РІШЕННЯ

Іменем
України

17.02.2014 року Калінінський районний
суд міста Горлівки Донецької області
у складі: судді Єгорової О.В., при
секретарі Грищенко Н.Є.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача
Косинського В.І., ОСОБА_3

третьої особи Мельникова С.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м.Горлівці Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Простір» про визнання звільнення
незаконним, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середньго зарабітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.2013 року звернувся до
суду із позовом, у якому вказує, що з
12.11.2007 року працював робітником
ритуальних послуг підрозділу
«Ритуальна служба» у комунальному
підприємстві «Простір». Наказом № 56/л
від 16.07.2013 року його було звільнено за п.
З ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
систематичним невиконанням обов'язків
без поважних причин та раніше
застосованими доганами (накази № 37/В
від 27.03.2013, № 48 від 08.04.2013). З наказу про
звільнення не вбачається, в чому
конкретно виявилося систематичне
невиконання ним своїх обов'язків; не
враховано його пояснень щодо перешкод,
які виникли при копанні могили для
поховання померлої ОСОБА_6, що може бути
поважною причиною в цьому випадку.
Вважає своє звільнення незаконним,
оскільки його було звільнено без
законної підстави, без врахування
наявних поважних причин припинення
копання ним могили у глибину у зв'язку
із натраплянням на останкі раніше
захороненого. Просить скасувати наказ
про звільнення і поновити його на
роботі; стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 3680 гривень 20
копійок, у відшкодування моральної
шкоди суму у розмірі 10000 гривень.

У судовому засіданні позивач
підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що
з керівництвом на підприємстві у нього
склалися неприязнені відносини.
Майстер ОСОБА_7 вимагав від нього
виконувати обов,язки, які він не
повинен був виконувати. При перевірці
його роботи 12 липня було встановлено,
що глибина могили, яку він викопав,
склала 1, 35 м. замість 1,50м. Він не став
виконувати вказівку ОСОБА_7 та копати
глибше, оскільки у могилі виявив
останкі раніше захороненого. Накази
про дисциплінарні стягнення, які було
накладено на нього раніше, він не
оскаржував

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що в акті від 12
липня 2013 року стоїть підпис
юрисконсульта ОСОБА_3, якого не було
при перевірці. Тому вважає зазначений
акт сфальфікованим.Крім того, ОСОБА_1
було звільнено за порушення, за яке він
вже притягався до дисциплінарної
відповідальності, що є неприпустимим.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав. Пояснив, що робітник
"Ритуальної служби" ОСОБА_1 два рази був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності. Причиною
притягнення до дисциплінарної
відповідальності стали виявлені
порушення -

ОСОБА_1 здійснив поховання на дільниці
шахти ім. Леніна не в тому місці, де
зазначено в дозвілі. Кладовище шахти
ім. Леніна є закритим і виділення місць
під поховання заборонено рішенням
Горлівської міської ради. Щоб обійти цю
норму писали заяву на підпоховання ,
але фактично надавалося нове місце. За
дозвілом на підпоховання звертався
ОСОБА_1. Він знищив все таблички, щоб не
змогли встановити похованих осіб. 12
липня роботу ОСОБА_1 перевіряла
комісія. Її члени спускалися до могили,
вимірювали, дали вказівку докопати
могилу до належної глибини, але її
виконати ОСОБА_1 відмовився. Останків
раніше захороненого у могилі не було.

Третя особа - Мельников С.В. вважає
позовні вимоги необґрунтованими. У
судовому засіданні пояснив, що наказ
про звільнення ОСОБА_1 він видав на
підставі докладних безпосереднього
керівника останнього - ОСОБА_7 та з
урахуванням пояснень ОСОБА_1 На той час
йому як виконуючому обов'язки
директора КП «Простір» було делеговано
право підпису. ОСОБА_1 декілька разів
вже було піддано дисциплінарним
стягненням за неналежне виконання
трудових обов'язків.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснив, що працює майстром
підрозділу "Ритуальна служба" КП
«Простір».З метою перевірки виконання
трудових обов,язків ОСОБА_1, оскільки
останній раніше неналежним чином
виконував свої трудові обов,язки, у
складі комісії приїхали на кладовище.
Запитали у ОСОБА_1, які роботи він
виконував. Останній показав їм могилу,
яку викопав. Могила була неналежного
розміру, тому він запропонував ОСОБА_1
докопати. ОСОБА_1 сказав йому, щоб він
копав сам. Останків раніше
захороненого у могилі не було. Акт
підписали усі члени комісії. Про
зазначені обставини він написав
докладну керівнику -Мельникову С.В.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснив, що 12 липня у складі комісії:
він, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою перевірки
виконання трудових обов,язків ОСОБА_1
приїхали на кладовище. Попросили
показати останнього, які могили він
копав. Останній показав могилу ОСОБА_6.
При проведенні заміров могили
рулеткою було встановлено, що глибина
останньої 1,30 м. замість належних 1,50 м.
Обуховському було запропоновано
докопати могилу до належної глибини,
але останній відмовився та пішов. Про
дані обставини було складено акт, не
пам,ятає, хто саме його складав,
можливо, ОСОБА_7. Акт він прочитав та
підписав. Останків раніше захороненого
у могилі він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
пояснила, що працює у КП « Простір»
економістом. З метою перевірки
виконання трудових обов,язків ОСОБА_1
вона, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, як члени
комісії,яка проводить перевірки,
приїхали на кладовище. Попросили
показати позивача де він копав могилу.
Заміряли глибину могили - остання була
1,30 м. та не відповідала належному
розміру. Заміри провадив ОСОБА_7.
Останків раніше захороненого у могилі
вони не бачили. На прохання вирити
могилу глибше ОСОБА_1 відмовився,
сказав, що копати більше не буде. Акт
складав ОСОБА_7 там же на кладовищі.
ОСОБА_1 запропонували підписати акт,
але від підпису він відмовився та
пішов.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснив, що у липні знаходився на
кладовищі. Був свідком конфлікту,
учасником якого являвся позивач. Як
він зрозумів, до позивача було
пред'явлено якісь робочі претензії,
але у їх зміст він не вникав. Пізніше
Обухівський повідомив його, що він не
правильно викопав могилу, внаслідок
чого виник конфлікт. Він залишався на
кладовище ще упродовж якого часу та
бачив, що хлопець з дівчиною, які були
присутні під час конфлікту, спочатку
пішли, а потім повернулися на місце, де
ОСОБА_1 копав могилу.

Вислухав пояснення сторін, свідків,
дослідив письмові матеріали справи та
надав оцінку доказам у сукупності, суд
дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із трудової книжки, з 12
листопада 2011 року позивач працював
робітником ритуальних послуг у
комунальному підприємстві «Простір».

Наказами № 37/В від 27.03.2013 р., № 48 від
08.04.2013 р. позивачу оголошено догани за
неналежне виконання трудових
обов,язків. Зазначені накази та
підстави їх винесення позивачем не
оспорюються.

Відповідно до наказу № 56 -л від 16
липня 2013 року, 12 липня 2013 року робітнику
ритуальної служби ОСОБА_1 було доручено
виконання роботи з копки могили для
поховання ОСОБА_6 Дана робота була
виконана останнім всупереч п.4.4
Державних санітарних правил і норм
"Гігієнічні вимоги з експлуатації і
утримання кладовищ в населених пунктах
України",

згідно якому могила повинна мати
глибину не менш ніж 1,5 м., довжину не
менш ніж 2 м. та ширину не менше ніж 1,5 м.
У той же день за даним фактом був
складений акт про порушення
вищевказаних правил за підписами
майстра підрозділу "Ритуальна служба"
ОСОБА_7, економіста ОСОБА_9,
юрисконсульта ОСОБА_3 16 липня 2013 року
за вказаними обставинами робітник
ритуальної служби ОСОБА_1 надав
пояснення, у яких зазначив, що 12 липня
2013 року він отримав наряд на копку
могили для ОСОБА_6, але при копанні
могили натрапив на останки померлого,
після чого копання могили припинив. З
огляду оцінки пояснень працівників
підприємства, пояснень робітника
ОСОБА_1 та акту, складеного
працівниками підприємства, визнано, що
ОСОБА_1 при копанні могили ОСОБА_6 грубо
порушив п.4.4 санітарних правил і норм
"Гігієнічні вимоги з експлуатації і
утримання кладовищ в населених
України". Раніше к ОСОБА_1
застосовувалися заходи стягнення у
вигляді догани (наказ № 37/В від 27.03.2013
року, № 48/В віл від.року). За вказаних
підстав вирішено застосувати до
робітника підрозділу "Ритуальна
служба" ОСОБА_1 вид стягнення -
звільнення відповідно до вимог ч.3 ст. 40
КЗпП України за систематичне
невиконання обов'язків без поважних
причин. Наказ видано в.о. начальника КП
"Простір" С.В. Мельниковим. На підставі
зазначеного наказу до трудової книжки
позивача внесено запис про звільнення
з підприємства 16.07.2013 р. за ч.3 ст. 40 КЗпП
України за систематичне невиконання
обов'язків без поважних причин.

Відповідно до підпунктів 2.5, 2.6
пункту 2 Порядку утримання кладовищ
та інших місць поховань, затвердженому
наказом Держжитлокомунгоспу
України N 193 від 19.11.2003 року та
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України за N 1113/9712 0 8 вересня
2004 року із змінами, внесеними згідно з
Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства N
328) від 03.07.2012 року, кожне поховання
померлого здійснюється в окремій
могилі.. Довжина могили для дорослого
повинна бути не менше двох метрів,
ширина - 1 м, глибина - не менше 1,5 м від
поверхні землі до кришки труни, з
урахуванням місцевих
ґрунтово-кліматичних умов.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Таким чином, з
урахуванням пояснень позивача та
представників відповідача, суд вважає
встановленим той факт, що робітник
ритуальної служби КП «Простір» ОСОБА_1
12 липня 2013 року при виконанні наряду з
копки могили для поховання ОСОБА_6
викопав могилу глибиною менш ніж
передбачено вимогами діючого
законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно до ч.ч.1, 9 ст. 43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. Якщо
розірвання трудового договору з
працівником проведено власником або
уповноваженим ним органом без
звернення до виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника), суд
зупиняє провадження по справі, запитує
згоду виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) і після
її одержання або відмови виборного
органу первинної профспілкової
організації (профспілкового
представника) в дачі згоди на
звільнення працівника (частина перша
цієї статті) розглядає спір по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, 23
вересня 2013 року відбулося засідання
профспілкового комітету комунального
підприємства «Простір», на якому
розглядалося питання .про надання
згоди на звільнення за систематичне
порушення трудових обов'язків
робітника підрозділу «Ритуальна
служба» ОСОБА_1 На засіданні був
присутній ОСОБА_1 Профспілковим
комітетом було ухвалено дати згоду на
звільнення ОСОБА_1за систематичне
невиконання обов,язків відповідно до
приписів п.3 ст. 40 КЗпП України.

З урахування вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що наявні правові
підставі для звільнення позивача
відповідно до вимог п.3 ст. 40 КЗпП
України, слід відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Доводи позивача щодо незаконності
звільнення його з роботи за вказаних
ним підстав суд не може прийняти до
уваги, оскільки останні не знайшли
свого підтвердження у ході судового
розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 , 367 ЦПК
України, суд,

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до комунального підприємства
«Простір» про визнання звільнення
незаконним, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середньго зарабітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:

Єгорова О.В.