Номер провадження № 22-ц/785/2236/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого:
судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,
Громіка Р.Д.

При секретарі:
Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» в особі Одеської
дирекції ЦПЗ №6 на заочне рішення
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Центру поштового зв'язку №6
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
та за позовом ОСОБА_3 до Центру
поштового зв'язку №6 про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 01.03.2013р., а ОСОБА_3 28.02.2013р.,
звернулись до суду з позовами до Центру
поштового зв'язку№6 про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Зазначали: ОСОБА_2, що з 16.07.2003р.
працювала у відповідача на посаді
головного бухгалтера, а ОСОБА_3, що з
01.01.1995р. працювала у відповідача на
посаді заступника начальника цього
центру.

Наказами від 15.01.2013р. та від 29.01.2013р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно були
звільнені з займаних ними посад за
відсутність контролю за роботою
підлеглих працівників та за грубе
порушення порядку ведення касових
операцій, а ОСОБА_3, крім того. ще і за
неналежний рівень організації
контролю, на підставі ст. 43-1 КЗпП
України.

Посилаючись на порушення відповідачем
норм трудового законодавства,
позивачки просили про задоволення їх
вимог.

Заочним рішенням суду від 02.10.2013р.
позови задоволено частково: ухвалено
поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на роботі в
Центр поштового зв'язку №6, першу на
посаді головного бухгалтера , а другу -
на посаді заступника начальника цього
центру; стягнуто з відповідача на
користь - ОСОБА_2 35 867 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
на користь ОСОБА_3 - 28 721,28 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Допущено негайне виконання
рішення уду в межах суми стягнення за
один місяць.

У апеляційній скарзі відповідач
просить заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги й заперечення проти неї, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає з огляду на таке.

Задовольняючи позови суд першої
інстанції виходив з того, що відсутні
підстави для звільнення ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з роботи.

Колегія суддів погоджується з такими
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41)
або на вимогу профспілкового чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (ст. 45).

Як видно з матеріалів справи, як
позивачка ОСОБА_2 так і позивачка
ОСОБА_3, були звільнені з роботи на
підставі ст. 43-1 КЗпП України, яка
регулює питання про розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
без попередньої згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

У наказах про звільнення: №7-к від
15.01.2013р. стосовно головного бухгалтера
ЦПЗ №6 ОСОБА_2 причиною її звільнення з
роботи є відсутність контролю за
роботою підлеглих працівників та за
грубе порушення порядку ведення
касових операцій, на підставі наказу
Одеської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №11
від 10.01.2013р «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»;
№17-к від 29.01.2013р. стосовно ОСОБА_3
причиною її звільнення з роботи є
відсутність контролю за роботою
підлеглих працівників, за грубе
порушення порядку ведення касових
операцій та за неналежний рівень
організації контролю, на підставі
наказу Одеської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» №11 від 10.01.2013р «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності».

У судовому засіданні та у апеляційній
скарзі представник відповідача
зазначав, що трудовий договір з
позивачками було розірвано на підставі
п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України за одноразове
грубе порушення трудових обов'язків
заступником керівника, головним
бухгалтером підприємства (його
відокремленого підрозділу) у порядку,
передбаченому ст. 43- 1 КЗпП України, без
попередньої згоди профспілкової
організації, однак в наказах про їх
звільнення була допущена технічна
помилка, а саме в тексті наказу
помилково не було зазначено, що
звільнення з займаної посади позивачів
відбулося на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП
України.

Проте ці твердження апелянта не
спростовують висновок суду про те, що
позивачі незаконно були звільнені з
роботи.

Як убачається з матеріалів справи,
підставою звільнення позивачів з
роботи є акт службового розслідування
за фактом привласнення грошових коштів
начальником відділення поштового
зв'язку Курортне Центру поштового
звязку №6 Одеської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» ОСОБА_4 від 28.12.2012р. Цим актом
встановлено, що ОСОБА_4, користуючись
відсутністю контролю з боку головного
бухгалтера та керівництва ЦПЗ №6,
замовляла підкріплення на виплату
переказів, які вона приймала на великі
суми на неіснуючих осіб у с. Курортне,
робила виплату цих переказів, де
власноручно здійснювала підписи за
одержувачів, і у такий спосіб в період
2011-2012р.р. привласнила суму 2 000 402,40 грн.
Зловживання з грошовою готівкою
начальником ВПЗ Курортне ОСОБА_4
сталося внаслідок відсутності
контролю з боку головного бухгалтера
ОСОБА_2, яка згідно посадової
інструкції не забезпечила належного
контролю по перевірці касових звітів,
не прийняла до уваги інформацію
оператора групи контролю первинної
документації ОСОБА_5 про надлімітні
залишки у ВПЗ Курортне та не
контролювала направлення підкріплень
згідно заявок начальника ВПЗ та
заступника начальника ОСОБА_3, на яку
згідно наказу начальника ЦПЗ №6 №922 від
30.122011р. покладені функції контролю за
дотриманням ліміту залишків готівки в
касах підпорядкованих структурних
підрозділів та переказною звітністю.

Статею 41 КЗпП України передбачені
додаткові підстави розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
з окремими категоріями працівників за
певних умов. Пунктом 1 ч.1 указаної
статті передбачено, що трудовий
договір може бути розірваний з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків, зокрема,
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення,
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером тощо. Звільнення неможливе
за п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, якщо
порушення має тривалий, а не разовий
характер. Не дає підставою для
звільнення за цим пунктом відсутність
контролю за роботою підлеглих
працівників, грубе порушення порядку
ведення касових операцій та за
неналежний рівень організації
контролю, які за своїх характером є
тривалими порушеннями що може потягти
за собою застосування дисциплінарних
стягнень та звільнення з інших підстав.

Ураховуючи, що позивачки були
незаконно звільнені з роботи, а ОСОБА_2,
крім того, хворіла, постійно
викликалась на допит до правоохоронних
органів за порушеною кримінальною
справою, її важкий психічний стан, що
перешкоджали їй своєчасно звернутися
до суду за захистом своїх порушених
прав, суд першої інстанції у
відповідності до положень ст. 234 КЗпП
України правильно поновив їй
пропущений з поважних причин строк
звернення до суду за вирішенням
трудового спору.

Середній заробіток за час вимушеного
прогулу, що підлягає стягненню на
користь позивачок судом визначено у
відповідності до положень закону, а
доводами апеляційної скарги стосовно
неправильного визначення його розміру
не спростовано.

Заочне рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

Підстав для скасування рішення суду,
як про це йдеться мова у апеляційній
скарзі, немає.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» в особі Одеської
дирекції ЦПЗ №6 відхилити.

Заочне рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 02 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф.Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков