Справа № 734/2201/13-ц Провадження №
22-ц/795/481/2014 Головуючий у I інстанції
-Анохін А.М. Доповідач - Позігун М.
І.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є. при
секретарі:Халимон Т.Ю.за
участю:представника апелянта ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, прокурора Курило Я.М.,
представника третьої особи на стороні
позивача - Фесюка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2013 року у справі за позовом прокурора
Козелецького району до ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи - Державна
інспекція сільського господарства в
Чернігівській області, ОСОБА_10,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
про визнання недійсними договорів міни
та скасування державної реєстрації
права власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2013 року позов прокурора Козелецького
району задоволено; визнано недійсними
з моменту укладення договори міни
земельних ділянок, укладені між: -
ОСОБА_8 (за довіреністю - ОСОБА_10) та
ОСОБА_5 від 28.01.2012 р. №84, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
- ОСОБА_8 (за довіреністю - ОСОБА_10) та
ОСОБА_5 від 28.01.2012 р. №82, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
- ОСОБА_8 (за довіреністю - ОСОБА_10) та
ОСОБА_5 від 28.01.2012 р. №83, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
- ОСОБА_9 (за довіреністю - ОСОБА_10) та
ОСОБА_5 від 28.01.2012 р. №85, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11;
скасовано державну реєстрацію права
власності на: земельну ділянку площею
1,22 га за ОСОБА_5, яка здійснена
управлінням Держкомзему у
Козелецькому районі у Поземельній
книзі 23.02.2012 р. за №01
(державний акт ЯГ №885041); земельну
ділянку площею 1,70 га за ОСОБА_5, яка
здійснена управлінням Держкомзему у
Козелецькому районі у Поземельній
книзі 23.02.2012 р. за №01
(державний акт ЯГ №890252); земельну
ділянку площею 1,64 га за ОСОБА_5, яка
здійснена управлінням Держкомзему у
Козелецькому районі у Поземельній
книзі 23.02.2012 р. за №01
(державний акт ЯГ №890250); земельну
ділянку площею 5,61 га за ОСОБА_5, яка
здійснена управлінням Держкомзему у
Козелецькому районі у Поземельній
книзі 23.02.2012 р. за №01
(державний акт ЯГ №844104); вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду про наявність підстав для
задоволення позовних вимог фактичним
обставинам справи. Апелянт зазначає, що
укладення договорів міни земельних
ділянок не порушує вимог мораторію на
відчуження земельних ділянок
сільськогосподарського призначення та
відповідно до ЦК України не суперечить
чинному земельному законодавству.
Також ОСОБА_5 вказує, що ст.14 Закону
України „Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)" не містить прямих чи непрямих
заборон членам колишніх колективних
сільськогосподарських підприємств на
обмін належних їм земельних ділянок з
іншими учасниками цивільних
правовідносин, ніж ті, що визначені ст.1
цього Закону. На момент укладення
спірних договорів міни (обміну)
земельних ділянок відповідачі набули
право власності на земельні ділянки, що
були предметом обміну, відповідно до
закону. Вільне волевиявлення сторін
спірних договорів, а також
відповідність їх внутрішній волі
встановлювалось приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу
ОСОБА_11 при посвідченні угод.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
слідуючого висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що за
договорами міни від 28.01.2012 року
фактично здійснено обмін земельних
ділянок (паїв) на інші земельні ділянки,
внаслідок чого було здійснено обхід
мораторію на заборону відчуження
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення.

Такий висновок суду грунтується на
матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно розпорядження Козелецької
райдержадміністрації №371 від 12 жовтня
2006 року передано громадянам (в тому
числі ОСОБА_9) земельні ділянки, в
розмірі земельної ділянки (паю)
безоплатно у власність для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва та дозволено виготовити в
установленому порядку державні акти на
земельні ділянки взамін сертифікатів
на право на земельну частку (пай).
ОСОБА_8 розпорядженням №474 від 19
листопада 2007 року надано дозвіл на
виготовлення в установленому порядку
державного акту на право власності на
земельні ділянки, в розмірі земельної
частки (паю), для ведення особистого
селянського господарства із земель
колишнього КСП „Євминка".

На підставі зазначених розпоряджень
ОСОБА_9 отримала Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
5,61 га, а ОСОБА_8 - Державні акти на право
власності на земельні ділянки площею
1,64 га, 1,70 га, 1,22га (а.с.19, 21, 23, 25).

ОСОБА_5 набув права власності на
земельну ділянку площею 2,0 га згідно
договору купівлі-продажу земельної
ділянки №321 від 10.03.2011 року, яку
попереднім власником ОСОБА_12 було
отримано у власність для ведення
особистого селянського господарства
із земель державної власності на
території Євминської сільської ради
Козелецького району, а не за рахунок
земельної частки (паю).

За заявою ОСОБА_5 було проведено
розподіл зазначеної земельної ділянки
на три частини площами 0,1; 0,1 та 1,8 га з
виготовленням нових державних актів з
цільовим призначенням для ведення
особистого господарства.

28 січня 2012 року ОСОБА_9 (від імені якої
діяв ОСОБА_10) уклала з ОСОБА_5 договір
міни земельних ділянок, згідно якого
ОСОБА_9 зобов'язувалась передати у
власність ОСОБА_5, а останній
зобов'язувався прийняти у власність
земельну ділянку площею 5,61 га; ОСОБА_5
зобов'язувався передати у власність
ОСОБА_9, а остання зобов'язувалась
прийняти у власність земельну ділянку
площею 0,1000 га, що розташована за
адресою: Козелецький район, Євминська
сільська рада (за межами населеного
пункту).

28 січня 2012 року ОСОБА_8 (від імені якої
діяв ОСОБА_10) уклала з ОСОБА_5 три
договори міни земельних ділянок,
згідно яких ОСОБА_8 зобов'язувалась
передати у власність ОСОБА_5, а останній
зобов'язувався прийняти у власність
земельні ділянки площею відповідно 1,64
га, 1,70 га, 1,22 га; ОСОБА_5 зобов'язувався
передати у власність ОСОБА_8, а остання
зобов'язувалась прийняти у власність
три земельні ділянки площею 0,1000 га, що
розташовані за адресою: Козелецький
район, Євминська сільська рада (за
межами населеного пункту).

Відповідно до ст.715 ЦК України за
договором міни (бартеру) кожна із
сторін зобов'язується передати другій
стороні у власність один товар в обмін
на інший товар. Кожна із сторін
договору міни є продавцем того товару,
який він передає в обмін, і покупцем
товару, який він одержує взамін. Право
власності на обмінювані товари
переходить до сторін одночасно після
виконання зобов'язань щодо передання
майна обома сторонами, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З аналізу зазначеної норми права
вбачається, що договір міни входить до
групи договірних зобов'язань,
направлених на оплатну передачу майна
у власність. Основною
індивідуалізуючою ознакою такої
передачі є те, що зустрічне надання за
відчужене майно має товарну форму, а не
грошову.

Враховуючи викладене, при укладенні
оспорюваних договорів міни фактично
відбулось відчуження земельних
ділянок, які ОСОБА_9 та ОСОБА_8 отримали
у власність на їхню частку (пай) за
рахунок земель, виділених у власність
реорганізованим
сільськогосподарським підприємствам,
на користь ОСОБА_5 в обмін на належні
йому земельні ділянки для ведення
селянського господарства, отриманих
попереднім власником не в рахунок
частки (паю). При цьому було порушено
накладений законодавством мораторій
на відчуження таких земельних ділянок.

Пунктом 15 розділу X Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на час
укладення оспорюваних договорів)
встановлено заборону на купівлю-продаж
або іншим способом відчуження
земельних ділянок і зміну цільового
призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян та юридичних осіб для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, земельних ділянок,
виділених в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) для
ведення особистого селянського
господарства, а також земельних часток
(паїв), крім передачі їх у спадщину,
обміну земельної ділянки на іншу
земельну ділянку відповідно до закону
та вилучення (викупу) земельних ділянок
для суспільних потреб.

Угоди (у тому числі довіреності),
укладені під час дії заборони на
купівлю-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок та
земельних часток (паїв), визначених
підпунктами "а" та "б" цього пункту, в
частині їх купівлі-продажу та іншим
способом відчуження, а так само в
частині передачі прав на відчуження
цих земельних ділянок та земельних
часток (паїв) на майбутнє є недійсними з
моменту їх укладення (посвідчення).

Виключенням із заборони відчуження
земельних ділянок, що перебувають у
власності громадян для ведення
сільськогосподарського виробництва, є
обмін земельної ділянки на іншу
земельну ділянку відповідно до Закону.

Порядок обміну земельними ділянками
(паями) врегульовано Законом України
„Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)",
статтею 14 якого передбачено, що у разі
якщо власник земельної ділянки, яка
знаходиться всередині єдиного масиву,
що використовується спільно
власниками земельних ділянок чи іншими
особами для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
виявляє бажання використовувати
належну йому земельну ділянку
самостійно, він може обміняти її на
іншу земельну ділянку на межі цього або
іншого масиву.

Тобто, зазначеними нормами права
встановлено, що обміну підлягають
тільки земельні ділянки за схемою „пай
на пай". Проте, згідно акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 22 липня 2012 року
ОСОБА_12 у власність передавалась
земельна ділянка площею 2,0 га для
ведення особистого селянського
господарства із земель державної
власності (а не за рахунок земель,
виділених на частку (пай) у
реорганізованому
сільськогосподарському підприємстві),
яку придбав у власність ОСОБА_5 і яку
згодом розділено на три частини та які
він обміняв на спірні земельні ділянки.

Враховуючи, що спірні договори міни
земельних ділянок укладено в період
дії заборони на відчуження земельних
ділянок та земельних часток (паїв), що в
силу положень ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦПК
України є підставою для визнання їх
недійсними, доводи апеляційної скарги
щодо відповідності вільного
волевиявлення внутрішній волі сторін
та відсутності приховування договорів
купівлі-продажу не впливають на
правильність висновку суду першої
інстанції щодо недійсності зазначених
договорів.

Оскільки спірні договори міни
земельних ділянок визнано недійсними,
суд першої інстанції обгрунтовано
скасував державну реєстрацію права
власності ОСОБА_5 на земельні ділянки,
підставою для реєстрації якого були
зазначені недійсні договори.

Враховуючи викладене, оскаржуване
рішення суду є законним, обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: