Номер провадження № 22-ц/785/1308/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 06.12.2012 року по справі за позовом ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с.1-4), в якому просив стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
в сумі 326 672,77 грн. та судовий збір в
розмірі 3 219 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором № 651-013/ФКВ-08 від
01.09.2008 року щодо повернення наданого
кредиту та внесення плати за кредит у
розмірі, строки і на умовах визначених
цим договором.

Також позивач зазначив, що усі
права кредитора за кредитним договором
№ 651-013/ФКВ-08 від 01.09.2008 року на даний час
належать ПАТ «Дельта Банк», оскільки
30.06.2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України був
укладений договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта
Банк», відповідно до п. 4.1. якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначеним цим договором, ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України, внаслідок
чого АТ «Дельта Банк» змінює ТОВ
«Укрпромбанк» як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а згідно з п. 4.2. цього договору
внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк»
АТ «Дельта Банк» прав вимоги до
боржників, АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
ТОВ «Укрпромбанк») від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Як зазначено в рішенні суду,
представник позивача -Матвєєв В.Ю.
підтримав позов і просив розглянути
справу без його участі, про що подав
адресовану суду свою письмову заяву,
яка приєднана судом до матеріалів
справи.

Відповідач в судовому засіданні
не був присутній.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 06.12.2012 року позов ПАТ
«Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»:
заборгованість за кредитним договором
№ 651-013/ФКВ-08 від 01.09.2008 року у загальному
розмірі 326 672 грн. 77 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 244 376,30 грн.,
що в еквіваленті по курсу НБУ станом на
13.08.2012 року становить 30 573,79 дол. США;
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 72 267,11 грн., що в
еквіваленті по курсу НБУ станом на
13.08.2012 року становить 9 041,30 дол. США;
заборгованість по комісії за ведення
кредиту - 10 029,36 грн. та судові витрати в
сумі 3 219 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 06.12.2012 року, в якій просить рішення
суду скасувати та постановити нове,
яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення суду ухвалено з
грубим порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню, з ухваленням
нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта
Банк», суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що згідно
з кредитним договором № 651-013/ФКВ-08 від
01.09.2008 року ТОВ «Український
промисловий банк» надав ОСОБА_3 кредит
у розмірі 33 210,00 дол. США, на строк
користування 84 місяців, із сплатою
процентів за користування кредитними
коштами за процентною ставкою: у
розмірі 9,90 % річних, за умови виконання
позичальником п. 4.2.10 цього договору, та
у розмірі 12,1% річних у разі невиконання
позичальником вимоги п. 4.2.10 цього
договору, із сплатою комісій: за
надання кредиту - 1,50% від суми кредиту,
за управління кредитом - 0,10% від суми
кредиту щомісячно протягом 84 місяців
користування, за видачу готівкових
коштів - 0,4% від суми кредиту, та за
надання кредиту в післяопераційний час
- 100,00 грн., з погашенням кредиту та
сплатою процентів за користування
кредитом і комісій шляхом внесення
щомісячних платежів в терміни, розмірі
та на умовах, що встановлені цим
договором, з датою кінцевого
повернення кредиту та усіх нарахувань
за ним - 31.08.2015 року.

ТОВ «Український промисловий банк»
повністю та в строки виконав свої
зобов'язання за цим договором, надавши
позичальнику ОСОБА_3 кредитні кошти в
повному обсязі у відповідності до умов
цього договору.

Однак встановлені цим договором
терміни повернення наданого кредиту та
терміни сплати відсотків за кредит
ОСОБА_3 не дотримує.

Усі права кредитора за кредитним
договором № 651-013/ФКВ-08 від 01.09.2008 року на
даний час належать ПАТ «Дельта Банк»,
оскільки 30.06.2010 року між ТОВ
«Український промисловий банк», АТ
«Дельта Банк» та Національним банком
України був укладений договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банк», відповідно до
п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначеним цим договором, ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України, внаслідок
чого АТ «Дельта Банк» змінює ТОВ
«Укрпромбанк» як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а згідно з п. 4.2. цього договору
внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк»
АТ «Дельта Банк» прав вимоги до
боржників, АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
ТОВ «Укрпромбанк») від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Відповідно до п. 6.2. згаданого договору,
банк має право вимагати повного
виконання кредиту, сплати процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
платежів, передбачених цим договором, а
також відшкодування збитків, завданих
банку внаслідок невиконання або
неналежного виконання позичальником
умов цього договору, а позичальник
зобов'язаний протягом 30 календарних
днів з дати надіслання банком
відповідної вимоги провернути суму
заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у разі порушення
позичальником строків платежів, що
встановлені цим договором.

Позивач направив відповідачу ОСОБА_3
письмову вимогу за вих. № 48.2-08/2986/12 від
07.08.2012 року, яка містить вимогу про
повне дострокове повернення кредиту та
усіх нарахувань за ним, але відповідач
залишив цю вимогу позивача без
відповіді.

Через невиконання відповідачем ОСОБА_3
своїх зобов'язань за кредитним
договором № 651-013/ФКВ-08 від 01.09.2008 року,
його загальна заборгованість перед
позивачем за цим договором станом на
13.08.2012 року склала 326 672,77 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 244 376,30 грн.,
що в еквіваленті по курсу НБУ (799,30 грн.
за 100,00 дол. США) станом на 13.08.2012 року
становить 30 573,79 дол. США;
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 72 267,11 грн., що в
еквіваленті по курсу НБУ станом на
13.08.2012 року становить 9 041,30 дол. США ;
заборгованість по комісії за ведення
кредиту - 10 029,36 грн.

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611,
612, 623-625, 1048-1050, 1054 ЦК України задовольнив
позовні вимоги позивача, а також
відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув
з відповідача на користь позивача
понесені ним і документально
підтверджені судові витрати в сумі 3
219,00 грн., пов'язані зі сплатою судового
збору.

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків
неповно з'ясувавши обставини, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду
ґрунтуються на недоведених обставинах,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що в
матеріалах справи міститься кредитний
договір № 651-013/ФКВ-08 від 01.09.2008 року,
відповідно до якого ТОВ «Український
промисловий банк» надає відповідачеві
ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 33 210
дол. США на строк користування 84
місяців, із сплатою процентів за
користування кредитними коштами за
процентною ставкою: у розмірі 9,90 %
річних, за умови виконання
позичальником п. 4.2.10 цього договору, та
у розмірі 12,1% річних у разі невиконання
позичальником вимоги п. 4.2.10 цього
договору, із сплатою комісій: за
надання кредиту - 1,50% від суми кредиту,
за управління кредитом - 0,10% від суми
кредиту щомісячно протягом 84 місяців
користування, за видачу готівкових
коштів - 0,4% від суми кредиту, та за
надання кредиту в післяопераційний час
- 100,00 грн. (а. с. 6-13).

Проте в матеріалах справи відсутні
допустимі докази виконання ТОВ
«Український промисловий банк» своїх
зобов'язань за вказаним кредитним
договорами, на що вказуває відповідач
в апеляційній скарзі.

В матеріалах справи відсутні
бухгалтерські касові документи (заява
на видачу готівки, видатковий касовий
ордер, грошовий чек чи ін.) відповідно
до Р. ІІІ Інструкції

«Про касові операції в банках України»,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України № 337 від
14.08.2003 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 768/8089
від 05.09.2003 року, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
укладення вищезазначеного кредитного
договору, які б підтверджували видачу
відповідачеві ОСОБА_3 грошових коштів
за вищевказаним кредитним договорам
готівкою з каси банку, зарахування
кредитних коштів на поточний рахунок
ОСОБА_3 тощо.

Такі докази не представлені і в суд
апеляційної інстанції.

Надану позивачем довідку про
заборгованість від 13.08.2012 року (а. с. 18),
судова колегія не приймає до уваги,
оскільки зазначена довідка не
підтверджує видачу ОСОБА_3 грошових
коштів, враховуючи вищезазначені
документи, які можуть підтверджувати
видачу та перерахунок грошових коштів.

Також, враховуючи викладене, не
доводить виконання своїх зобов'язань
ТОВ «Український промисловий банк»,
видачу та перерахунок ОСОБА_3 грошових
коштів і кредитний договір, який
міститься в матеріалах справи, на який
посилався суд першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Крім того, позивач посилався на
те, що відповідно до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань, укладеного 30.06.2010 року між
ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та
Національним Банком України, АТ
«Дельта Банк» набув права вимоги по
кредитному договору № 651-013/ФКВ-08 від
01.09.2008 року, укладеному між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3

Однак, до позовної заяви додано копію
вказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань від
30.06.2010 року (а. с. 14-23) в п. 1.7. якого
вказано, що перелік кредитних та
забезпечувальних договорів, які
підлягають передачі на підставі цього
договору, наведений в додатку № 2 до
цього договору (а. с. 14).

Проте, такий додаток в матеріалах
справи відсутній, на що вказує
відповідач в апеляційній скарзі, а тому
відсутні докази того, що до ПАТ «Дельта
Банк» перейшло право вимоги по
вказаному кредитному договору та, що
позивач має право вимоги до
відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проте відповідно до наданих позивачем
доказів, які знаходяться в матеріалах
справи, позивачем не доведено ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, що ТОВ
«Український промисловий банк»
виконало свої зобов'язання за вказаним
кредитним договорам № 651-013/ФКВ-08 від
01.09.2008 року, щодо видачі відповідачеві
ОСОБА_3 грошових коштів готівкою з каси
банку, зарахування кредитних коштів на
поточний рахунок ОСОБА_3 тощо та, що ПАТ
«Дельта Банк» має право вимоги до
відповідача ОСОБА_3

Відповідно до клопотання представника
позивача (а. с. 36), останній просив
розглянути справу за його відсутності.
В судове засідання в суд апеляційної
інстанції представник позивача також
не з'явився, про час та місце розгляду
справи позивач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
(судової повістки), причини неявки
свого представника суду не повідомив,
клопотання про відкладення розгляду
справи від нього на адресу суду не
надходило.

Тому судова колегія, як і суд першої
інстанції, розглядає справу, виходячи з
вимог ст. ст. 169, 303, 305 ЦПК України, у
відсутність представника позивача на
підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, та на підставі
досліджених доказів, які знаходяться в
матеріалах справи, судова колегія
вважає відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог позивача.

Однак, суд першої інстанції не звернув
на це уваги та помилково вважав
доведеними обставини, якими позивач
обгрунтовува свої позовні вимоги,
задовольнивши позов.

Таким чином, на підставі наведеного та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 06.12.2012 року необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з підстав його
недоведеності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідача і
судові витрат, в зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, судова
колегія не приймає до уваги, враховуючи
викладене.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06.12.2012 року по справі за
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А
Станкевич