20713,04 грн. витрат на лікування, яка з
вирахуванням 2000 грн. одержаних ОСОБА_2
від ОСОБА_3, повинна бути відшкодована
позивачу в розмірі 18713,04 грн. за рахунок
ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» -
страховиком згідно страхового полісу
№ АА/442033.

З такими висновками суду не можна
погодитись, тому що вони не
відповідають дослідженим доказам та
вимогам закону.

Відповідно до статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим немайновим правам
фізичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

У разі завдання шкоди внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки
їх власникам (володільцям) питання про
відшкодування шкоди вирішується за
принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 21 Закону №
1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до статті 3 Закону №
1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно положення статті 1194 ЦК
України при відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно положень ст. 6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Частиною 1 статті 990 ЦК України
передбачено, що страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта.

Стаття 15 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яка була чинною на час
укладення вищезазначеного договору
страхування, передбачала декілька
типів таких договорів, в тому числі на
умовах страхування відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу,
визначеного в договорі страхування,
особою, вказаною в договорі
страхування, або однією з осіб,
зазначених у договорі (договір III
типу).

З наявного в матеріалах справи полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/4420233 (а.с.54) вбачається, що
за укладеним між ПАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_6
договором від 27.08.2011 року застраховано
цивільно-правову відповідальність
лише ОСОБА_6 при експлуатації
забезпеченого автомобіля «АЗЛК-2140»,
д.н. НОМЕР_1, у період з 01.01.2012 року по
31.12.2013 року.

Страхування цивільно-правової
відповідальності інших осіб, зокрема
відповідача ОСОБА_3, який на
відповідній правовій підставі
(довіреності) володів забезпеченим
автомобілем, вказаним полісом не
передбачено, тому висновок суду про
покладення обов"язку по відшкодуванню
шкоди на користь позивача за рахунок
ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
є безпідставним.

Судом не була дана належна правова
оцінка цим обставинам справи, які мають
значення для правильного вирішення
спору, а тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позовних вимог
до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп».

Вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 витрат понесених на
лікування наслідків
дорожньо-транспортної пригоди
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

З наданих позивачем та досліджених під
час розгляду справи в апеляційному
суді оригіналів чеків (копії (а.с.15-22)
обґрунтовано підтверджено витрати на
придбання зазначених у листі та
епікризі Знам'янської ЦРЛ
медпрепаратів та засобів для
лікування на суму 10851,69 грн.
(979,71+1091,94+659,88+329,50+715,88+799,35+589,53+659,39+971,54+458,23+
1460,22+408,46+928,64+481,11+318,31= 10851,69, із заначених
на сторінках 1-8), які з вирахуванням
попередньо сплачених ОСОБА_3 2000 грн.
під час лікування ОСОБА_2, підлягають
до відшкодування з відповідача в сумі
8851,69 грн.

В іншій частині понесені позивачем
витрати на купівлю медичних препаратів
та інших засобів, які не пов'язані з
лікуванням наслідків ДТП (стоматадін,
медихронал, віагра, алька-прим, еротон,
катетор медичний чоловічий, ефірні
масла, мінеральна вода, препарати від
застудних інфекцій в тому числі й
дитячі, щітка для волосся, та інше) є
необґрунтованими і безпідставними, не
відповідають лікарським призначенням
та характеру захворювання.

Не можна в повній мірі погодитись і з
висновками суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна (немайнова) шкода,
заподіяна громадянину або організації
діяннями іншої особи, яка порушила їх
законні права, відшкодовується особою,
яка заподіяла шкоду, якщо вона не
доведе, що моральна шкода заподіяна не
з її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода поміж іншого відшкодовується
незалежно від вини, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 в результаті ДТП
зазнала фізичного болю та психічних
страждань, а тому має право на
відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи всі обставини справи,
тяжкість та обсяг страждань позивача,
тяжкість вимушених змін у його
життєвих стосунках, обставини
заподіяння шкоди, розмір матеріальної
шкоди та ступінь вини відповідача,
часткове відшкодування останнім
витрат потерпілої у період лікування,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, розмір
моральної шкоди колегія суддів
визначає в сумі 2500 грн.

Неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, що відповідно до ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
підлягають перерозподілу судові
витрати.

Позивач звільнена від сплати судового
збору, тому відповідач повинен
сплатити судовий збір на користь
держави пропорційно до задоволених
вимог майнового та немайнового
характеру в сумі 332 грн. 11 коп.

Також підлягають стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 2000 грн. витрат на
правову допомогу, оскільки такі
витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги фахівця у галузі права та
підтверджені документально, а саме -
копією угоди про надання правової
допомоги та копією розрахункової
квитанції (а.с.8, 10).

Згідно частин 1 та 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу
учасниками цивільного процесу, крім
осіб, які беруть участь у справі, є
секретар судового засідання, судовий
розпорядник, свідок, експерт,
перекладач, спеціаліст, особа, яка
надає правову допомогу.

Згідно вимог ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Така особа має право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім у
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» задовольнити.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 06
листопада 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, - 8851
(вісім тисяч вісімсот п"ятдесят одну)
гривню 69 копійок, моральної шкоди - 2500
(дві тисячі п"ятсот) грн., витрат на
правову допомогу - 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 332 (триста
тридцять дві) гривні 11 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: