АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/569/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т.О. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського
А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко
І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 07
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи -
державний нотаріус Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Куликов Сергій
Васильович, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації", ОСОБА_8, про
визнання права власності, визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
витребування квартири

встановила:

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 07
листопада 2013 року позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права
власності, визнання недійсним договору
купівлі-продажу, витребування квартири
задоволено.

Визнано недійсним з 02.11.2007 року
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 02.11.2007 року, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № Д-271.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витребувано на користь ОСОБА_4 з
незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати
по справі - сплачений судовий збір у
розмірі 117 грн. та витрати на
інформаційно- технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 40 грн., а всього
157 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову ОСОБА_4 в
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України,
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є
сином ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і
спадкоємцем першої черги після її
смерті на квартиру АДРЕСА_1, що належала
їй на праві власності.

З січня по листопад 2007 року ОСОБА_4
проживав у Кіровоградській області в
зв*язку з роботою за наймом в м.
Олександрія і про смерть матері та
відкриття спадщини йому стало відомо
лише 11.11.2007 року після приїзду до м.
Дніпропетровська.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 22.11.2012 року,
ухваленим у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом і залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Днпропетровської області від 08.08.2013
року встановлено, що невстановленою
особою від імені ОСОБА_4 була
підроблена заява про прийняття
спадщини, в наслідок чого державний
нотаріус Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори 26.10.2007
року оформив та передав особі, яка
видала себе за ОСОБА_4, свідоцтво про
право власності на спадщину за законом,
що відкрилася 19.0.2007 року після смерті
ОСОБА_9 У подальшому ця особа за
підробленими документами
зареєструвала за собою право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та за договором
купівлі-продажу від 02.11.2007 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, продала
її ОСОБА_5

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 06.12.2007 р. ОСОБА_5 продав вказану
квартиру ОСОБА_3, яка на теперішній час
є її власником.

За вказаним фактом за заявою ОСОБА_4
постановою СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області від 17.01.2008 року була порушена
кримінальна справа за фактом
заволодіння чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою за ознаками
злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК
України, по якій триває досудове
слідство.

Відповідно до Висновку експерта
Науково-вишукувального експертно-
криміналістичного центру при УМВС
України в Дніпропетровській області №
61/04-67 від 17.04.2008 р., підписи від імені
ОСОБА_4 в заяві в Сьому
Дніпропетровську держнотконтору в
графі «підпис», в двох зразках
«договору купівлі-продажу квартири від
02.11.2007 р.» в графі «продавець»; в
інвентаризаційній справі № 45403 - в
ескізі на стор.12 на штампі від 23.10.2007 р.;
в «замовленні-зобов*язанні» № 2/4408 від
16.10.2007 року в графі «підпис замовника»
на стор. 13 інвентарної справи № 45403; в
«заяві» від 22.10.2007 р. в графі «підпис» на
стор.14 інвентаризаційної справи № 45403;
в «заяві» від 16.10.2007 р. в графі «підпис
замовника» на стор.16 інвентаризаційної
справи № 45403; в «заяві про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
22463» від 06.10.2007 р. в графі «заявник» на
стор.20 інвентаризаційної справи № 45403;
в ескізі на штампі від 07.11.2007 р. в графі
«підпис замовника» на стор.26
інвентаризаційної справи № 45403;
«замовленні зобов*язанні» № 2/4664 від
31.10.2007 р. в графі «підпис замовника» на
стор.28 інвентаризаційної справи № 45403;
в «заяві» від 31.10.2007 р. в графі «підпис
замовника» на стор.29 інвентаризаційної
справи № 45403; в «заяві» від 01.11.2007 р. в
графі «підпис» на стор.31
інвентаризаційної справи № 45403,
виконані не ОСОБА_4, а якоюсь іншою
особою. Тобто, вказане Свідоцтво про
право на спадщину за законом від 26.10.2007
року, видане на ім*я ОСОБА_4, було видано
особі, яка не мала права на спадкування.

Рішенням Бабушкінського районного
суду М.Дніпропетровська від 22.11.2012 року,
яким визнано недійсним Свідоцтво про
право на спадщину за законом від 26.10.2007
року, видане на ім *я ОСОБА_4, після
смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, що
складається з квартири АДРЕСА_1, яке
посвідчене 26.10.2007 року державним
нотаріусом Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Куликовим С.В. та зареєстроване в
реєстрі за № 1-8366. Вказане рішення
вступило в законну силу і, відповідно
до ст.61 ЦПК України зазначені обставини
не підлягають доказуванню при розгляді
даної цивільної справи.

27.08.2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до
Сьомої державної нотаріальної контори
з заявою про прийняття спадщини за
законом після смерті ОСОБА_9

Постановою державного нотаріуса від
20.09.2013 року ОСОБА_4 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_9 з
посиланням на відсутність державної
реєстрації права власності
спадкодавиці на спадкове майно та
наявності реєстрації права власності
на спірну квартиру за іншою особою.

Позивач є спадкоємцем першої черги
після смерті матері ОСОБА_9 і,
відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє його, як
спадкоємця, права на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У відповідності до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п*ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

У відповідності до ч.ч. 1,5 ст.216 ЦК
України, недійсна угода не породжує
будь-яких правових наслідків, крім тих,
що пов*язані з його недійсністю, вимога
про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред*явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України,
правочин визнаний судом недійсним, є
таким з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до ст.388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України
передбачено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати,
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно до ст.392 ЦК України власник майна
може пред*явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд
правильно виходив з того, що спірна
квартира була продана з порушенням
діючого законодавства невстановленою
особою на підставі підроблених
документів ОСОБА_5, який не мав права її
відчужувати, а тому, відповідно до ст.387,
п. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України, позивач, як
власник спірного нерухомого майна має
право витребувати його від набувача
ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги відповідача
ОСОБА_3 про те, що договір купівлі -
продажу спірної квартири укладався
саме між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є
безпідставними і такими, що
спростовуються матеріалами справи та
рішенням Бабушкінського районного
суду М.Дніпропетровська від 22.11.2012 року,
яке набрало чинності і яким
встановлені обставини, що у
відповідності до ст. 61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню при розгляді
даної цивільної справи.

Посилання відповідача в скарзі на те,
що відповідно до ст. 287 ЦК України, право
витребування майна належить його
власнику, а позивач таким не є, оскільки
не надав документу, що підтверджує
право власності - не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки відповідно
до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від
часу прийняття спадщини, вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Доводи відповідача про те, що справу
для ознайомлення її представнику було
надано лише 04.11.2013 року, відповідач
ОСОБА_5 не був повідомлений про час і
місце судового засідання - не є
підставою для скасування правильного
по суті рішення суду.

Доказів, які б спростовували висновки
суду першої інстанції, відповідачі до
суду апеляційної інстанції не надали.

Крім того, розгляд справи неодноразово
відкладався судом і відповідачі мали
можливість для ознайомлення з
матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 07
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: