АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1171/14
Головуючий 1-ї інстанції - Шаренко С.Л.
Справа №2018/2-63/11/01
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко
І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України та Головного
управління юстиції в Харківській
області на рішення Київського
районного суду м. Харкова 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції в
Харківській області, Харківської
міської ради, третя особа: Міністерство
юстиції України про визнання права
власності, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
юстиції в Харківській області,
Харківської міської ради, третьої
особи: Міністерства юстиції України,
уточнив його у подальшому, в якому
просив визнати за ним право власності
на нежитлову будівлю - склад літ. «Л-1»,
загальною площею 20,6кв.м, що
розташований АДРЕСА_1

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
вищеназване приміщення було збудовано
ним самочинно, але технічний стан
будівельних конструкцій забезпечує
несучу здатність, є достатнім для
збереження і подальшої експлуатації
цієї забудови як складу. Також вказує,
що це нежитлове приміщення було
збудовано на земельній ділянці, яка
виділялася йому з метою його
обслуговування.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Представники відповідача - Головного
управління юстиції в Харківській
області та третьої особи - Міністерства
юстиції України, заперечували проти
задоволення позову, зазначивши, що
спірне нежитлове приміщення складу
літ. «Л-1» по АДРЕСА_1 перебуває значний
час на балансі Головного управління
юстиції в Харківській області та
належить на праві власності Державі, а
земельна ділянка, на якій розташовано
цей склад, надавалася їм в
користування з метою забезпечення
діяльності органів державної влади.

Представник відповідача - Харківської
міської ради також позов не визнав,
надав письмові заперечення, в яких
вказує, що позивачем не дотримано
порядок зведення нежитлового
приміщення, а саме будівництво
здійснено без погодження технічної
документації (проекту) в установленому
законом порядку та на земельній
ділянці, яку для цього не було
відведено.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова 11 грудня 2013 року визнано за
ОСОБА_1 право власності на нежитлову
приміщення «Л-1», загальною площею
20,6кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі Міністерство
юстиції України та Головне управління
юстиції в Харківській області просять
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на не
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та на
неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилася, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд
виходив з того, що позивачем доведено
факт самовільної забудови нежитлового
приміщення - складу літ. «Л-1» по АДРЕСА_1
який за своїми технічними
характеристиками відповідає
архітектурним, будівельним,
санітарним, екологічним нормам і
правилам, та побудований на земельній
ділянці, яку йому виділено у
користування в установленому законом
порядку.

Але, погодитися з таким висновком
колегія суддів не може, оскільки він не
ґрунтується на вимогах закону,
зроблений без повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін у даних правовідносинах, з
неправильним тлумаченням норм
матеріального права, з порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215
ЦПК України умовами обґрунтованості
рішення є повне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважає встановленими, та відповідність
висновків суду, викладеним у рішенні,
обставинам справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд повинен
встановити всі юридичні факти, які
згідно з нормами права мають значення
для розкриття існуючих між сторонами
правових відносин чи певних дій.

Вищевказаним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Розглядаючи справу по суті, суд не
звернув уваги на те, що сам позивач
ОСОБА_1 у поданому ним в 2004 році позові
до суду вказував, що він значний час
допомагав Харківському обласному
благодійному фонду «Респект», який
згідно своїх установчих цілей надавав
підтримку органам юстиції Харківської
області. Позивач 06.09.1999року подарував
цьому фонду гараж АДРЕСА_2 Ця обставина
підтверджується відповідним
договором. За цей подарунок, у 1999 році
на підставі усної домовленості з
органами юстиції Харківської області
позивачу був переданий у власність
склад, розташований по АДРЕСА_1 У
подальшому, документально факт
передачі цього складу оформлено не
було. Вказаний склад знаходиться на
земельній ділянці, яка перебувала у
користуванні Харківського філіалу
Центра підготовки і підвищення
кваліфікації працівників юстиції
Міністерства юстиції України (надалі -
Центр). Позивач також зазначав, що
декілька років він користувався цим
складом і ніяких претензій зі сторони
Центру не виникало. Але, з часом
виникли проблеми з використанням
складу. Зокрема, 27 вересня 2004 року
Інспекція держбудконтролю наклала на
нього штраф за самовільне будівництво
згідно ст. 97 КУпАП, оскільки вказане
приміщення за даними КП «ХМБТІ» за ним
не обліковувалось. Після чого він
прийняв необхідні дії щодо
документального оформлення складу:
отримав дозвіл санітарної
епідеміологічної служби, органів
протипожежної безпеки, технічний
висновок про можливість використання
складу від проектно-дослідного бюро.
Звернувшись до Харківського філіалу
Центра підготовки і підвищення
кваліфікації працівників юстиції
Міністерства юстиції України, він
отримав згоду адміністрації цієї
установи на припинення права
користування частиною земельної
ділянки, на якій знаходиться цей склад.

Отже, сам позивач у своєму первісному
позові визнавав факт належності складу
Міністерству юстиції України в особі
Харківського філіалу Центра
підготовки і підвищення кваліфікації
працівників юстиції.

Після скасування ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 02 квітня 2008 року рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 14 жовтня 2004 року, яким за ОСОБА_1
було визнано право власності на
вищеназваний склад, представником
позивача ОСОБА_3 було подано уточнену
позовну заяву. В цій заяві вже позивач
вказує зовсім інші обставини, зокрема,
що між ним та керівництвом
Харківського філіалу підвищення
кваліфікації працівників юстиції
нібито існувала домовленість стосовно
того, що він збудує будівлю складу
АДРЕСА_1 поблизу будівлі, в якій
знаходиться філіал курсів.

Але, як свідчать матеріали справи
рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради депутатів
трудящих від 24.07.1974року на виконання
Розпорядження виконавчого комітету
Харківської міської ради депутатів
трудящих від 18.06.1974року, приміщення за
адресою АДРЕСА_1 було передано на
баланс дирекції Республіканських
курсів підвищення кваліфікації
працівників юстиції за рахунок
переданих Міністерством юстиції УРСР
капітальних вкладів на житлове
будівництво в 1973-1974 роках.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради
Харківської області від 10.03.1999року №226
«Про надання Харківській філії курсів
підвищення кваліфікації працівників
юстиції у користування земельної
ділянки по АДРЕСА_1 (зі змінами від
28.07.1997р., 22.03.2000р.) було вирішено надати
Харківській філії курсів підвищення
кваліфікації працівників юстиції
України у постійне користування
земельну ділянку площею 0,0775га по
АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування адміністративного
будинку та гаражу, що підтверджується
державним актом на право постійного
користування землею серія ХР-33-01 -001913,
який зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №529.

На підставі наказу Міністерства
юстиції України від 20.08.2002 № 625/7 майно, в
тому числі і зазначені вище будівлі, що
перебували на балансі Харківського
філіалу курсів підвищення
кваліфікації працівників юстиції, було
передано Харківському філіалу Центру
перепідготовки та підвищення
кваліфікації працівників юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України
від 22.07.2004року №71/5 Харківську філію
Центру перепідготовки та підвищення
кваліфікації працівників юстиції було
ліквідовано.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції України від 02.07.2004року №57/5,
будівлі, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 1298кв.м. та вул.
АДРЕСА_3 загальною площею 1360,9кв.м, були
передані на баланс Харківського
обласного управління юстиції.

Таким чином, зазначеним наказом було
передано Харківському обласному
управлінню юстиції все майно, що
знаходилось на балансі ліквідованого
Харківського філіалу Центру
перепідготовки та підвищення
кваліфікації працівників юстиції.

Згідно акту приймання-передавання
майна від 09.07.2004року, разом з об'єктами
нерухомості Харківському обласному
управлінню була передана технічна
документація, а саме технічний паспорт,
виданий 05.06.1998року за інвентарним №69814,
реєстраційне посвідчення на об'єкти
нерухомості майна, державний акт на
право постійного користування землею,
які у подальшому, а саме після
ліквідації Харківського обласного
управління юстиції, були передані
Головному управлінню юстиції у
Харківській області.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення від 16.07.1998року на
громадський будинок адмінкорпусу по
АДРЕСА_1 в м. Харкові, власником будинку
є Держава, користувачем Харківський
філіал курсів перепідготовки та
підвищення кваліфікації працівників
юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України
від 25.01.2007року №21/5 «Про реформування
органів юстиції» Харківське обласне
управління юстиції було ліквідовано та
на його базі утворено - Головне
управління юстиції у Харківській
області.

На підставі наказу Міністерства
юстиції України від 13.03.2007року №303/7
«Про затвердження складу комісії з
питань передачі матеріальних
цінностей, документації з питань
бухгалтерського обліку, фінансового,
організаційного і кадрового
забезпечення» від Харківського
обласного управління юстиції на баланс
Головного управління юстиції у
Харківській області було прийнято:
нерухоме майно, що знаходилось на
балансі ліквідованого Харківського
обласного управління юстиції, в тому
числі і нежитлове приміщення (гараж)
АДРЕСА_1), тобто у відношенні якого
винесено оскаржуване рішення.

На даний час майно, що знаходилось на
балансі ліквідованого Харківського
обласного управління юстиції
перебуває на балансі Головного
управління юстиції у Харківській
області.

Відповідно до положень ст.326 ЦК України
від імені та в інтересах держави право
власності здійснюють відповідні
органи державної влади (Кабінет
Міністрів України, міністерства,
відомства тощо).

Положенням про Міністерство юстиції
України, затвердженого указом
Президента України від 06.04.2011року
№395/2011 передбачено, що Міністерство
юстиції України здійснює у межах своїх
повноважень функції з управління
об'єктами державної власності, що
належать до сфери його управління.

