Справа № 457/903/13
Головуючий у 1 інстанції: Василюк
Провадження № 22-ц/783/570/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.

з участю: представника ТзОВ
«Інвестиції і консалтинг» - Морозова
Р.В., ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиції і
Консалтинг» на рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 02
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиції і
Консалтинг» про визнання правочину
недійсним та витребування коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що 13 червня 2012 року між ним та
ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг» було
укладено попередній договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення №?4052, за умовами якого, він,
до 01 серпня 2013 року повинен був укласти
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення (апартаменти) площею 47,1 м.
кв., за адресою: АДРЕСА_1, загальною
вартістю 519 350 гривень.

На виконання умов попереднього
договору, 18 червня 2012 року він
перерахував на рахунок відповідача 200
000 гривень, 13 серпня 2012 року - 19 000
гривень, а 02 вересня 2012 року, ще 10 000
гривень.

У подальшому йому стало відомо, що
нежитлове приміщення, яке він мав намір
придбати, як і увесь комплекс за
адресою: АДРЕСА_1, знаходиться в заставі
банку і є предметом розгляду судових
справ.

Він звернувся до відповідача з вимогою
повернути гроші, однак останній
відмовився це зробити, посилаючись на
умови попереднього договору від 13.06.2012
року, і повідомив, що поверне лише
половину внесених коштів.

На думку позивача, попередній договір
від 13.06.2012 року укладений між ним та
відповідачем не відповідає вимогам
чинного законодавства, так як
укладений не у формі встановленій для
основного договору, зокрема, не
посвідчений нотаріально, тому є
нікчемним.

З урахуванням зазначених обставин
позивач на підставі ст.ст.203, 215, 216, 220, 635,
657 ЦК України просив:

Визнати попередній договір №?4052 від 13
червня 2012 року укладений ним, з однієї
сторони, та ТзОВ «Інвестиції і
консалтинг», з другої сторони, про
подальше укладення договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення №3022 (апартаменти) площею 47,1
м.кв., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, недійсним внаслідок його
нікчемності.

Застосувати наслідки нікчемності
правочину, стягнути з ТзОВ «Інвестиції
і консалтинг» грошові кошти, в сумі 229 100
гривень та судові витрати (а.с.4-6).

Оскаржуваним рішенням Трускавецького
міського суду Львівської області від 02
жовтня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним внаслідок
нікчемності попередній договір № 4052
від 13.06.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
Товариством з обмеженою
відповідальності «Інвестиції і
консалтинг» про подальше укладення
договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення № 3022
(апартаменти) площею 47,1 м.кв., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Повернуто сторони у первісний стан.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальності «Інвестиції і
консалтинг» на користь ОСОБА_3 229 100,00
(двісті двадцять дев'ять тисяч сто
гривень) грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальності «Інвестиції і
консалтинг» на користь ОСОБА_3 2291.00 грн.
(дві тисячі двісті дев'яносто одна
гривня) судового збору.

Рішення суду оскаржило ТзОВ
«Інвестиції і консалтинг».

В апеляційній скарзі посилається на те,
що попередній договір № 4052 від 13 червня
2012 року не є правочином щодо нерухомого
майна який потребує обов»язкового
нотаріального посвідчення, та
державної реєстрації, а є домовленістю
сторін, спрямованою на укладення в
майбутньому відповідного договору
купівлі-продажу нерухомого майна, який
буде нотаріально посвідченим.

Вказаний договір відповідає вимогам
ст. 635, та 203 ЦК України щодо письмової
форми правочину.

Також зазначає, що із тексту договору №
4052 від 13.06.2012 року у жодних осіб не
виникає право власності на нерухоме
майно, а лише висловлюється намір
сторін щодо укладання в майбутньому
нотаріального посвідченого договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення (апартаментів), тому правила
ст.220 ЦК України не можуть
застосовуватися до вказаного договору.

Просить рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 02
жовтня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ТзОВ «Інвестиції і
консалтинг» - Морозова Р.В. на
підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3
та його представника ОСОБА_4 на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 13 червня 2012 року між ОСОБА_3
та ТзОВ «Інвестиції і консалтинг» було
укладено попередній договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення №?4052, за умовами якого,
позивач, до 01 серпня 2013 року повинен був
укласти договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення (апартаменти)
площею 47,1 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1,
загальною вартістю 519 350 гривень.

На виконання умов попереднього
договору, 18 червня 2012 року, ОСОБА_3
перерахував на рахунок відповідача 200
000 гривень, 13 серпня 2012 року - 19 000
гривень, 02 вересня 2012 року, - 10 000
гривень, а разом 229100 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України,
попереднім є договір, сторони якого
зобов»язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору.

Відповідно до ст.657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до п.4 ст.203 ЦК України,
правочин має вчинятися у формі
встановленій законом.

Частина 1 ст.220 ЦК України вказує, що у
разі недодержання сторонами вимог
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно роз»ясень, які містяться у п.13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» №9 від 06
листопада 2009 року, з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення нікчемними є
тільки ті правочини, які відповідно до
чинного законодавства підлягають
обов»язковому нотаріальному
посвідченню.

Оскільки попередній договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення №?4052 від 13 червня 2012 року не
відповідав вимогам закону про його
нотаріальне посвідчення, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав його
недійсним внаслідок нікчемності та
повернув сторони у попередній стан.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиції і Консалтинг» - відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 02 жовтня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.