АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/2059/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Лужецька О.Р. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів :
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Аркада" про визнання
майнових прав спільною сумісною
власністю подружжя, поділ майнових
прав на квартиру та зобов'язання
вчинити дії.

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року заяву
ОСОБА_4 про забезпечення позову було
задоволено.

Заборонено ОСОБА_3, органам державного
нотаріату та приватним нотаріусам
вчиняти будь-які угоди щодо відчуження,
передання в заставу, в іпотеку або
будь-яким іншим способом здійснювати
обтяження майнових прав до договору
про відступлення майнових прав № 64725
від 03.10.2012 року на квартиру НОМЕР_1 та по
договору про відступлення майнових
прав № 64726 від 03.10.2012 року на квартиру
НОМЕР_2, що знаходяться в комплексі
споруд, передбачених проектом забудови
на АДРЕСА_1.

Заборонено Реєстраційній службі
Головного управляння юстиції у м. Києві
вчиняти дії щодо реєстрації права
власності на квартиру НОМЕР_1 та НОМЕР_2
що знаходяться в комплексі споруд,
передбачених проектом забудови на
АДРЕСА_1.

Виконання ухвали доручено ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві та
Реєстраційній службі ГУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
відповідач подала апеляційну скаргу де
ставила питання щодо скасування ухвали
суду першої інстанції та прийняття
нової, за якою заява позивача не
підлягає задоволенню. Вказуючи при
цьому, що суд задовольняючи заяву не
проаналізував причини, у зв'язку з
якими позивач просить забезпечити
позов, задовольнив заяву без жодних
доказів на підтвердження викладених у
ній вимог та не пересвідчився чи існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.
Зазначаючи також, що відповідач не має
наміру щодо відчуження чи обтяження
майнових прав на квартири які є
предметом спору. Навпаки тривале
існування заходів забезпечення позову
може утруднити або й унеможливити у
майбутньому, після введення будинку в
експлуатацію, оформлення права
власності на квартиру. Вважала, що
приймаючи таке рішення суд порушив
приписи ст.ст. 151, 153 ЦПК, п.. 4,6 Постанови
Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року за № 9 не
застосував ст. 60 ЦПК, що є безумовною
підставою для скасування прийнятої
ухвали.

Будучи належним чином повідомленою про
розгляд справи, апелянт у судове
засідання не з'явилася, надавши до суду
додаткові пояснення до апеляційної
скарги, та зазначаючи про неможливість
розгляду справи у її відсутність так як
вона не має юридичної освіти чи
спеціальних знань у галузі права та не
має коштів для укладення угоди з іншим
фахівцем у галузі права.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
апелянта, виходячи з відсутності
поважності причин неявки в порядку ст.
305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Розглядаючи справу про забезпечення
позову суд, має з урахуванням доказів
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
а також відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи вимоги заявника щодо
забезпечення позову у спосіб
визначений позивачем, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами виник спір з приводу поділу
майна. Предметом поділу є майнові
права які належать відповідачу на
підставі договору про відступлення
майнових прав № 64725 від 03.10.2012 року на
квартиру НОМЕР_1 та по договору про
відступлення майнових прав № 64726 від
03.10.2012 року на квартиру НОМЕР_2, що
знаходяться в комплексі споруд,
передбачених проектом забудови на
АДРЕСА_1.

Доводи апелянта про відсутність
наданих позивачем доказів того, що не
накладення забезпечення призведе до
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
не є підставою для скасування ухвали
суду. Оскільки, забезпечення здійснено
у спосіб щодо заявлених вимог і не
суперечить положенням ст. 152 ЦПК
України. На час постановлення ухвали
суду між сторонами існує спір, щодо
майнових прав на житлові приміщення.
Доказів того, що обраний вид
забезпечення порушує права
відповідача до суду надано не було.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення. Може бути
оскаржена в касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: