Справа № 2/257/3624/13
15 січня 2014 року Київський районний суд
м. Донецька в складі:
головуючого - судді Гурідової Н.М.,
при секретарі - Сидорової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Донецького національного технічного
університету до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання його таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради № 94/1
від 21 березня 1990 року, № 419/4 від 28
листопада 1990 року на баланс Державного
вищого навчального закладу "Донецький
національний технічний університет"
передано будівлю гуртожитку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та
дозволено організувати його
експлуатацію як гуртожиток. ОСОБА_1,
згідно наказу № 2098-02 від 29 грудня 1989
року була прийнятий на роботу до
Державного вищого навчального закладу
"Донецький національний технічний
університет" на посаду асистента
кафедри наукового комунізму. 20.01.2003
року відповідача було звільнено з
посади доцента кафедри культурології
та політичних наук за власним бажанням
у зв'язку з переміною місця проживання
на підставі його особистої заяви та
наказу № 112-08 від 20.01.2003 року таким чином
між позивачем та відповідачем
припинились трудові правовідносини і
на теперішній час відповідач не
перебуває у трудових відносинах з
позивачем. З моменту звільнення ОСОБА_1
фактично припинив проживати в
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Також 27
листопада 2013 року комісією було
оформлено акт, з якого вбачається, що
ОСОБА_1 вибув з гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, і з моменту вибуття та по
теперішній час в ньому не мешкає, в
зв'язку з чим позивач просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування кімнатою АДРЕСА_1.
Представник позивача у судове
засідання не з'явилась , надала заяву , в
якій вказала, що позовні вимоги
підтримує, просить розглянути справу
за її відсутності та не заперечує проти
винесення заочного рішення. (а.с. 22)
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був належним чином повідомлен
про день та час розгляду справи
(а.с.18,20,24,25), від нього не надійшло
повідомлення про причини неявки, тому
враховуючи, що позивач не заперечує
проти ухвалення заочного рішення, суд
відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України
вважає необхідним розглянути справу на
підставі наявних у справі доказів з
ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, що є в
матеріалах справи, проаналізувавши
надані докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
Суд встановив, що гуртожиток який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Державного
вищого навчального закладу "Донецький
національний технічний університет",
що підтверджується рішенням
виконавчого комітету Донецької
міської ради № 94/1 від 21 березня 1990 року,
№ 419/4 від 28 листопада 1990 року (а.с. 4-5).
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу до Державного
вищого навчального закладу "Донецький
національний технічний університет" на
посаду асистента кафедри наукового
комунизма , що підтверджується витягом
з наказу № 2098-02 від 29.12.1989 року про
прийняття на роботу (а.с. 6).
Відповідно до ст.ст. 127-131 ЖК УРСР, п. 3
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року та
листа Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 27 грудня 2004 року №
4/6-2576, гуртожитками є спеціально
забудовані або переобладнанні для
цього житлові будинки, зареєстровані
відповідним чином у виконкомі місцевої
ради, ордери на заселення яких
видавалися не виконкомом, а
адміністрацією підприємства,
організації, установи.
Відповідно до ст. 127 ЖК УРСР та п. 2
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року,
гуртожитки можуть використовуватись
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.
Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 132 ЖК
та п. 40 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986
року сезонні, тимчасові працівники і
особи, що працювали за строковим
трудовим договором, які припинили
роботу, а також особи, що вчились у
навчальних закладах і вибули з них,
підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення з гуртожитку,
який їм було надано у зв'язку з роботою
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 20
січня 2003 року був звільнений з посади
доцента кафедри культурології та
політичних наук за власним бажанням, у
зв'язку із переміною місця проживання,
що підтверджується його особистою
заявою про звільнення (а.с. 8) та наказом
№ 112-08 від 20 січня 2003 року (а.с. 9).
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не
перебуває з Державним вищим навчальним
закладом "Донецький національний
технічний університет" у трудових
відносинах, законних підстав для
проживання у спірному жилому
приміщенні у нього не має, а тому ОСОБА_1
підлягає виселенню без надання іншого
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1
вселився до гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_2 у встановленому законом
порядку та прожила в ньому з 04.04.1996 року
до 20.01.2003 року, в зв'язку із роботою в
Державному вищому навчальному закладі
"Донецький національний технічний
університет", що підтверджується
ордером (а.с. 12) та актом від 27 листопада
2013 року про відсутність відповідача в
жилому приміщенні (а.с. 13).
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 з
20.01.2013 року з власної ініціативи
покинув спірне жиле приміщення і з
зазначеного часу в ньому не проживає
без поважних причин більше шести
місяців, що підтверджуються розпискою
коменданта про відсутність
відповідача (а.с.24), актом від 27
листопада 2013 року про відсутність
відповідача в жилому приміщенні (а.с. 13),
а тому відповідно до ст. 71 ЖК України
втратив право на жилу площу в цій
Суд встановив, що реєстрація
відповідача в спірній квартирі у
гуртожитку, що належить позивачу,
порушує законні права позивача на
власність гарантовані ч.ч. 1, 4 ст. 41
Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Під час розгляду справи судом були
встановлені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження
обставин справи.
За таких обставин суд встановив, що
позовні вимоги про визнання
відповідача ОСОБА_1 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1 є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, ч.ч.1, 4 ст.41
Конституції України, ст.ст. 71, 72, ч. 1 ст.
127, ч. 2, 3 ст. 132 ЖК Української РСР, п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", п. 40, п. 2 Постанови Ради
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208
" Про затвердження Примірного
положення про гуртожитки, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК
Позов Донецького національного
технічного університету до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
ОСОБА_1 визнати таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Київського
районного суду м. Донецька протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: