Головуючий суду 1 інстанції - Рукас М.С.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 408/779/13-ц
Провадження № 22ц/782/74/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Гаврилюка В.К.,
Коновалової В.А.,

при секретарі - Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м. Луганську
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «СВФ
«Агротон» на рішення Біловодського
районного суду Луганської області від
29 жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до закритого
акціонерного товариства «СВФ
«Агротон» про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

16 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ЗАТ «СВФ «Агротон» про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивачка
зазначила, що у 2004 році її батьком
ОСОБА_3 була передана в оренду ЗАТ «СВФ
«Агротон» земельна ділянка згідно
договору оренди земельної ділянки,
який було зареєстровано в
Біловодському районному відділі
реєстрації, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 20.01.2005 року за
№ 45.

Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
спадкоємцем змельної ділянки стала
ОСОБА_2

Позивачка вважає, що договір оренди
земельної ділянки між її батьком та ЗАТ
«СВФ «Агротон» був укладений з
порушенням норм чинного законодавства,
а тому підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 29.10.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ЗАТ «СВФ
«Агротон» про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним були
задоволені.

Суд визнав недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_3 та ЗАТ «СВФ «Агротон»,
зареєстрований 20.01.2005 року за № 45
у Державному реєстрі земель.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ПрАТ «СВФ «Агротон» (яке є
правонаступником ЗАТ «СВФ «Агротон»)
звернулось до суду з апеляційною
скаргою на нього, вважає рішення
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
із порушенням норм матеріального та
процесуального права, просило його
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає апеляційну скаргу ПрАТ
«СВФ «Агротон» такою, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення у справі про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
ОСОБА_3 та ЗАТ «СВФ «Агротон», та
зареєстрованого 20.01.2005 року за № 45
у Державному реєстрі земель, суд першої
інстанції виходив із того, що у
зазначеному договорі оренди земельної
ділянки відсутні істотні умови,
передбачені частиною 1 статті 15 Закону
України «Про оренду землі», а саме: у
договорі не визначений об'єкт оренди
(відсутній кадастровий номер та точне
місце розташування), відсутня дата
укладання угоди та умова передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Зазначене, на думку місцевого суду, у
відповідності до положень ч.2 ст.15
Закону України «Про оренду землі», ч.1
ст.215 Цивільного кодексу України є
підставою для визнання договору
недійсним.

Але з таким висновком суду погодитись
неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.15 Закону
України «Про оренду землі» (в редакції -
на час укладання угоди і державної її
реєстрації у встановленому законом
порядку), істотними умовами договору
оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування
та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта
оренди;

умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

При цьому частиною 2 статті 15
зазначеного Закону встановлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

При таких обставинах наявність
істотних умов договору оренди землі, на
відсутність яких у спірному договорі
посилався суд першої інстанції у
своєму судовому рішенні, не була
передбачена Законом України «Про
оренду землі» (в редакції - на час
укладання угоди і час її державної
реєстрації).

Редакція частини 1 статті 15 Закону
України «Про оренду землі» була
змінена Законами України N 3613-VI від
07.07.2011 року та N 509-VI від 16.09.2008 року, коли
і були законодавчо закріплені істотні
умови договору оренди землі, на які
посилається Біловодський районний суд
Луганської області у своєму рішенні
від 29 жовтня 2013 року.

У відповідності до ч. ч.1, 2 ст.5
Цивільного кодексу України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі.

Разом із тим, відсутність у договорі
дати його укладання взагалі не є
законодавчо закріпленою істотною
умовою, а дата державної реєстрації
договору, строк дії договору оренди та
дата закінчення його строку в угоді
закріплені (а.с.77-80).

При таких обставинах колегія суддів
приходить до висновку, що всі істотні
умови, зазначені у ч.1 ст.15 Закону
України «Про оренду землі» (в редакції,
чинній на час укладання угоди і на час
її державної реєстрації), у тексті
оспорюваного договору оренди землі
містяться.

Інших підстав для визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «СВФ
«Агротон», зареєстрованого 20.01.2005 року
за № 45 у Державному реєстрі
земель, суд першої інстанції у своєму
рішенні не зазначив.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а відповідно до п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на наведені обставини, а також
з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення Біловодського
районного суду Луганської області від
29.10.2013 року скасувати, ухваливши у
справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ЗАТ «СВФ «Агротон» про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним відмовити.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «СВФ
«Агротон» задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 29 жовтня 2013 року
скасувати.

Увалити у справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
закритого акціонерного товариства
«СВФ «Агротон» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: