АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9053/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/543/К/14
інстанції - Власенко М.Д.
Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Остапенко В.О., Митрофанової
Л.В.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу

цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 січня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 04 травня 2006 року
між ним та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № DNH4KP11170120, згідно
умов якого останній отримав кредит у
розмірі 2467,40 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним та Банком Договір, про що
свідчить його підпис у заяві.
Відповідно до умов укладеного договору
відповідач зобов'язався щомісяця
сплачувати кредит, нараховані
відсотки, комісію, а також інші витрати
згідно умов.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 26 вересня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 38356,01 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 2455,05
грн.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11885,71 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
21712,58 грн.; штраф (фіксована частина) -
500,00 грн. та штраф (процентна складова) -
1802,67 грн., та яку разом із судовими
витратами в сумі 383 грн. 56 коп. позивач
просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 15
січня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд
неправомірно до спірних правовідносин
застосував строк позовної давності, не
врахувавши, що такий строк може бути
застосовано лише за заявою
відповідача, а не за ініціативою суду,
помилково до спірних правовідносин
застосував п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», а також
залишив поза увагою те, що договір діє
до повного його виконання, а припинення
зобов'язань за ним здійснюється
відповідно до діючого законодавства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 травня 2006
року між сторонами був укладений
кредитний договір № DNH4KP11170120, згідно
умов якого останній отримав кредит у
розмірі 2467,40 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 2,09%
на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 05 травня 2008 року.

Даний договір був укладений на
підставі Заяви позичальника ОСОБА_2 №
DNH4KP11170120 від 04.05.2006 року та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт).

В заяві відповідач ОСОБА_2
зазначив, що ознайомлений та згодний з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), згідно яких погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інших
витрат згідно Умов.

У зв'язку з невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 26 вересня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 38356,01 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 2455,05
грн.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11885,71 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
21712,58 грн.; штраф (фіксована частина) -
500,00 грн. та штраф (процентна складова) -
1802,67 грн.,

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що позивачем пропущено
строк позовної давності, тому його
вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до Умов надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
сторонами погоджено збільшення
позовної давності до п'яти років, про що
свідчить підпис відповідача на заяві
про надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Із матеріалів справи вбачається, що
укладений між сторонами договір №
DNH4KP11170120 від 04 травня 2006 року
передбачає строк дії з 04 травня 2006 року
по 05 травня 2008 року, позивач же до суду
з позовом звернувся лише 11 жовтня 2013
року, тобто після того як сплив
п'ятирічний строк позовної давності (05
травня 2013 року).

Питання про поновлення строку позовної
давності позивачем не ставилося.

Як роз'яснив Вищій спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 31 Постанови № 5
від 30 березня 2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", враховуючи
положення пункту 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» в
апеляційній скарзі на те, що судом
помилково до спірних відносин
застосовано Закон України «Про захист
прав споживачів», оскільки Законом
України № 3795-VI від 22 вересня 2011 року
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
статтю 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» доповнено частинами 12
і 13, а прикінцевими положеннями цього
закону передбачено, що його дія не
поширюється на кредитні договори,
укладені до набрання ним чинності,
тобто 16.10.2011 року, не можуть бути взяті
до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», у
редакції, яка діяла на момент укладення
договору та діє на теперішній час, якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється, зокрема, вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув (п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону).

В той час як, Законом України № 3795-VI від
22 вересня 2011 року «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
вищезазначена стаття була доповнена
пунктами 12 та 13 однак, які стосуються
реструктуризації заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та зобов'язання кредитодавця
повідомити споживача про передачу
третій стороні своїх прав за
договором про надання споживчого
кредиту.

Крім того, одним із засад цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, висновки
суду про відмову ПАТ КБ «Приватбанк» у
задоволенні позову грунтуються на
матеріалах справи та діючому
законодавстві, що регулює встановлені
правовідносини, доводи апеляційної
скарги висновки суду не спростовують
та не містять підстав для скасування
судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: