Справа № 106/787/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

м.Євпаторія

Євпаторійський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі

головуючого судді Абзатової Г.Г.

при секретарі Марафурової О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Євпаторія
цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Євпаторійської міської Ради
про визнання права власності у
порядку у порядку спадкування

ВСТАНОВИВ

29 січня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
Євпаторійської міської Ради про
визнання права власності у порядку,
мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5
дружина ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
за життя придбала квартиру АДРЕСА_1 за
біржовим договором купівлі продажу
від 26.12.1998 року. Після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина, яка складається
з зазначеної вище квартири, але
нотаріусом ним було відмовлено в
оформленні права власності на
спадкове майно, у зв'язку відсутністю
нотаріально посвідченого договору
купівлі продажу. Вони є спадкоємцями
після смерті ОСОБА_5, просили позовні
вимоги задовольнити та визнати за
ними права власності на зазначену
квартиру: за ОСОБА_1 - 2/3 частки
квартири, з них 12 частка як супружна
частка та 1/3 частка у порядку
спадкування за законом, за ОСОБА_2,
ОСОБА_3 по 1/ 3 частки за кожною, у
порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреностей ( а.с. 16-18) позовні вимоги
позивачів підтримав повністю та
просив їх задовольнити у повному
обсязі, дав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача
Євпаторійської міської Ради
Березуцька Т.С. з позовними вимогами
не погодилася, просила у задоволенні
позову відмовити з посиланням на те,
що право власності на спірну
квартиру належним чином не
підтверджено, оскільки договір,
укладений на товарній біржі є
нікчемним.

Вислухавши доводи
представників сторін, дослідивши
надані сторонами докази, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
чоловіком ОСОБА_5, позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
свідоцтвом про укладання шлюбу та
розірвання шлюбу ( а.с.9-11 спадкової
справи № 2812007), та свідоцтвом про
укладання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (
а.с.7 спадкової справи 2812007).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому шлюбі
по день смерті ОСОБА_5

Встановлено, що за договором
купівлі продажу, укладеним 26.12.1998 року
ОСОБА_5, перебуваючи у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1, придбала квартиру
АДРЕСА_1 за біржовим договором купівлі
продажу.

26 лютого 1999 року Євпаторійським Бюро
технічної інвентаризації, вказаний
договір записаний у реєстрову книгу 86
під реєстровим номером 3259 ( а.с.22)
Державна реєстрація була проведена на
підставі вищенаведеного договору
купівлі-продажу від 26.12.1998 року, якій на
час проведення державної реєстрації
був підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення
речових прав на нерухоме майно.

Спірний договір купівлі-продажу від
26.12.1998 року має посилання на положення
ст. 15 Закону України «Про товарну
біржу», відповідно до якої така угода
не підлягає нотаріальному посвідченню.

Суд вважає, що до спірних
правовідносин належить застосувати
положення ЦК УРСР 1963 року, а саме ст. 47
ЦК УРСР, оскільки договір купівлі
продажу був укладений 26.12.1998 року.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про
власність", чинного на час набуття
спадкодавцем спірного майна,
громадянин набував право власності на
майно, зокрема, отримане внаслідок
укладення угод, що не заборонені
законом.

Статті 47 і 227 Цивільного Кодексу УРСР
вимагали обов'язкове нотаріальне
посвідчення угод купівлі-продажу
житлових приміщень і реєстрацію у
виконавчому комітеті місцевої ради
народних депутатів , а правовими
наслідками недодержання такої форми
передбачалося недійсність цієї угоди .

Як роз'яснив Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своєму листі №
24-75304-13 від 16 травня 2013 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» (пункт 3.1. умовою для
переходу в порядку спадкування права
власності на об'єкти нерухомості, в
тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Відповідно до положень статті 3 Закону
України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України 09 червня 1998 року N 121 і
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 26 червня 1998 року за N 399/2839
Інструкції про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, що перебувають у
власності юридичних та фізичних осіб
(пункт 1 пп 1.5.-1.7.) державну реєстрацію
права власності на об'єкти нерухомого
майна здійснюють державні комунальні
підприємства - бюро технічної
інвентаризації. Державна реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого
майна в бюро технічної інвентаризації
є обов'язковою для власників, незалежно
від форми власності. Реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться на підставі
правовстановлювальних документів за
рахунок коштів власників нерухомого
майна. До переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких провадиться державна
реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна відноситься зокрема
договори купівлі-продажу, міни,
зареєстровані біржею (пункт 9 додатку №
1 до Інструкції )

Отже право власності ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1 за час її життя було
набуто спадкодавцем відповідно до
діючого на той час законодавства ,
визнавалося державою і нікім не
оспорено.

Відповідно до положень ст.ст.60,70,71 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині і чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства та ін.)
самостійного заробітку. У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Таким чином, у ОСОБА_1 при житті,
виникло право власності на 12 частку
квартири АДРЕСА_1, як супружню частку.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 12 грудня 2006 року. ( а.с.2 спадкової
справи 281/2007). До правовідносин про
визнання за позивачами права
власності в порядку спадкування
належить застосуванню ЦК України 2004
року.

На одержання спадщини після її смерті
мають право спадкоємці: доньки
померлої позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
чоловік померлої ОСОБА_1

За ст.1268 ЦК спадкоємець має право
прийняти спадщину. Спадкоємець, який
постійно проживав разом з спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вважається
як таким, що прийняв спадщину, якщо він
не заявив про відмову від неї.
Встановлено, що ОСОБА_1 23 квітня 2007
року звернувся до нотаріусу з заявою
про прийняття спадщини у встановлені
законом строки (а.с.1 спадкової справи),
ОСОБА_2, ОСОБА_3 постійно проживали
разом з спадкодавцем на час відкриття
спадщини ( а.с. 6 спадкової справи 2812007),
тому фактично прийняли спадщину.
Частки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 у
спадковому майні, що відкрилося після
смерті ОСОБА_5 є рівними.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Положеннями ст. 1223 Цивільного кодексу
України передбачено, що право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину
в порядку, установленому цивільним
законодавством.

За наявності умов для одержання
в нотаріальній конторі свідоцтва
про право на спадщину вимоги про
визнання права на спадщину судовому
розглядові не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Як вбачається з постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 22.01. 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, було відмовлено,
оскільки ОСОБА_5 придбала квартиру
по угоді, яка була зареєстрована на
Першої Євпаторійської товарній біржі,
однак не оформлена нотаріально ( а.с. 44
спадкової справи №2812007).

Отже, виходячи з обставин,
встановлених у судовому засіданні, а
також з положень частини 5 статті 1268
Цивільного кодексу України, згідно
яких незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини, враховуючи, що
ОСОБА_8 за життя набув права
власності на 12 частку квартири як
супружню частку, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1
у встановленому порядку прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_5, яка
складалася з 12 частки квартири
АДРЕСА_1, їх частки у спадковому майні
є рівними ( по 13 частки за кожним від
12 частки квартири), а отже, зазначена
спадщина стала їм належить з моменту
її відкриття, тобто з 21.02.2012 року, та
право на спадщину померлої на вказану
частку квартири ніким не спростовано,
те, що позивачі є особами, яки
звернулася до нотаріуса з відповідною
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадщину,
суд вважає, що підстави для відмови їм у
визнанні права власності на зазначену
квартиру у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_5 не встановлені та інший
шлях у позасудовому порядку для
захисту їх права, відсутній.

Таким чином, аналізуючи вище викладене,
дослідивши обставини справи,
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, виходячи з
принципів розумності, виваженості та
справедливості, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог
в заявлених межах та про існування
правових підстав для їх задоволення, а
саме визнання за ОСОБА_1 право
власності на нерухоме майно - 2/3
частки, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 16 частки,
за кожною на квартиру номер АДРЕСА_1,
яка складається з приміщень : №1прихожа
- площею 4,6 кв.м., №2 санвузол -2.3 кв.м., №3
кухня -7.1 кв.м., № 4а балкон площею 0.8
кв.м., № 4 -житлова кімната площею 16..9
кв.м, житлової площею 16..9 кв.м.,
загальною площею 31,7 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1222,
1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296, 1299 Цивільного
кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57
- 61, 88, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРИШИВ

Позовні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Євпаторійської міської Ради про
визнання права власності у порядку у
порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно - 2/3 частки квартири
номер АДРЕСА_1, яка складається з
приміщень : №1прихожа - площею 4,6 кв.м.,
№2 санвузол -2.3 кв.м., №3 кухня -7.1 кв.м., №
4а балкон площею 0.8 кв.м., № 4 -житлова
кімната площею 16..9 кв.м, житлової
площею 16..9 кв.м., загальною площею 31,7
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті дружини ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
нерухоме майно - 1/6 частку квартири
номер АДРЕСА_1, яка складається з
приміщень : №1прихожа - площею 4,6 кв.м.,
№2 санвузол -2.3 кв.м., №3 кухня -7.1 кв.м., №
4а балкон площею 0.8 кв.м., № 4 -житлова
кімната площею 16..9 кв.м, житлової
площею 16..9 кв.м., загальною площею 31,7
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті матері ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно - 1/6 частку квартири
номер АДРЕСА_1, яка складається з
приміщень : №1прихожа - площею 4,6 кв.м.,
№2 санвузол -2.3 кв.м., №3 кухня -7.1 кв.м., №
4а балкон площею 0.8 кв.м., № 4 -житлова
кімната площею 16..9 кв.м, житлової
площею 16..9 кв.м., загальною площею 31,7
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті матері ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим шляхом
подання через Євпаторійський міський
суд АР Крим протягом 10 днів з дня його
проголошення, апеляційної скарги.

Суддя
Абзатова Г.Г.