Справа № 265/168/14-ц
Провадження № 2/265/683/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 лютого 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики. В
обґрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що 26 грудня 2012 року
між нею та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договір позики в письмовій
формі, а саме відповідач власноручно
написав розписку про отримання від
позивачки грошових коштів у розмірі 2
000,00 доларів США, що в еквіваленті по
офіційному курсу НБУ на момент
звернення до суду становить 15 986,00
гривень, при цьому зобов'язався
повернути дану суму до 01 cічня 2014 року.
За користування грошовим коштами
ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно
виплачувати позивачці проценти в сумі
800,00 гривень. У вказаній в договорі
строк відповідач грошей не повернув,
процентів за користування грошовими
коштами не сплачує з лютого 2013 року. На
не однократні прохання позивачки
виконати умови договору, відповідач не
реагує, посилається на те що грошей в
нього не має. Оскільки відповідач в
добровільному порядку не виконує умови
договору позивачка була змушена
звернутися до суду. На підставі вище,
викладеного, позивачка ОСОБА_1 просить
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
суму боргу за договором позики від 26
грудня 2012 року в сумі 2 000,00 доларів США,
що в еквіваленті за офіційним курсом
Національного Банку України на 03
грудня 2014 року складає 15 986,00 гривень,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 8 800,00 гривень та
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
гривень, а всього 25 029,60 гривень.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, надала до суду заяву в якій
просила суд, слухати справу за її
відсутності та стягнути з ОСОБА_2 на її
користь суму боргу за договором позики
від 26 грудня 2012 року в сумі 2 000,00 доларів
США, що в еквіваленті за офіційним
курсом Національного Банку України на
03 грудня 2014 року складає 15 986,00 гривень,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 8 800,00 гривень та
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
гривень, а всього 25 029,60 гривень. Не
заперечувала проти винесення заочного
рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, про що свідчать судові
повідомлення, в судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив.

Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК
України кожна сторона має в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначенні
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи встановлено, що між
сторонами склалися правовідносини
позики, за якими 26 грудня 2012 року
позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу
ОСОБА_2 у якості займу 2 000.00 доларів США,
при цьому ОСОБА_2 зобов'язався
повернути дану суму до 01 cічня 2014 року.
За користування грошовим коштами
ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно
виплачувати ОСОБА_1 проценти в сумі 800.00
гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у зазначений термін
позику не повернув, тому за закінченням
даного строку позивачка набула право
вимагати повернення боргу.

Спір про розмір отриманої відповідачем
суми не підлягає доказуванню, оскільки
сторони уклали угоду у письмовій формі.
Ці обставини підтверджуються борговою
розпискою про отримання ОСОБА_2 коштів
у сумі 2 000.00 доларів США із
зобов'язанням їх повернення, яка була
написана власноручно ОСОБА_2 без
будь-якого впливу. Також відповідач
зобов'язався сплачувати ОСОБА_1
проценти за користування грошима в
розмірі 800,00 гривень в місяць, однак з
лютого 2013 року по день винесення
рішення проценти не сплачує тому,
позивачка просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 проценти в розмірі 8
800,00 гривень.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Разом із тим з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
понесені нею судові витрати, а саме
витрати по оплаті судового збору в
сумі 243 гривні 60 копійок.

На підставі ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1049,
ч.1 ст. 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2, яка проживає
та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,
суму боргу за договором позики від 26
грудня 2012 року в розмірі 15 986,00 гривень,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 8 800,00 гривень та
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
гривень, а всього 25 029 (двадцять п'ять
тисяч двадцять дев'ять) гривень 60
копійок.

За заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії, заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя ________________Шиян В.В.