22-ц/772/768/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія:
37Доповідач: Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його
представника - адвоката ОСОБА_3;
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Третьої Вінницької
державної нотаріальної контори, про
усунення від права на спадкування, -

В с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Третьої Вінницької державної
нотаріальної контори, про усунення від
права на спадкування, яким просив
усунути відповідачів від права на
спадкування за законом спадщини, яка
відкрилася 22.12.2012 року після смерті
ОСОБА_6.

Рішенням Віницького міського суду
Вінницької області від 20 січня 2014 року
в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Третя Вінницька
державна нотаріальна контора, про
усунення від права на спадкування,
відмовлено. Судові витрати залишено
без відшкодування.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Зазначив, що рішення суду вважає таким,
що не відповідає нормам матеріального
і процесуального права та фактичним
обставинам справи.

В судовому засіданні позивач і його
представник підтримали апеляційну
скаргу, просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив
апеляційну скаргу, вважає, що суд
першої інстанції прийняв правильне
рішення, яке просить залишити без змін,
а апеляційну скаргу відхилити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився і не надав письмових
заперечень на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи - Третьої
Вінницької державної нотаріальної
контори, у судове засідання не
з'явилася, надала лист, яким просила
розглянути справу у її відсутності.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.
33), після смерті якої відкрилася
спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Із копії спадкової справи № 11/2013р. до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
вбачається, що із заявами про прийняття
спадкового майна після смерті ОСОБА_6
до нотаріальної контори у
встановлений законом строк звернулися:
син померлої - позивач у справі ОСОБА_2
та її онуки (діти покійного сина
спадкодавця) - відповідачі ОСОБА_5 і
ОСОБА_4, як спадкоємці за правом
представлення (а. с. 35, 43, 48).

Відповідно до довідки КЗ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 3» від 15 жовтня 2013 року № 906 виклики з
приводу хвороби ОСОБА_6 мали місце з 2010
по 2012 роки: вона наглядалася фахівцями
лікарні з приводу: ішемічної хвороби
серця, серцевої недостатності,
гіпертонічної хвороби, хронічного
порушення мозкового кровообігу,
дисциркуляторної енцефалопатії,
дифузного остеохондрозу хребта,
деформіруючого остеоартрозу колінних,
гомілкових суглобів, порушення функції
суглобів (а. с. 62).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

За правилами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», правило ч.5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність таких
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання; перебування спадкодавця в
безпорадному стані; потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному
настанні наведених обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від спадкування.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів, визначених
статтями 57-64 ЦПК України, того, що
внаслідок похилого віку та наявних
захворювань спадкодавець ОСОБА_6
перебувала у безпорадному стані,
внаслідок чого потребувала допомоги
від онуків - відповідачів у справі; а
також - доказів на підтвердження факту
умисного ухилення відповідачів від
надання допомоги на утримання
спадкодавця.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача
обґрунтовуються обставинами, що
являються ідентичними обставинам,
якими позивач обґрунтовував свої
позовні вимоги і зазначив докази в
підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги
ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно,
об'єктивно і безпосередньо дослідив
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо та
їх достатність і взаємний зв'язок в
сукупності та надав їм вірну юридичну
оцінку, відобразивши результати такої
оцінки в своєму рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному й об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення позовних вимог, відповідає
нормам матеріального і процесуального
права, а отже є законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим
підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 січня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.С. Марчук

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська