Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Швець А.Л.

за участю позивача-відповідача -
ОСОБА_1

представника позивача-відповідача -
ОСОБА_2

відповідача-позивача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
майном та зустрічним позовом ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа
Державний реєстратор реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області, про визнання частково
недійсним витягу із Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, в частині
господарської будівлі,

в с т а
н о в и в :

В серпні 2013 року до Рівненського
міського суду звернулася ОСОБА_1 із
позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
майном, належною на праві власності
господарською будівлею АДРЕСА_1 шляхом
звільнення від майна, свійських тварин,
зернових запасів, кормів та належного
відповідачам автомобіля.

В позовній заяві вказувалось, що
згідно витягу №1728596 з державного
реєстру права власності на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
яке було зареєстроване 28.03.2013 року за
№1, номер запису 479531 їй належить
1/3 частина незавершеного будинку та вся
господарська будівля АДРЕСА_1
Господарська будівля складається із
літньої кухні, хліва на два відділення
та гаража. Відповідачі є
співвласниками тільки відносно
незавершеного житлового будинку.
Господарська будівля використовується
відповідачами без згоди із нею, як
власником. В хліву утримуються
свійські тварини, в гаражі знаходиться
автомобіль відповідачів, в літній
кухні знаходяться запаси зернових.
Двір охороняють собаки відповідачів. З
приводу перешкод в користуванні
господарськими будівлею із
відповідачами виникають постійні
конфлікти, в тому числі скандали та
фізичні сутички. Згідно рішення
Рівненського міського суду від 12.10.2006
року, відповідачам заборонено
знаходитись на її земельній ділянці, де
знаходиться спірне господарське
приміщення. Відповідачі своїми
протиправними діями порушують її право
на вільне користування приватною
власністю. У цьому зв'язку вона
вимушена звертатись до суду за
захистом порушеного права в відповідно
ст. 391 ЦК України, ст.ст. 3,8,41,55
Конституції України.

Заявою від 24.12.2013 року позивачка
зменшила позовні вимоги, із наведених
вище підстав просить зобов'язати
солідарно відповідачів усунути
перешкоди в користуванні належною їй
на праві власності господарською
будівлею АДРЕСА_1 шляхом звільнення
всіх приміщень господарської будівлі,
а саме літньої кухні, хліва, гаража та
горища, від свійських тварин, запасів
зерна, кормів, автомобіля відповідачів
та інших особистих речей.

В вересні 2013 року судом прийнята
зустрічна позовна заява ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Державний
реєстратор реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Крук Віра Романівна, про
визнання частково недійсним витягу із
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
виданого реєстраційною службою
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області від 28.03.2013
року, індексний номер 1728596, на ім'я
ОСОБА_1, в частині, що стосується
господарської будівлі «Б-І». На
обґрунтування позовних вимог
зазначено наступне. З приводу права
власності на незавершений житловий
будинок, будівництво розпочате в 1991
році, станом на 20.04.2001 року готовність
незавершеного будинку складала 88%, в
справі про спору між сторонами було
ухвалене рішення Апеляційного суду
Рівненської області від 21.06.2007 року, за
яким за ними визнано право власності на
2/3 частини будинку, решту 1/3 частин
недобудованого житлового будинку
визнано за ОСОБА_1 Згідно положень ст.
132 ЦК України 1963 року, роз'яснень п.8
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок» АДРЕСА_1 від 04 жовтня
1991 року, підсобні будівлі складають із
будинками одне ціле. Тому при
відчуженні жилого будинку такі
підсобні будівлі переходять до нового
власника разом із будинком, якщо при
укладенні договору про відчуження не
було обумовлено їх знесення, або
перенос попереднім власником. Вважає,
що в графі тексту «додаткові
відомості» витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №1728596 від
28.03.2013 року на ім»я ОСОБА_1 безпідставно,
можливо допущено технічну описку, а
саме «Б-І» господарська будівля».
Вказаний запис однозначно підлягає
скасуванню, а текст в цій же графі
«незавершений будівництвом житловий
будинок, готовність якого складає 88%»,
підлягає залишенню без зміни. В
мотивувальній частині рішення суду від
28.02.2013 року зазначено, що відповідно до
експертного висновку №21206/1фм від 20.12.2012
року, судової будівельно-технічної
експертизи стверджується факт
неподільності спільного нерухомого
майна без порушення будівельних норм.

