Справа № 738/204/14-ц
№ провадження 2/738/95/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської
областi в складi:

головуючого - суддi Волошиної Н.В.

з участю секpетаpя Костюка І.А.

позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у вiдкpитому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернігівської області цивільну спpаву
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні жилим
будинком, вселення -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просила зобов'язати відповідача
усунути їй перешкоди в користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1, надавши їй
ключі від будинку та надвірних
будівель та вселити її в цей будинок.
Позов мотивувала тим, що 17 вересня 2003
року придбала у власність
недобудований житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований по
АДРЕСА_1, де вона з чоловіком та дитиною
зареєструвалися та вселилися в цей
будинок. Рішенням Менського районного
суду Чернігівської області від 11
червня 2013 року шлюб укладений з
відповідачем було розірвано, у зв'язку
з чим між ними склалися вкрай неприязні
відносини та створилися нестерпні
умови для проживання в будинку, а
згодом чоловік взагалі вигнав їх з
донькою з будинку і вони були вимушені
оселитися в її матері в АДРЕСА_2.
Відповідач продовжує порушувати її
права власника, які вона просить
захистити в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві та просила задовольнити позов у
повному обсязі, та додатково пояснила,
що з квітня 2013 року не проживає у
спірному будинку, оскільки колишній
чоловік ОСОБА_3 створив нестерпні умови
для проживання, змінив замок у вхідних
дверях та не надає ключі від будинку, не
впускає в будинок взяти, навіть, речі
першої необхідності, одяг. З приводу
неправомірної поведінки ОСОБА_3 вона
зверталась до правоохоронних органів.
На даний час вона хоче зареєструвати
право власності на спірний будинок, але
відповідач не впускає її та
працівників БТІ в будинок. Відмовилась
від отримання ключів від спірного
будинку в судовому засіданні, оскільки
не довіряє відповідачу й вважає, що він
знову може змінити замок в будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги на початку судового
розгляду справи не визнав, оскільки
вважає, що ніяких перешкод у
користуванні будинком їй не чинить, про
що надав письмові заперечення, разом з
тим не заперечував наявність
неприязних відносин з колишньою
дружиною, того, що він дійсно змінив
замок в будинку, оскільки позивач
самовільно вивезла з будинку частину
їх спільного майна, не заперечував, щоб
колишня дружина та дитина проживали у
спірному будинку, але лише в його
присутності, оскільки не довіряє їй,
запропонував позивачу отримати ключі
від будинку в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому законом,
звернутися до суду за
захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи
інтересів.

Стаття 47 Конституції України приписує,
що ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Частиною 4 статті 9 ЖК України
встановлено додаткові гарантії щодо
права користування житлом, зокрема те,
що ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір з приводу користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 22 липня 1995 року, який розірвано
рішенням Менського районного суду
Чернігівської області від 11 червня 2013
року. Рішення суду набрало законної
сили 15 липня 2013 року. Від шлюбу у них
народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
( а.с. 9).

17 вересня 2003 року, тобто у період шлюбу,
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу
недобудованого жилого будинку
АДРЕСА_1.

Як пояснила позивач в судовому
засіданні цей договір не було
зареєстровано в БТІ, на даний час вона
хоче зареєструвати право власності на
будинок, а відповідач перешкоджає в
доступі працівникам БТІ для
виготовлення технічної документації
на нього.

Власником земельної ділянки по АДРЕСА_1
з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд є ОСОБА_2 на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 640816 (а.с.6).

На час розгляду справи за адресою
спірного будинку зареєстровано місце
проживання ОСОБА_2 - з 04 грудня 2003 року,
ОСОБА_3 - з 29 червня 2004 року та ОСОБА_4 -
04 грудня 2003 року, зазначена обставина
підтверджується даними, що зафіксовані
у будинковій книзі для реєстрації
громадян, проживаючих в будинку
АДРЕСА_1 та у паспортах.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично не
проживають за зареєстрованим місцем
проживання з квітня 2013 року через
неприязні відносини та суперечки, які
склались між колишнім подружжям ОСОБА_2
та ОСОБА_3, про що свідчать звернення
ОСОБА_2 до Менського РВ УМВС України в
Чернігівській області.

Як вбачається з матеріалів перевірок
письмових звернень ОСОБА_2 до Менського
РВ УМВС України в Чернігівській
області, наданих на запит суду, заяви
ОСОБА_2 були зареєстровані в єдиному
обліку заяв і повідомлень про вчиненні
кримінальні правопорушення та інші
події (ЄО) 09 вересня 2013 року за № 2022 та 06
грудня 2013 року №3035. ОСОБА_2 зверталася
до Менського РВ УМВС України в
Чернігівській області із заявами з
приводу неправомірних дій її
колишнього чоловіка ОСОБА_3, який
систематично вчиняє з нею сварки,
погрожує фізичною розправою, чинить
моральний та психологічний тиск. За
результатами перевірки заяви,
зареєстрованої в ЄО за № 2022 ОСОБА_3 було
винесено письмове попередження про
неприпустимість вчинення
антигромадської поведінки в
подальшому по відношенню до ОСОБА_2.

Також вироком Менського районного суду
Чернігівської області від 25 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 09 жовтня 2013 року, ОСОБА_3
було засуджено за ч.1 ст. 125 КК України, а
саме за нанесення 03 червня 2013 року
легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та її
матері - ОСОБА_6.

Із змісту рішення Менського районного
суду Чернігівської області від 11
червня 2013 року вбачається, що свій
позов про розірвання шлюбу ОСОБА_2
мотивувала також виникненням
постійних сварок та скандалів з ОСОБА_3

Вказана обставина знайшла своє
підтвердження також і в судовому
засіданні - у поясненнях сторін.
Зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_3
підтвердив, що у нього склалися
неприязні відносини в колишньою
дружиною в зв'язку з розлученням, він
змінив замки на вхідних дверях
спірного будинку, нові ключі ОСОБА_2 не
надавав.

Згідно ст.ст. 317, 318 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майно, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Як вбачається з ч. 2 ст. 386 ЦК України, за
власником закріплюється право у разі
наявності в нього достатніх підстав
припускати можливість порушення свого
права власності іншою особою
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Зазначена норма
гарантує власнику можливість вимагати
не лише усунення порушень його права
власності, а й звертатися до суду за
захистом своїх прав, що можуть бути
реально порушені в майбутньому.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та
розпорядження своїм майном. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать
закону.Усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 150 ЖК УРСР встановленно, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок ( частину будинку) ,
квартиру, користуються ним ( нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати
інші не заборонені законом дії.

Згідно з ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (
квартири), що є у приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено
права користування жилим
будинком ( квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу Європейської Конвенції "Про
захист прав людини і основоположних
свобод" кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти
своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше як в
інтересах суспільства на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Разом з тим, жоден із співвласників
не має переваг у користуванні майном і
ненадання згоди у його використанні не
може тягти за собою обмеження права
іншого співвласника, а небажання
співвласників надати у користування
іншому співвласнику належне цим
особам майно, є порушенням прав такого
співвласника, що підлягають
судовому захисту.

Оскільки позивач позбавлена
можливості користуватися належним їй
житлом, у неї відсутні ключі від
будинку, унеможливлено вільний вхід до
будинку, чого в судовому засіданні не
заперечував відповідач, суд вважає за
необхідне захистити її права у спосіб,
зазначений у позовній заяві.

Кеpуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.
155 ЖК УРСР, ст.ст. 3, 10, 11, 88, 57-61, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні жилим
будинком, вселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_2 в користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1, надати ОСОБА_2 ключі
від будинку АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 в житловий будинок
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243
грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:
Н.В. Волошина