АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1055/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Малінської С.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційними скаргами
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» та ОСОБА_2

на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 17 грудня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» про стягнення
заробітної плати та середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні , -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом в
обґрунтування якого посилався на те, що
04 березня 2013 року його було прийнято на
роботу до ТОВ «ДІЕГТР» керівником
групи - головним спеціалістом групи
теплопостачання, опалення вентиляції і
кондиціювання зі строком випробування
на 3 місці.

Відповідно до наказу № 11-к від 25
березня 2013 року виданого керівництвом
ТОВ «ДІЕПР» позивач був звільнений із
займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП
України, за власним бажанням, проте
остаточного розрахунку з ним проведено
не було.

За таких обставин, ОСОБА_2, вважав, що
відповідачем - ТОВ «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» було порушено його
права, у зв'язку із чим він був змушений
звернутися до суду з вказаним позовом.

На підставі викладеного ОСОБА_2
просив суд стягнути на його користь з
відповідача заробітну плату за
відпрацьований ним період з 04 березня
2013 року по 25 березня 2013 року, виходячи
із затвердженого директором ТОВ
«Дослідний інститут енергетичних
проектів та реконструкцій» (далі - ТОВ
«ДІЕПР») окладу в розмірі 6000,00 грн. та
компенсацію за затримку розрахунку при
звільненні з ТОВ «ДІЕПР».

Відповідач - ТОВ «Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій» не погодився з вказаним
позовом, звернувся до суду з письмовими
запереченнями, в яких посилаючись на
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог просив відмовити в їх
задоволенні.

Рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ
«Дослідний інститут енергетичних
проектів та реконструкцій» про
стягнення заробітної плати та
компенсації за несвоєчасне проведення
остаточного розрахунку - задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» на користь ОСОБА_2
заробітну плату в сумі 264 грн. 75 коп.

Стягнуто з ТОВ «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» на користь ОСОБА_2
компенсацію за затримку розрахунку при
звільненні в сумі 7113,44 грн. Стягнуто з
ТОВ «Дослідний інститут енергетичних
проектів та реконструкцій» на користь
держави судовий збір у сумі 229 грн. 40
коп. В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції ТОВ «Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій» звернулося з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просив скасувати прийняте рішення та
постановити по справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2
також звернувся з апеляційною скаргою,
в якій з посиланням на порушення судом
норм процесуального та матеріального
права, просив змінити ухвалене судом
рішення та стягнути з відповідача на
його користь 10672 грн.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційних скарг, вважає, що
апеляційна скарга ТОВ «ДІЕП» підлягає
задоволенню частково, а в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_2 необхідно
відмовити.

Задовольняючи частково позовних
вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з
того, що позивачем в судовому засіданні
доведено, що розмір заборгованості по
заробітній платі складає 264,75 грн. та
знайшла своє підтвердження в судовому
засіданні сума 7113, 44 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється виключно на засадах
змагальності сторін, при цьому суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник у день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. У разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен у зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як встановлено розглядом справи
та не заперечується сторонами, що
позивач працював у відповідача з 04
березня 2013 року по 25 березня 2013 року.
Відповідно до наданого табелю обліку
використання робочого часу ТОВ «
ДІЕПР» з період з 01 березня 2013 року по 31
березня 2013 року, позивач працював 13
робочих днів, інших даних, які б
спростовували вказаний факт, а саме, що
ОСОБА_2 працював 15 робочих днів,
позивачем в судове засідання як суду
першої, та і апеляційної інстанції
надано не було.

Згідно штатного розпису, розмір
заробітної плати ОСОБА_2 за
відпрацьований період склав 747,5 грн. За
невикористану відпустку, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100 « Про
затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
підприємством нараховано 38,33 грн.
Загальна сума заборгованості склала
785,83 грн., після утримання обов»язкових
платежів, до сплати ОСОБА_2 підлягала
сума 643,91 грн., яка була своєчасно
нарахована підприємством, але
перерахована позивачу електронним
переказом лише 12.12.2013 року.

На підставі вищевикладеного,
судова колегія приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
стягнення заборгованості по сплаті
заробітної плати задоволенню не
підлягають, оскільки відповідачем була
перерахована вказана заборгованість
після утримання обов»язкових платежів.

Що стосується виплати на користь
позивача середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
судова колегія приходить до висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 2000 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
що, оскільки між сторонами виник спір
щодо розміру заборгованості по виплаті
заробітної плати, і враховуючи правову
позицію, яка викладена у постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року в справі № 6-114цс13, про
можливість зменшення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у зв»язку з істотністю
суми заборгованості порівняно із
середнім заробітком.

На підставі вищевикладеного,
судова колегія вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року
змінити.

Позов ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій» про стягнення
заробітної плати та середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні в сумі 2000
грн.

Стягнути з ТОВ «Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій» на користь держави
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: