Справа № 750/292/14
Провадження № 2/750/557/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

21 лютого 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової
І.П.

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовною
заявою ОСОБА_4, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
іпотеки,

орган опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради,

третя особа - приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7,-

встановив:

ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
іпотеки, укладеного 25.01.2007 року між АКБ
«Престиж» та ОСОБА_6 для забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

Позов обґрунтовано тим, що у
будинку АДРЕСА_1, який був переданий
ОСОБА_6 в іпотеку АКБ «Престиж»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», проживала неповнолітня
дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
а тому питання передачі в іпотеку
житлового будинку повинно
здійснюватися за згодою органу опіки
та піклування. Позивач зазначає, що при
передачі в іпотеку банку будинку, в
якому мешкала неповнолітня дитина,
порушено вимоги Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»,
оскільки правочин щодо нерухомого
майна вчинено без попередньої згоди
органу опіки та піклування, а тому
такий правочин відповідно до ч.1 ст. 215,
ч.6 ст. 203 ЦК України необхідно визнати
недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлений позов та
просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позову.

Представник відповідача ПАТ
«Фідобанк» в судовому засіданні проти
позову заперечувала, посилаючись на
відсутність підстав для його
задоволення. Також представник
відповідача заявила про сплив строку
позовної давності для оскарження
договору іпотеки, який був укладений
25.01.2007 року.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд не знаходить
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Встановлено, що 25.01.2007 року між ВАТ
«Акціонерний комерційний банк
«Престиж», правонаступником якого є
ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки №014/0305/74/01083, згідно
якого для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
від 25.01.2007 року в сумі 197 175 доларів США,
передано в іпотеку банку житловий
будинок з надвірними будівлями та
земельну ділянку площею 0,0766 га. за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-7).

В договорі іпотеки зазначено, що
вказаний житловий будинок належить
іпотекодавцю, тобто ОСОБА_6 на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого 28.02.2005 року виконавчим
комітетом Деснянської районної ради на
підставі рішення виконкому
Деснянської районної ради №47 від 14.02.2005
року.

З матеріалів справи вбачається,
що оскільки ОСОБА_6 на час укладення
договору іпотеки був одружений, а тому
його дружиною ОСОБА_4 25.01.2007 року було
подано заяву приватному нотаріусу
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, в якій вона надала згоду
на укладення договору іпотеки будинку
та земельної ділянки її чоловіком -
ОСОБА_6 (а.с.55).

Доводи представника позивача
щодо того, що від ОСОБА_4 обманним
шляхом була витребувана заява про
надання згоди на передачу її чоловіком
в іпотеку нерухомого майна, не доведені
в судовому засіданні жодними доказами.

Пізніше 29.11.2007 року ОСОБА_4 подавала
тому ж самому приватному нотаріусу
заяву про надання згоди на укладення
договору про заставу її чоловіком
ОСОБА_6 автомобіля марки Фольксаген,
який передавався в заставу банку для
забезпечення виконання зобов'язань за
іншим кредитним договором (а.с.57)

В обох заявах ОСОБА_4, які вона
подавала нотаріусу зазначено, що
ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.55,
57)

З копії паспорту ОСОБА_4 на а.с. 56
вбачається, що починаючи з 30.05.1991 року
та на час укладення спірного договору
іпотеки ОСОБА_4 була зареєстрована по
АДРЕСА_2.

З копії свідоцтва про народження
вбачається, що у подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька
ОСОБА_5 (а.с.8).

Представник позивача в судовому
засіданні стверджував, що хоча ОСОБА_4
була зареєстрована по АДРЕСА_2, проте
фактично вона мешкала з чоловіком та
дитиною по АДРЕСА_1.

Проте, в матеріалах справи на а.с.54
міститься довідка голови вуличного
комітету №2007/1-57 від 15.01.2007 року,
скріплена печаткою виконавчого
комітету Деснянської районної ради
(позаштатного відділу по роботі з
вуличними і дільничними комітетами), в
якій зазначено, що ОСОБА_6 мешкає в
АДРЕСА_2, зареєстрований та проживає
один. Вказана довідка була надана
ОСОБА_6 нотаріусу при посвідченні
договору іпотеки.

Із статей 3, 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
вбачається, що саме про місце
проживання вносяться відомості до
паспортного документа і тільки заява
особи про реєстрацію місця проживання
є єдиною підставою для визначення
місця проживання особи.

Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_4 на час
укладення договору іпотеки проживала
та була зареєстрована по АДРЕСА_3, про
що вона зазначала у своїх заявах,
адресованих нотаріусу, в яких надавала
згоду на передачу в іпотеку та заставу
її чоловіком рухомого та нерухомого
майна.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.

Таким чином, неповнолітня дитина,
яка на час укладення договору іпротеки
не досягла десяти років, могла
проживати за місцем проживання одного
з батьків.

Жодних належних доказів, окрім
акту комісії від 06.01.2014 року,
скріпленого штампом голови вуличного
комітету про проживання ОСОБА_6, його
доружини та доньки з 2005 року по АДРЕСА_1,
інформація в якому суперечить довідці
голови вуличного комітету №2007/1-57 від
15.01.2007 року (а.с.54), в матеріалах справи
немає.

Враховуючи вищевикладене,
підстав для визнання недійсним
договору іпотеки з підстав, заявлених
позивачем, оцінивши наявні у справі
докази, суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_4, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5
до Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк», ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору іпотеки, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя: