Справа №412/9739/2012
Провадження №6/201/544/2013
У Х В А Л А

21 січня 2014 рокуЖовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді - Федоріщев С.С.,

при секретарі - Нижник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про винесення додаткового
рішення на ухвалу суду від 25 грудня 2013
року за заявою ОСОБА_1 про поновлення
строку на пред'явлення виконавчого
документа до виконання по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Обслуговуючого кооперативу «Садівниче
товариство «Ізумруд» про визнання
рішень недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
Обслуговуючого кооперативу «Садівниче
товариство «Ізумруд» про визнання
рішень недійсними.

05 листопада 2013 року на адресу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від позивача
надійшла заява про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого документа
для виконання, у якій заявник
посилалась на те, що Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ тричі було
відмовлено в прийнятті виконавчого
листа до виконання, виданого Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Обслуговуючого кооперативу «Садівниче
товариство «Ізумруд» про визнання
рішень недійсними, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 був пропущений строк на
пред'явлення даного виконавчого листа
до виконання.

12 листопада 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська в
задоволенні зазначеної заяви було
відмовлено, але ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 02
грудня 2013 року зазначену ухвалу суду
першої інстанції було скасовано, а
розгляд заяви передано на новий
розгляд.

25 грудня 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
вищевказану заяву було задоволено та
поновити строк подачі виконавчого
листа, виданого 13 лютого .2013 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська по справі №412/9739/2012
(провадження №2/412/4401/2012), рішення по
якій набрало законної сили 04 грудня 2012
року.

13 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з заявою про винесення
додаткового рішення про стягнення з
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ суми судових витрат, сплачених при
поданні апеляційної скарги на ухвалу
суду від 12 листопада 2013 року.

21 січня 2014 року сторони в судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце розгляду заяви повідомлялись
належним чином, причини своєї неявки не
повідомили, при цьому, відповідно до
заяви ОСОБА_1, остання просить суд
розглядати дану заяву без її участі.

Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Виходячи з вищевикладених обставин,
суд перевіривши матеріали справи
дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 було подано заяву винесення
додаткового рішення про стягнення з
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ суми судових витрат, сплачених при
поданні апеляційної скарги на ухвалу
суду від 12 листопада 2013 року в порядку
ст. 220 ЦПК України (а.с. 134). Зокрема ч. 1 ст.
220 ЦПК України передбачено, що суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

Тобто положеннями даної статті дійсно
передбачено винесення додаткового
рішення.

Частиною 1 ст. 208 ЦПК України визначено
два види викладення судових рішень, а
саме: ухвали, рішення.

Так, рішення суду - це акти правосуддя,
якими цивільна справа вирішується по
суті на основі встановлених у судовому
засіданні фактичних даних. Рішеннями
суду закінчується судовий розгляд
справи у порядку позовного та окремого
проваджень.

Дану цивільну справу було розглянуто
по суті 21 листопада 2012 року заочним
рішенням, відповідно до якого позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково
(а.с. 66-67). 11 грудня 2012 року за заявою
ОСОБА_1 у зазначеному рішенні ухвалою
суду було виправлено описку, допущену в
резолютивній частині при наборі тексту
рішення (а.с. 71).

05 листопада 2013 року на адресу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від позивача
надійшла заява про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого документа
для виконання, у якій заявник
посилалась на те, що Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ тричі було
відмовлено в прийнятті виконавчого
листа до виконання, виданого Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Обслуговуючого кооперативу «Садівниче
товариство «Ізумруд» про визнання
рішень недійсними, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 був пропущений строк на
пред'явлення даного виконавчого листа
до виконання.

Таким чином ОСОБА_1 звернулась до суду у
порядку, передбаченому ст. 371 Розділу VI
«ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ'ЯЗАНІ З
ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ
СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ
(ПОСАДОВИХ ОСІБ)» ЦПК України. Законом
передбачено, що за результатом
розгляду такої заяви суд постановляє
ухвалу, яку можна оскаржити в
апеляційному порядку окремо від
рішення суду.

12 листопада 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська в
задоволенні зазначеної заяви було
відмовлено, після чого, 22 листопада 2013
року до суду надійшла апеляційна
скарга на вищевказану ухвалу (а.с. 101), до
якої було долучено оригінал квитанції
про сплату судового збору у сумі 114,70
гривень (а.с. 100). Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 02
грудня 2013 року (а.с. 111-112) зазначену
ухвалу суду першої інстанції було
скасовано, а розгляд заяви передано на
новий розгляд.

10 грудня 2013 року з апеляційного суду
Дніпропетровської області до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшли матеріали
даної цивільної справи.

25 грудня 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
вищевказану заяву було задоволено (а.с.
129) та поновити строк подачі
виконавчого листа, виданого 13 лютого
.2013 року Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська по справі №412/9739/2012
(провадження №2/412/4401/2012), рішення по
якій набрало законної сили 04 грудня 2012
року.

Таким чином, судом було винесено судове
рішення у формі ухвали суду, що
повністю відповідає вимогам ст. 371
Розділу VI «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ,
ПОВ'ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У
ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ
ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)» ЦПК України.

13 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з заявою про винесення
додаткового рішення про стягнення з
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ суми судових витрат, сплачених при
поданні апеляційної скарги на ухвалу
суду від 12 листопада 2013 року.

Тобто ОСОБА_1 просить суд винести
додаткове рішення у порядку ст. 220 ЦПК
України на ухвалу суду, постановлену в
порядку ст. 371 Розділу VI ЦПК України, що
суперечить нормам процесуального
законодавства, оскільки додаткове
рішення може бути винесене, відповідно
до ч 1 ст. 208 ЦПК України, якою визначено
два види викладення судових рішень
(ухвали, рішення), лише щодо виду
викладення судових рішень - «рішення».
Крім того, виходячи з положень ст. 220 ЦПК
України, зокрема п.п. 1-4 ч. 1 ст. 1 цієї
статті, суд, що ухвалив рішення, яким
закінчується судовий розгляд справи у
порядку позовного та окремого
проваджень, може за заявою осіб, які
беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Тобто судове рішення, щодо якого
виноситься додаткове рішення, по-перше,
має бути таким рішенням, яким
закінчується судовий розгляд справи у
порядку позовного та окремого
проваджень, по-друге, має бути
викладене саме у формі рішення. Таким
чином винесення додаткового рішення на
ухвалу суду, винесену у порядку ст. 371
Розділу VI ЦПК України чинним
законодавством не передбачено.

В той же час, частиною 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Таким чином, ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
25 грудня 2013 року було фактично прийнято
рішення на користь ОСОБА_1 Крім того,
судом враховується та підтверджується
матеріалами справи й те, що строки на
пред'явлення виконавчого документа до
виконання по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого
кооперативу «Садівниче товариство
«Ізумруд» про визнання рішень
недійсними, були пропущені не з вини
заявниці.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе на підставі ст. 88 ЦПК
України стягнути суму судових витрат,
понесених ОСОБА_1 з Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ у розмірі 114,70
гривень.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 79, 88, 197, 207-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Стягнути з Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції на користь ОСОБА_1
суму судових витрат, понесених
останньою у розмірі 114,70 гривень (сто
чотирнадцять гривень сімдесят
копійок).

Ухвалу може бути оскаржено в
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд.
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя :
С.С. Федоріщев