Згідно письмових заперечень ОСОБА_1
на зустрічну позовну заяву, із
зустрічними вимогами вона категорично
не згідна. Згідно договору дарування
незавершеного будівництва їй належало
на підставі приватної власності два
об'єкти - незавершений будівництвом
будинок і «Б-І» - господарська будівля.
Рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 21.06.2017 року
частково скасований договір дарування,
в частині дарування 2/3 частин будинку
АДРЕСА_1 визнано недійсним та визнано
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на
2/3 частин даного недобудованого
житлового будинку. Щодо господарської
будівлі рішення не приймалось. В лютому
2013 року ДАБІ в Рівненській області при
проведенні перевірки законності
будівництва вказали, що «Господарська
будівля, яка на підставі договору
дарування від 24.05.2001 року та рішення
Апеляційного суду Рівненської області
від 21.06.2007 року належить гр. ОСОБА_1 ,
використовується для утримання
свійських тварин.» В задоволенні заяви
відповідачів-позивачів про роз'яснення
вищенаведеного рішення суду
відмовлено. Експертиза, на яку
посилаються відповідачі-позивачі
проводилась виключно по житловому
будинку. Посилання на цивільний Кодекс
1963 року вважають безпідставним.
Просять зустрічний позов залишити без
задоволення за безпідставністю
позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач за первісним
позовом повністю підтримали заявлені
позовні вимоги, заперечують зустрічний
позов. По суті позовних вимог пояснили,
що внаслідок конфліктів, що мали місце
із батьками позивачки, відповідачами в
справі, через перешкоди в користуванні
господарською будівлею, вони
неодноразово звертались із заявами в
міліцію та заявою про реєстрацію
кримінального правопорушення.
Перешкоди в користуванні власністю
додатково підтверджуються наданими
фото таблицею із господарської будівлі
та актом опису майна відповідачів, що
там знаходиться, які надані суду.
Зустрічні позовні вимоги
спростовуються двома
правовстановлюючими документами у
вигляді договору дарування та рішення
Апеляційного суду Рівненської області
від 21.06.2007 року та двома витягами із
державної реєстрації про те, що
господарська будівля належить ОСОБА_1
Просять задовольнити первісний позов
та відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Відповідачі первісного позову та
позивачі зустрічного позову ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не визнали позовних вимог
первісного позову про усунення
перешкод в користуванні господарською
будівлею, вважаючи що задоволення
таких вимог повинно бути виключене із
задоволенням зустрічного позову.
Пояснили, що садиба належала батькам
ОСОБА_4, в 1991 році вони із сином
розпочали будівництво нового будинку,
в 1997 році через розірвання шлюбу сином,
все будівництво ним було подароване
ОСОБА_1 з метою виключення його із числа
предметів розподілу. Вважає хибною дію
державного реєстратора, а господарську
будівлю за наведених позовом підстав
помилково включеною до витягу
Державного реєстру про право власності
ОСОБА_1 на частину незавершеного
будинку. Вважає витяг повинен бути
визнаний недійсним в судовому порядку.
В своїх поясненнях вказують, що
господарська будівля не закривається
на замки, не чиняться перешкоди в
доступі позивачки-відповідачки до
будівлі, проте не заперечують власне
користування господарською будівлею
та утримання в ній зазначеного
первісним позовом майна, оскільки вони
там проживають і ведуть господарство, а
позивачка проживає у власній квартирі.

Представник третьої особи, державний
реєстратор Крук Віра Романівна,
позовні вимоги не визнала. Пояснила, що
11.03.2013 року надійшла заява ОСОБА_1 про
державну реєстрацію права власності на
частину будинковолодіння по вулиці
АДРЕСА_1 Реєстрація проведена в
електронному реєстрі 28.03.2013 року з
урахуванням особливостей реєстрації
незавершеного будівництва. В основу
покладені правовстановлюючі
документи, договір дарування та
рішення Апеляційного суду Рівненської
області №22-462 від 21.06.2007 року,
відповідно до записів якого і
проведена реєстрація. Підтвердила, що
згідно проведеної реєстрації в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
ОСОБА_1 внесені записи про право
власності на 1/3 частку на незавершений
будівництвом житловий будинок,
готовність якого складає 88 відсотків
та «Б-І» - господарська будівля. Запис
щодо господарської будівлі не є
опискою або технічною помилкою. Вважає,
що предметом позовної вимоги не може
бути витяг Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, такий не підлягає визнанню
частково недійсним. В судовому порядку
в порядку адміністративного
судочинства може бути оспорена
Державна реєстрація права власності,
оскільки належним відповідачем має
бути суб'єкт владних повноважень -
Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області.

Оцінюючи пояснення сторін,
дослідженні надані в справі докази,
встановленні обставини, суд прийшов до
висновку, що первісні позовні вимоги
підлягають до задоволення, а зустрічні
позовні вимоги до задоволення не
підлягають за безпідставністю, з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно рішення
Колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області від 21.06.2007 року в
справі №22-462/2007, яке вступило в законну
силу і є чинним, договір дарування від 24
травня 2001 року, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за №1618, за яким ОСОБА_7 увесь
недобудований житловий будинок
АДРЕСА_1 готовністю 88% подарував
відповідачці ОСОБА_1, в частині
дарування 2/3 частин цього будинку
визнати недійсним. Решту 1/3 частину
цього недобудованого будинковолодіння
після укладення договору дарування
між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, тобто після 24
травня 2001 року, залишити у власності
ОСОБА_1.

В силу положень ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи.

30.07.2008 Року на звернення
відповідачів-позивачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 КП "Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації" здійснено
Державну реєстрацію власності на
підставі рішення Колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Рівненської області
від 21.06.2007 року в справі №22-462/2007,
зареєстровано право приватної
спільної сумісної власності на 2/3
частини незавершеного будівництвом
житлового будинку, що стверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «РМБТІ» №19715791 від
30.07.2008 року.

Згідно витягу із Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, індексний номер 1728596
від 28.03.20013 року, виданого Реєстраційною
службою Рівненського міського
управління юстиції Рівненської
області, на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1 зареєстрована 1/3
частка незавершений будівництвом
житловий будинок, готовність якого
складає 88 відсотків, та «Б-І» -
господарська будівля, об'єкт
незавершене будівництво,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 1.

У відповідності ч.2 ст. 331 ЦК
України передбачено, якщо право
власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. В силу ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином право власності на 1/3
частка незавершеного будівництвом
житлового будинку, готовність якого
складає 88 відсотків, та «Б-І» -
господарську будівлю у
позивача-відповідача ОСОБА_1 виникло з
моменту державної реєстрації, тобто
28.03.20013 року. Станом на час судового
розгляду справи така державна
реєстрація є чинною та підтверджена
представником третьої особи. Спірна
господарська будівля знаходиться на
земельній ділянці площею 0,1800 га по
АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності, що
підтверджується рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
12.10.2006 року в справі №2-5855/06, яке
вступило в законну силу і є чинним.

Судом встановлено, в тому числі на
підставі наданих доказів і пояснень
сторін, що на даний час спірною
господарською будівлею «Б-І»
користуються відповідачі-позивачі.
Дослідженими доказами, в тому числі
оглянутими в судовому засіданні
фотознімками приміщень господарської
будівлі «Б-І» та актом опису, що
фактично визнані і не спростовані
відповідачами-позивачами,
підтверджується використання всіх
приміщень господарської будівлі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для ведення
підсобного господарства і зберігання
майна, в тому числі: автомобіля марки
«Москвич-412», д.н.з. НОМЕР_1,, зерна,
кормів, особистих речей та утримання
свійських тварин.

З приводу користування господарською
будівлею виникають конфлікти між
сторонами, що підтверджується
дослідженими зверненнями ОСОБА_1 в
Інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області в лютому 2013 року,
витягами із кримінального провадження
№ 0002480 від 22.04.2013 року за ст. 125 ч.1
за повідомленням ОСОБА_1, поданнями ДВС
Рівненського міського управління
юстиції про притягнення
відповідачів-позивачів до
кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд вважає доведеним, що
вищевказаними діями
відповідачів-позивачів чиняться
перешкоди в користуванні
господарською будівлею для її власника
ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні, а
відповідачами-позивачами не надані
суду докази правомірності
користування ними належною
позивачу-відповідачу на праві
власності господарською будівлею.

Оцінюючи зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
частково недійсним витягу із
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
виданого реєстраційною службою
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області від 28.03.2013
року, індексний номер 1728596, на ім'я
ОСОБА_1, в частині, що стосується
господарської будівлі «Б-І», суд
приходить до висновку, що такі вимоги
не є коректними та не можуть бути
задоволені судом.

Із пояснень представника
реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області встановлено, що
оспорений витяг в спірній частині
реєстрації господарської будівлі не є
опискою чи технічною помилкою, а
відповідає Державній реєстрації права
власності на об'єкт нерухомості.

Таким чином, встановлено, що оспорений
витяг виданий на підставі Державної
реєстрації права власності в Єдиному
Державному електронному реєстрі прав
на нерухоме майно, проведеної 28.03.2013
року реєстраційною службою
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області, яка не
скасована та не визнана недійсною

За наведених обставин вимоги до ОСОБА_1
про визнання частково недійсним саме
витягу Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності в частині, що стосується
господарської будівлі «Б-І» по вулиці
АДРЕСА_1 до задоволення не підлягають
за безпідставністю.

Оцінюючи досліджені докази в
сукупності, у відповідності до
положень чинного законодавства, суд
приходить до висновку про наявність
передбачених законом підстав до
задоволення позовних вимог первісного
позову та про відмову в задоволенні
зустрічних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 331, 319, 387,
391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60,
61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 228, 292, 294 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні майном задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_1
належною їй на праві власності
господарською будівлею «Б-І» по вулиці
АДРЕСА_1 шляхом звільнення всіх
приміщень господарської будівлі від
майна /запасів зернових і кормів,
особистих речей, автомобіля/ та
свійських тварин.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним витягу із
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
виданого реєстраційною службою
Рівненського міського управління
юстиції 28.03.2013 року за індексним № 1728596,
в частині «Б-І»- господарська будівля,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення, а для осіб, які брали участь у
справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду
Музичук Н.Ю.