Справа
№127/886/14-ц
Провадження № 2/127/1520/14
У Х В А Л А

20 січня 2014 року
м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Сичук М. М.,
ознайомившись з матеріалами позовної
заяви ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства "ОТП Банк", Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на стороні позивача, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення
пропущеного строку, про захист прав
споживача та визнання кредитного
договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Закритого акціонерного
товариства "ОТП Банк", Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на стороні позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення
пропущеного строку, про захист прав
споживача та визнання кредитного
договору недійсним.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред»являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Згідно позовної заяви позивач просить
суд також визнати недійсним договір
іпотеки нерухомого майна, а саме
нежитлової будівлі магазину,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а
позивачем не наведено підстав
звернення саме до Вінницького міського
суду Вінницької області.

В п. 27 постанови № 9 Пленуму
Верховного суду України від 6 листопада
2009 року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
позови про визнання недійсними
правочинів щодо нерухомого майна та
застосування наслідків недійсності
пред'являються відповідно до частини
першої статті 114 ЦПК за
місцезнаходженням майна або основної
його частини. Кваліфікація об'єктів як
нерухомого майна здійснюється
відповідно до статей ЦК України.

Згідно абз. 4 та абз. 5 п. 4 постанови
№ 5 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
правила статті 114 ЦПК про виключну
підсудність застосовуються до позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (наприклад, звернення стягнення
на нерухоме майно, передане в заставу
іпотечне майно, передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки, визнання договору
іпотеки недійсним тощо). Недотримання
правил підсудності тягне за собою
повернення заяви позивачеві, про що
постановляється ухвала. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до
належного суду (частина п'ята статті 121
ЦПК).

Також слід зазначити, що позивач у
позовній заяві не вказує та не
обґрунтовує підстави звернення з
вказаною позовною заявою саме до цього
суду, а тому з урахуванням вище
викладено вказана позовна заява не
підсудна цьому суду.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна
цьому суду, заява повертається
позивачеві для подання до належного
суду, про що постановляється ухвала.
Ухвала суду разом із заявою та всіма
додатками до неї надсилаються
позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається у випадках, коли
справа не підсудна цьому суду.

За таких обставин заява підлягає
поверненню позивачу для звернення до
суду за підсудністю.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 114, ч. 3 п. 4 121 ЦПК
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства "ОТП Банк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
поновлення пропущеного строку, про
захист прав споживача та визнання
кредитного договору недійсним
повернути ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Вінницької області
на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Суддя