Справа № 187/1702/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"19" лютого 2014 р.

Петриківський райсуд
Дніпропетровської області у складі
головуючої судді Іщенко І.М. при
секретарі Клисак Н.Г., розглянувши
позовну заяву

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб
відділу Держземагенства у
Петриківському району
Дніпропетровської області,
Реєстраційної служби Петриківського
районного управління юстиції про
визнання недійсним договорів
дарування земельних ділянок та
застосування наслідків їх недійсності

В С Т А Н
О В И В

У листопаді 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 із зазначеним позовом в якому
вказав, що ухвалою Заводського райсуду
м. Дніпродзержинська від 15.04.2011 року за
його позовом до ОСОБА_3 яка була на той
час власником приватного підприємства
« Ареал-200» і ухвалою Дніпровського
райсуду м. Дніпродзержинська від 07.12.2010
року були ухвалені рішення про
стягнення суми боргу і вжиті заходи
забезпечення цих позовів та
накладений арешт на все майно
відповідачки. Копії зазначених ухвал
направлялись ОСОБА_3 і вона з
представником неодноразово
знайомилась з матеріалами
вищезазначених справ.

В порушення зазначених судових рішень
16.10.2012 року ОСОБА_3 по договору
дарування передала ОСОБА_2 належні їй
земельні ділянки площею 0,250 га і 0,190 га
які розташовані в АДРЕСА_1, про що
внесені записи до відділу
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області і на
нього оформлено право власності.

Зазначені договори були укладені
відповідачкою для ухилення судових
рішень вищезазначених судових рішень і
про це позивачу стало відомо в
листопаді 2013 року.

Позивач просить визнати недійсними
договори дарування земельних ділянок
від 16.10.2012 року між відповідачами,
повернути у власність ОСОБА_3
вищезазначені земельні ділянки,
скасувати відділу Держземагенства у
Петриківському районі
Дніпропетровської області реєстрацію
переходу права власності від ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, зобов'язати внести
Реєстраційну службу Петриківського
районного управління юстиції до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про право
власності на земельні ділянки за
ОСОБА_3 і стягнути із відповідачів
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, пояснивши, що
заочним рішенням Дніпровського
райсуду м. Дніпродзержинська стягнуто
із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сума боргу
в розмірі 1 278 000 грн, яке до цього часу не
скасоване, накладався арешт Заводським
райсудом м. Дніпродзержинська у
березні 2013 року на майно відповідачки.
Борг позивачу до цього часу не
повернутий і відповідачка не мала
право дарувати земельні ділянки іншій
особі, так як був накладений арешт на
все її майно. Просить позов
задовольнити і визнати договори
дарування земельних ділянок на ім'я
ОСОБА_2 недійсними.

Представник відповідачів ОСОБА_5
позов не визнав, пояснивши, що заочні
рішення відносно ОСОБА_3 оскаржують ся
в апеляційному порядку так як
відповідачка не була з ними
ознайомлена, ухвала про забезпечення
позову була скасована в апеляційній
інстанції, договір дарування земельних
ділянок позивачкою відповідав
законодавству і арешт на них ніяким
судом не накладався. Просить в позові
відмовити.

Від третіх осіб - відділу
Держземагенства у Петриківському
району Дніпропетровської області,
Реєстраційної служби Петриківського
районного управління юстиції надійшли
заяви про слухання справи у їх
відсутність (а.с.28,29)

Заслухавши представників позивача,
відповідачів, ознайомившись із
матеріалами справи, суд вважає
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом було встановлені наступні
факти і юридичні правовідносини.

16 жовтня 2012 року ОСОБА_3 уклала
договір дарування із ОСОБА_2 і
подарувала йому земельні ділянки
загальною площею 0,190 га і 0,250 га які
розташовані в АДРЕСА_1 , що
підтверджується договорами дарування
оглянутими в суді і не заперечувалось
сторонами ( а.с.31, 33).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона

( дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні

( обдарованому) безоплатно майно (
дарунок) у власність. другій стороні.

30 грудня 2012 року відділ
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області вніс
запис в Поземельну книгу про
реєстрацію права власності на
вищевказані земельні ділянки до ОСОБА_2
( а.с.18).

Відповідно до ст. 202 ч.1 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності її правочину
зазначені в ст.. 203 ЦК України, а саме те ,
що зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства і
моральним засадам суспільства, особа
яка вчиняє правочин має бути
правоздатною, волевиявлення учасників
правочину має бути вільним і
відповідати внутрішній волі, правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом і має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків.

Для визнання правочину недійсним,
повинні бути встановлені підстави
недодержання в момент вчинення вимог
ст.. 203 ЦК України

При укладанні договору дарування
16.10.2012 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 всі
вимоги відповідно до ст. 203 ЦК України
були виконані і правових підстав для
визнання цього правочину недійсним в
момент укладання в суді не установлено.
Ухвал суду про заборону відчуження
земельних ділянок які належали ОСОБА_3
на праві власності на момент укладення
договору дарування земельних ділянок
16.10.2012 року не було.

Доводи представника позивача ОСОБА_4
про те, що на все майно позивачки ОСОБА_3
на час укладання договору дарування
земельних ділянок був накладений арешт
ухвалами Заводського райсуду м.
Дніпродзержинська від 15.04.2011 року і
Дніпровського райсуду від 7.10.2011 року(
а.с.13) не має юридичного значення для
вирішення спору по суті , так як в
ухвалі суду від 15 квітня 2011 року
Заводського райсуду, на яке
посилається представник позивача, не
зазначається заборона на відчуження
чи накладення арешту саме на земельні
ділянки які розташовані в АДРЕСА_1 (
а.с.15) , ухвала Дніпровського райсуду
від 7.10.2011 року про забезпечення позову
скасована про апеляційною інстанцією
11.06.2012 року по тим підставам, що не
зазначені точні відомості конкретного
майна позивачки ОСОБА_3 в ухвала

( а.с.54),в ухвалі Заводського райсуду від
7.12.2010 року не зазначені точні відомості
про накладення арешту на земельні
ділянки які належали ОСОБА_3

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не довів в суді
недійсність правочину на момент його
укладання відповідачами і тому в
позові ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України, 202,203, 717 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб відділу
Держземагенства у Петриківському
району Дніпропетровської області,
Реєстраційної служби Петриківського
районного управління юстиції про
визнання недійсним договорів
дарування земельних ділянок та
застосування наслідків їх недійсності
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів в Апеляційний суд
Дніпропетровської області з дня його
оголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. М. Іщенко