Справа № 247/70/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13 лютого 2014 року

Торезький міський суд Донецької
області в складі:

головуючого-судді
Гнатюка О.М.

при секретарі
Зайцевій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Торезі позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
спільної часткової власності на
квартиру, що є об'єктом права спільної
власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про визнання права
спільної часткової власності на
квартиру, що є об'єктом права спільної
власності подружжя, в рівних частках по
? частині спірної квартири за кожним.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що
позивач перебував у шлюбі з
відповідачкою з 2 грудня 1967 року, який
був зареєстрований у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Торезького міського управління
юстиції Донецької області (актовий
запис №775). 24 червня 2008 року шлюб між
зазначеними особами розірваний. Під
час шлюбу подружжям спільно було
придбане нерухоме майно: двокімнатна
квартира, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
Торезькою державною нотаріальною
конторою 8 грудня 2003 року за реєстром
№3-2339 та зареєстрованого у БТІ м. Тореза
за реєстром №5054 від 13 грудня 2003 року,
яка була оформлена на ім'я
відповідачки. На цей час відповідачка
відмовляється визнавати право
власності за позивачем та поділити
добровільно, хоча при розірванні шлюбу
вона запевнила його про визнання за
позивачем правова власності на частину
квартири. Позивач позбавлений
можливості користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
внаслідок чого він вимушений
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав. Позивач просив визнати
за ним та відповідачкою право спільної
часткової власності на житлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя в рівних
частках по ? частині спірної квартири
за кожним з них.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином. До
початку судового засідання до суду
надійшла письмова заява від позивача
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Причини неявки суду не відомі

Відповідно до ст.169 ЦПК України справу
розглянуто за відсутності сторін, так
як в справі достатньо матеріалів про
права та взаємовідносини сторін.

За згодою позивача суд ухвалив рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, що 02 грудня 1967
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом
реєстрації актів цивільного стану
Торезького міського управління
юстиції Донецької області
зареєстрований шлюб, актовий запис №775.
Прізвище дружини після реєстрації
шлюбу - ОСОБА_2 (а.с.6)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу,
24 червня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірваний, про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис №149 (а.с.7)

Згідно з інформаційною довідкою з
реєстру прав власності на нерухоме
майно ОСОБА_2 є власником двокімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. Підстава виникнення права
власності - договір купівлі-продажу,
посвідчений 29.03.2006 року приватним
нотаріусом Торезького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 і
зареєстрований в реєстрі за №1028. Форма
власності - приватна. Частка - 1/1 (а.с.35-37).

Згідно домової книги в квартирі, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-11).

Відповідно до положень ст. 5 Цивільного
кодексу України, акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю
України, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу, в
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу, власністю
кожного з них.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними (ст. 63 Сімейного кодексу
України).

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, набута позивачем та
відповідачем за час шлюбу. На час
придбання квартири позивач і
відповідач проживали сумісно однією
сім'єю, вели сумісне господарство, мали
спільний бюджет. Таким чином, в
судовому засіданні встановлено, що
вказана квартира є спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В судовому
засіданні не здобуто відомостей про
наявність договору між подружжям або
наявність шлюбного контракту про
розмір часток майна кожного з них;
кожен визнав рівність їх часток у
спільній сумісній власності; документи
оформлені тільки на відповідача, через
що іншими особами не визнається право
власності позивача на її частину
будинку, чим обмежуються її права на
частину власності вказаного будинку;
тому суд вважає, що спірна квартира, що
розташована по АДРЕСА_1, належить
позивачу та відповідачу у рівних
частинах, по 1/2 частині, і вимоги
позивача підлягають задоволенню.
Необхідно визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право спільної часткової власності
на квартиру розташованої по АДРЕСА_1,
в рівних частках - по 1/2 частині за
кожним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, пп.1 п.1.
ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011
р. № 3674-VІ з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача витрати
по оплаті судового збору у сумі 257,02
грн., які підтверджені наданою
позивачем квитанцією (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 169, 209, 210,
212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права спільної часткової власності на
квартиру, що є об'єктом права спільної
власності подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, право
спільної часткової власності в розмірі
1/2 частини на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний № НОМЕР_2, право
спільної часткової власності в розмірі
1/2 частини на квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 257 (двісті
п'ятдесят сім) грн. 02 коп.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга у Апеляційний суд Донецької
області через Торезький міський суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

О.М. Гнатюк