Отже, розпорядження майном або землею,
що перебуває в оперативному управлінні
установ та організацій Міністерства
юстиції України здійснюється лише з
дозволу власника - Міністерства
юстиції України.

Спірне нежитлове приміщення, у
відношенні якого винесено рішення,
знаходиться у власності Держави в
особі Міністерства юстиції України та
перебуває на балансі Головного
управління юстиції у Харківській
області (балансоутримувача), що
підтверджується наказом Міністерства
юстиції України від 02.07.2004року №57/5, а
також витягом з Реєстру державного
майна, яке перебуває на балансі
юридичної особи, що належить до сфери
управління відповідного органу
державної влади.

Більш того, спірне нежитлове
приміщення, яке в технічній
документації визначено як гараж,
знаходиться на земельній ділянці
Міністерства юстиції України, що
підтверджується правоустановчими
документами.

Судом також не враховано, що згідна
листа Міністерства юстиції України від
27.12.2006року №28-32-3209 дозвіл на відчуження
нежитлового приміщення (гаражу) по
АДРЕСА_1) та земельної ділянки під цим
гаражем ними не надавався.

За таких обставин, твердження позивача
стосовного того, що склад (гараж) був
збудований ним наприкінці 2011 року та
його право на здійснення забудови
обґрунтовується наявністю погодження
з керівництвом Харківського філіалу
курсів підвищення кваліфікації
працівників юстиції є безпідставним та
таким, що не відповідає дійсності.

Як свідчать матеріали справи, згідно
вищезгаданого державного акту на право
постійного користування землею від
10.03.1999року, спірне нежитлове приміщення
(гараж) вже знаходився на земельній
ділянці, яка знаходилась у
користуванні Харківського філіалу
курсів підвищення кваліфікації
працівників юстиції.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗК України (в
редакції 1991 року, яка була чинною на той
час), розпоряджалися землею Ради
народних депутатів трудящихся, які в
межах своєї компетенції мали право
передавати землі у власність або
надавати у користування або вилучати
їх.

Разом з тим, ст.4 ЗК України визначено,
що землі, надані для розміщення
будинків органів державної влади та
державної виконавчої влади
відносяться до категорії земель, які
взагалі не можуть бути передані у
колективну чи приватну власність.

З урахуванням наведеного,
розпорядження землею або майном, що
перебуває в оперативному управлінні
установ та організацій Міністерства
юстиції України здійснюється лише з
дозволу Міністерства юстиції України.
Але, як вже зазначалося вище, дозвіл на
відчуження нежитлового приміщення
(гаражу) по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки під цим гаражем (складом)
Міністерством юстиції України не
надавався.

Відповідно до статті 376 ЦК України,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Пунктами 3 та 4 зазначеної статті
встановлено, що право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рушенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
цій земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила самочинне будівництво, або
за її рахунок.

Ніяких доказів у підтвердження того, що
спірне нежитлове приміщення
будувалося за власні кошти позивачем
самочинно (квитанції на придбання тих
чи інших будівельних матеріалів) ні
суду першої інстанції, ні апеляційному
суду ним надано не було.

Незаконність знаходження гаражу в
користуванні ОСОБА_1 також
підтверджується актом
контрольно-ревізійного управління в
Харківській області від 10.03.2006року
№08-22/143, яким встановлено, що нежитлове
приміщення (гараж) по АДРЕСА_1 рахується
на обліку Харківського обласного
управління юстиції по рахунку 103
«Будинки та споруди», але
використовується для господарських
потреб ІIII «ОСОБА_1.».

Таким чином, набуття ОСОБА_1 права
власності на нерухоме приміщення
(гараж) по АДРЕСА_1 є неможливим,
враховуючи те, що земля, на якій
знаходиться вказана споруда, належить
Міністерству юстиції України та
перебуває в оперативному управлінні
Головного управління юстиції у
Харківській області.

Посилання суду в оскаржуваному рішенні
на те, що належність спірного
нежитлового приміщення Головному
управлінню юстиції в Харківській
області спростовано постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 08.02.2012року,
колегією суддів не приймається,
оскільки таких висновків ця постанова
не містить. Так, вказаною постановою
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Міністерства юстиції України, третьої
особи: Головного управління юстиції в
Харківській області про визнання
незаконним наказу. В цій постанові
лише зазначено, що акт
приймання-передачі приміщень на баланс
(від одного структурного підрозділу до
іншого структурного підрозділу
відповідача - Міністерства юстиції
України) не є належним доказом
знаходження у нього на балансі,
державної реєстрації права власності
на нежитлове приміщення літ. «Л-1»,
загальною площею 20,6кв.м, що знаходиться
в м. Харкові АДРЕСА_1).

Згідно п.п.3),4)ч.1ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313,
314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України та Головного
управління юстиції в Харківській
області задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова 11 грудня 2013 року скасувати і
ухвалити у справі нове рішення, яким в
позові ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції в Харківській області,
Харківської міської ради, третя особа:
Міністерство юстиції України про
визнання права власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -