АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 593/840/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Німко Н.П. Провадження №
22-ц/789/79/14 Доповідач - Бахметова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірського Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю ОСОБА_1 та представників
сторін

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бережанського
районного суду від 21 листопада 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - служба у справах дітей
Бережанської районної державної
адміністрації про визначення місця
проживання неповнолітніх дітей та
малолітньої дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
служба в справах дітей Бережанської
районної державної адміністрації про
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бережанського районного суду
від 21 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково:

"Місцем проживання малолітньої дитини -
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено
місце проживання її матері - ОСОБА_2 за
адресою - вулиця АДРЕСА_1

Місцем проживання малолітньої дитини
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено
місце проживання його матері - ОСОБА_2
за адресою - вулиця АДРЕСА_1

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про визначення місця проживання
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання
позивачки, - АДРЕСА_1 відмовлено за
безпідставністю заявлених вимог.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 про визначення місця проживання
його дітей - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки
ОСОБА_5, 22 червня 1997 року разом з ним в
АДРЕСА_2 та стягнення на його користь з
відповідачки понесених ним судових
витрат по даний справі - відмовлено в
повному обсязі за необґрунтованістю та
недоведеністю заявлених позовних
вимог."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам у справі,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції при вирішенні справи по суті
безпідставно не взяв до уваги заяви
дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і їх пояснення в
судовому засіданні, які бажають
проживати разом з ним. Також суд не взяв
до уваги пояснень свідка ОСОБА_6

Крім цього, ОСОБА_2 не довела того, що
він не може забезпечити належне
матеріальне утримання дітей, надати
належний рівень виховання та уваги, які
відповідали б інтересам та потребам
дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу
підтримали, зіславшись на обставини
викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 не
погоджується з доводами апеляційної
скарги, вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним, відповідає
матеріалам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 до задоволення не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_1 про визначення
місця проживання неповнолітніх дітей
та малолітньої дитини, посилаючись на
те, що перебуваючи у шлюбі з
відповідачем у них народилося четверо
дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла три
poки назад, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час
шлюбу вони проживали у матері
відповідача в селі Лапшин
Бережанського району. Вона офіційно не
працювала, оскільки здійснювала догляд
за дітьми. У зв'язку із скрутним
матеріальним становищем сім'ї 01.02.2013
року вона за згодою чоловіка поїхала на
заробітки в Польщу. За час її
відсутності відповідач ініціював
розлучення, здійснював на дітей
психологічний тиск, налаштовував їх
проти неї, забороняв з нею спілкуватися
та приймати від неї матеріальну
допомогу, і як наслідок - діти,
проживаючи з відповідачем, стали
замкнуті, невпевнені у собі, вони
бояться відповідача, оскільки там
панує постійна напруга, що вкрай
негативно впливає на психологічний
стан дітей.

Відповідач не здатний надати дітям ні
належного виховання, ні матеріального
забезпечення. Задля врятування дітей
від важкої, напруженої емоційної
обстановки, що вкрай негативно впливає
на їх психологічний розвиток,
виховання та здоров'я, вона просила суд
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 і дочки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з нею за її місцем
проживання, а саме в АДРЕСА_1

В червні 2013 року ОСОБА_1 подав до суду
зустрічний позов, в якому просив суд
визначити місце проживання його дітей:
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_8 разом з ним в АДРЕСА_2 та
всі судові витрати по справі покласти
на відповідача, посилаючись на те, що
після розлучення вони з колишньою
дружиною не дійшли згоди щодо місця
проживання дітей. На даний час діти
проживають разом із ним в будинку його
матері, де народилися, виросли, тому
вважає, що і повинні надалі там
проживати, оскільки він має можливість
забезпечити належне матеріальне
забезпечення дітей, завжди
відповідально ставився до виконання
батьківських обов'язків, виховання і
утримання своїх дітей, не перебуває на
диспансерному обліку в психіатра та
нарколога, не веде аморального способу
життя, діти ставляться до нього
прихильно і бажають проживати саме з
ним. А відповідачка своєю поведінкою і
способом життя негативно впливає на
виховання та розвиток дітей.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та визначаючи місце проживання
дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 разом із
нею суд першої інстанції виходив з
того, що саме позивачка як мати може
створити своїм дітям належні умови для
виховання та розвитку.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі до
04 березня 2013 року

За час шлюбу у сторін народилося
четверо дітей: дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3., дочка ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., яка померла три poки
назад, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н. та
дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Після розлучення сторін та по
даний час дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_4
проживають разом з батьком у АДРЕСА_2
дочка ОСОБА_3 із червня 2013 року проживає
разом з матір'ю по вул. АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання дитини суд бере до
уваги ставлення батьків до виконання
своїх батьківських обов?язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд
не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2
ст. 161 СК України).

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 працює і має постійне джерело
доходу (довідка про доходи №888 від
08.10.2013 року, видана ДП "Бережанське
лісомисливське господарство" (а.с.185));
характеризується виключно з
позитивної сторони як добра, любляча та
дбайлива мати (довідка-характеристика,
видана Лапшинським сільським головою
від 26.04.2013 року№396 (а.с.18), показами
свідків - ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ін.), на праві
приватної власності має житловий
будинок із надвірними будівлями по вул.
АДРЕСА_1 (а.с.183-184), в якому проживає
разом із малолітньою дитиною.

Обстеженням матеріально-побутових
умов за місцем проживання позивачки
будь-яких перешкод щодо можливості
проживання малолітніх дітей не
встановлено, виявлені в наявності усі
необхідні побутові та матеріальні
умови для цього (акт №29/01-8 від 13.08.2013
року (а.с.113).

Згідно довідки, виданої
райнаркологом та головним лікарем
Бережанської ЦРКЛ №-692 від 04 жовтня 2012
року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 на «Д» обліку в наркологічному
та психіатричному кабінетах
зазначеного лікувального закладу не
перебувають.(а.с.141).

Відповідач ОСОБА_1, будучи працездатною
особою, не працює, постійного джерела
доходу не має; проживає без реєстрації
у будинку своїх батьків.

Здійснюючи аналіз наявних у справі
доказів, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку про неможливість
визначення місця проживання
малолітніх дітей із батьком, виходячи
із наступного.

Так, ОСОБА_1 зловживає спиртними
напоями, здійснив адміністративне
правопорушення у виді насильства у
сім'ї відносно дітей постанова
Бережанського районного суду від 07
лютого 2013 року (адміністративна справа
№ 3/593/107/2013, а.с.12); характеризується з
негативної сторони, як особа, яка
наділена підвищеною агресивністю,
авторитарною поведінкою в сім'ї,
конфліктністю (довідка -
характеристика, видана Лапшинським
сільським головою 26.04.2013 року №394 (а.с.17);
загальна характеристика сім'ї ОСОБА_1,
складена психологом та директором
Лапшинської ЗОШ I-II ступенів в період
березня-квітня 2013 року (а.с.15); покази
свідків - ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_15,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ін.), здійснює
безпідставну дискредитація матері в
очах дітей, доводить до їх відома
безпідставні звинувачення ОСОБА_2 у
крадіжках, у розповсюдженні
наркотиків, у намаганні отруїти дітей,
викрасти їх, віддати комусь, винність
матері у смерті померлої сестри, шляхом
доведення її до голодної смерті, тощо.

Як вбачається із висновку про
визначення місця проживання дітей
№-017140116 від 14 травня 2013 року,
підписаного головою районної
державної адміністрації Тринькою Я.М.,
визнано доцільним визначити місце
проживання дітей з матір'ю за адресою
АДРЕСА_2 ОСОБА_2, не чинити перешкод у
спілкуванні батькові ОСОБА_1 з дітьми. (
а.с.22-24).

Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Таким чином, враховуючи особисті
якості батьків, можливість створення
належних умов для виховання, розвитку,
забезпечення стабільного
психо-емоційного стану дітей та
належних матеріально-побутових умов,
враховуючи вік дітей та їх
прихильність до кожного з батьків, суд
першої інстанції, дійшов вірного
висновку про визначення місця
проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 разом із матір'ю ОСОБА_2 по вул.
АДРЕСА_1

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції безпідставно не взято
до уваги як належний і допустимий доказ
у справі письмові заяви сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_9, та доньки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_10, про бажання проживати з
батьком та бабусею у селі Лапшин
Бережанського району, колегія суддів
оцінює критично, оскільки формулювання
та виклад тексту у вказаних заявах
ставить під сумнів відсутність
стороннього впливу на дітей при їх
написанні.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Таким чином, суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи, права та
обов'язки сторін, ретельно перевірив їх
доводи і заперечення, дав належну
оцінку зібраним доказам і постановив
рішення, яке відповідає матеріалам
справи і вимогам закону.

Керуючись ст. ст.307, 308, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бережанського районного суду
від 21 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Х. Бахметова