Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 435/1805/13-ц
Провадження № 22ц/782/5286/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого Ступіної Я. Ю.,

суддів: Коновалової В. А., Темнікової В.
І.,

при секретарі Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 11 листопада 2013 р. та рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 25 листопада 2013 р. у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2
та ОСОБА_5, за участю третьої особи:
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
про усунення перешкод у користуванні
майном,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, в обґрунтування якого
посилалися на такі обставини.

Їм на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу належить
квартира АДРЕСА_1. За цією адресою
зареєстровані відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_2; остання - мешкає фактично. Вони
не надавали відповідачам згоди на
користування їхньою квартирою. Проте
відповідачка ОСОБА_2 продовжує мешкати
в квартирі (відповідач ОСОБА_2 відбуває
покарання в місцях позбавлення волі) і
обидва відповідачі відмовилися
знятися з реєстрації. Позивачі вважали,
що такими діями відповідачі чинять їм
як власникам перешкоди в користуванні
квартирою. Крім того зазначили, що вони
змушені сплачувати за відповідачів
комунальні послуги, які нараховуються
відповідно до кількості
зареєстрованих в квартирі осіб.

Тому просили суд визнати відповідачей
такими, що втратили право користування
квартирою, зняти їх з реєстрації та
виселити відповідачку ОСОБА_2

У березні 2013 р. відповідачка ОСОБА_2
звернулася в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
зазначеної квартири, укладеного
відповідачами між собою, недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11.11.2013 р. зустрічний позов
залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25.11.2013 р. первісний позов
задоволено частково: визнано
відповідачей такими, що втратили право
користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_1, та виселено відповідачку
ОСОБА_2 з цієї квартири. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах відповідачка
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила ухвалу суду скасувати, а
справу за її зустрічним позовом
направити на новий розгляд, рішення
суду - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні первісного
позову відмовити за необґрунтованістю.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 підтримала апеляційні скарги,
просила їх задовольнити.

Представник позивачей ОСОБА_9
заперечувала проти доводів
апеляційних скарг, просила їх
відхилити, а ухвалу і рішення суду -
залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності позивачам
в рівних частках на підставі договору
купівлі-продажу, який посвідчено 14.02.2013
р. приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстр № 612, укладеному ними з
продавцем ОСОБА_8, якому ця квартира
належала на праві власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
його матері ОСОБА_11, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі зареєстровані в цій
квартирі за життя власника квартири -
ОСОБА_11 як члени її сім'ї та
користувалися цією квартирою для
проживання, але права власності на цю
квартиру не набули.

Позивачі після набуття права власності
на цю квартиру вимагали від
відповідачки ОСОБА_2 виселитися та
знятися з реєстрації та не дозволяли
відповідачам проживати в цій квартирі
в якості наймачів. На момент набуття
позивачами права власності на квартиру
існувала заборгованість за
комунальними платежами, яка частково
була ними сплачена. Відповідачка
ОСОБА_2 з 2006 р. не сплачує комунальні
послуги.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 23.08.2013 р. у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування квартирою, яке
набуло законної сили, встановлено, що у
ОСОБА_2 відсутні самостійні права
наймача житлового приміщення в
зазначеній квартирі.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що внаслідок смерті власника
квартири ОСОБА_11 та набуття права
власності на цю квартиру на підставі
договору купівлі-продажу у її
спадкоємця ОСОБА_8 позивачами, членами
сім'ї яких відповідачі не є і ніколи не
були, право відповідачів користуватися
зазначеною квартирою припинилося, що є
підставою для виселення відповідачки,
яка користується квартирою позивачей
без законних підстав, чим чинить
перешкоди позивачам у користуванні
власністю.

Такі висновки суду є законними і
обґрунтованими.

Суд повно встановивши обставини, які
мають значення для справи, та які є
доведеними, з дотриманням вимог ст.ст.
57-61, 63, 64, 212 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК, ст.ст. 150, 156 ЖК
дійшов правильного висновку про
необхідність задоволення позову.

В рішенні суду наведені мотиви, з яких
суд встановив факт відсутності
договору найму зазначеною квартирою
між колишніми власниками квартири:
ОСОБА_11, а після її смерті - ОСОБА_8 та
відповідачами, яким обґрунтовувалися
заперечення відповідачки проти
первісного позову.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки щодо незастосування
судом ст. 170 ЖК України, згідно якої
договір найму зберігає силу для нового
власника житла, є необґрунтованими, у
зв'язку з встановленням судом факту
відсутності договору найму зазначеною
квартирою.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідачки також не спростовують
правильних висновків суду і не дають
підстав для скасування правильного по
суті судового рішення або його зміни,
оскільки не спростовують
встановленого судом факту припинення
відповідачами права користування
зазначеною квартирою.

Таким чином рішення суду в оскарженій
частині ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду в частині
відмови в задоволені позову не
оскаржено, то згідно вимог ст.303 ЦПК в
цій частині колегією суддів не
переглядається.

Постановляючи ухвалу про залишення
зустрічного позову без розгляду, суд
виходив з того, що позивачка за цим
позовом повторно не з'явилася в судове
засідання.

Така ухвала постановлена судом з
дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207
ЦПК України суд постановляє ухвалу про
залишення заяви без розгляду, якщо
належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився в судове засідання
та від нього не надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, дійсно 30.10.2013 р. і
повторно 11.11.2013 р. позивачка за
зустрічним позовом ОСОБА_2 не з'явилася
в судове засідання, про місце і час
судового розгляду повідомлена
належним чином; заяви про розгляд
справи за її відсутності в суд не
надходило.

Таким чином підстав для скасування
оскарженої ухвали суду не має.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки про те, що вона не
отримувала повістку в судове засідання
на 11.11.2013 р. є необґрунтованими,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що відповідачці
направлялася телеграма за адресою:
АДРЕСА_1, але відповідачка була
відсутня за цією адресою, де лише
залишилися її особисті речі, а вона
постійно там не мешкає, оскільки в ній
неможливо проживати за відсутністю
комунальних послуг. Оскільки
відповідачка не повідомила суд про
зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження), то суд
згідно ч.5 ст. 74, ст.77 ЦПК мав вважали
телеграму доставленою.

Крім того, залишення позову без
розгляду не перешкоджає повторному
зверненню в суд з тим самим позовом. При
цьому, колегія суду зауважує, що
прийнятий до сумісного розгляду з
первісним позовом зустрічний позов, по
суті не є зустрічним позовом, оскільки
в ньому в якості відповідачей, крім
позивачей за первісним позовом,
зазначено ОСОБА_8, який не є стороною за
первісним позовом, а відповідача за
первісним позовом ОСОБА_5 не зазначено
стороною за зустрічним позовом.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційні скарги
відхилити, а ухвалу суду і рішення суду
- залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 312 ч.1 п.1, 315, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11 листопада 2013 р.
залишити без змін.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25 листопада 2013 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:

Cудді: