АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/269/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 0413/1675/2012
інстанції - Тимошенко Т.І.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Суха Балка» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 02 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток та
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» ( надалі - ПАТ "Євраз Суха
Балка") про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток з
01.01.1995 року по 01.03.2010 року, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати
та середній заробіток за частину часу
затримки виплати недоплаченої
заробітної плати за період з дня
звільнення до відкритті провадження у
справі.

В обґрунтування позовних вимог
послався на те, що він працював на ПАТ
"Євраз Суха Балка" з 17 листопада 1993 року
по 09 вересня 2011 року на різних
посадах.

За час його роботи у період з 01.01.1995
року по 01.03.2010 року на підприємстві
неодноразово наказами підвищувались
тарифні ставки і посадові оклади всім
працівникам підприємства, при цьому
нарахування та виплата заробітної
плати за час відпусток, здійснювалась
в порушення Законів України "Про
відпустки" та "Оплату праці", а також
Порядку обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і
вказані порушення визнані ПАТ "Євраз
Суха Балка" у спільній Постанові від
06.02.2012 року № 3.

У зв'язку із вищезазначеним, після
уточнення позовних вимог у
листопаді 2013 року, представник
позивача ОСОБА_4 просив стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_3
недоплачену заробітну плату за час
відпусток за період з 01.01.1995 року по
01.03.2010 року в сумі 2699грн. 13 коп.,
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги станом на день
звільнення позивача в сумі 2122 грн. 42
коп.

Ухвалою суду від 11листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення з ПАТ "Євраз Суха Балка"
на користь позивача середнього
заробітку за частину часу затримки
виплат втраченої заробітної плати
залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 02 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
користь ОСОБА_3 недоплачену заробітну
плату за час відпусток у сумі 1947,12 грн.
без урахування утримання податку з
доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на
користь держави судовий збір у розмірі
229,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка" ставить питання про
скасування рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток у
розмірі 1947,12 грн. та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог у сумі 912,69 грн.,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, що призвело до
порушення норм матеріального права.

Так, на його думку, з положень п. 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого 08.02.1995
року ПКМУ №100 та введеного в дію з 01.01.1995
року, вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах).

Вважає, що суд, стягуючи суму
заборгованості без урахування
положень спільної постанови
профспілкових комітетів та
генерального директора № 3 від 06 лютого
2012 року, не врахував, що за період
роботи ОСОБА_3 відповідачем згідно
наказів № 462 від 28.06.1996 року, № 522 від
24.07.1997 року, № 312 від 25.04.2000 року, № 1252 від
19.12.2001 року, № 717 від 20.08.2003 року, № 92 від
31.01.2006 року, № 367 від 05.04.2006 року, № 1117 від
02.10.2006 року, № 23 від 05.01.2007 року, № 624 від
08.05.2007 року, № 1432 від 10.10.2007 року, № 103 від
22.01.2008 року, № 614 від 18.04.2008 року
підвищувалися тарифні ставки і
посадові оклади, однак вони не
встановлювали корегуючих коефіцієнтів
для розрахунку середнього заробітку
при оплаті відпусток, виходячи з
фінансових можливостей підприємства,
та не містили приписів про
незастосування п. 10 Порядку.

Також, на його думку, суд не врахував, що
незастосування ПАТ «Євраз Суха Балка»
коефіцієнтів 1,5 з 01.06.1996 року відповідно
до наказу № 462 від 28.06.1996 року та 2,5 з
01.01.1996 року відповідно до наказу № 84
від31.01.1996 року було скориговано
наказом № 114 від 12.02.1996 року, яким було
визначено порядок застосування
коефіцієнтів підвищення при
розрахунку середнього заробітку за
розрахункові місяці 1995 та 1996 років.

Крім того, вважає, що судом не взято до
уваги, що на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей, та не
враховано, що підприємство на власний
розсуд вже визначило корегуючи
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: Корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним.

На думку відповідача, судом не взято до
уваги порушення позивачем
тримісячного строку для звернення до
суду за захистом свого порушеного
права у період з 01.01.1995 року по 01.08.2001
року.

Також, вважає, що судом порушено норми
процесуального права та не враховано,
що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
сторони звільняються від доведення
обставин, встановлених судовим
рішенням у цивільній справі, яка
стосується однієї зі сторін спору, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, яке набрало законної сили та
на теперішній час є чинним, встановлено
правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» при застосуванні корегуючого
коефіцієнта за формулою: 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71.

В своїх запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_4
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з що у
період з 17.11.1993 року по 09 вересня 2011 року
позивач ОСОБА_3 працював на
підприємстві ПАТ "Євраз Суха Балка" на
різних професіях і посадах.

Наказами по підприємству № 543 від 29.07.1994
року, № 786 від 31.10.1994 року,

№ 191 від 28.02.1995 р., № 84 від 31.011996 року, № 462
від 28.06.1996 року, № 522 від 24.07.1997 р., 312 від
25.04.2000 р„ № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від
29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р,
№ 952 від 15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331
від 21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від
05.04.2006р„ № 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від
05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від
10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р„ № 614 від
18.04.2008р., № 1269 від 30.07.2008 року, 3 1705 від
13.10.2008 року, № 7 від 04.01.2010 року,
неодноразово підвищено тарифні ставки
і посадові оклади працівникам
підприємства.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому нараховувалися та виплачувалися
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
застосування розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
призвело до неправильного нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як убачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_3
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі наказів
№191 від 28.02.1995р. на коефіцієнт 3,0; №543 від
29.07.1994р. на коефіцієнт 2; №786 від 31.10.1994р.
на коефіцієнт 2; №84 від 31.01.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №462 від 28.06.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №522 від 29.07.1997р. на
коефіцієнт 1,15; №312 від 25.04.2000р. на
коефіцієнт 1,3; №1252 від 19.12.2001р. на
коефіцієнт 1,61; №717 від 20.08.2003р. на
коефіцієнт 1,7. Таким чином суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність коригування заробітної
плати при розрахунку середнього
заробітку для нарахування оплати часу
відпусток.

Спільною постановою Генерального
директора ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» та
профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012р.
та наказом №295 від 16.02.2012р.,
відповідачем визнано порушення п.10
Порядку ( а.с. 177).

Згідно п. 10 Порядку передбачено
коригування заробітної плати на
коефіцієнти підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві, в установі,
організації відповідно до актів
законодавства, а також за рішеннями,
передбаченими в колективних договорах
(угодах).

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей, самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення на користь позивача
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток у сумі 1947,12 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного розрахунку сум, належних до
виплати ОСОБА_3, не можуть бути взятими
до уваги, оскільки ПАТ «Євраз Суха
Балка» визнано порушення п. 10 Постанови
при нарахування та виплати відпусток
працівникам у період з 1995 року по
березень 2010 року, а визначення
корегуючого коефіцієнта, який підлягає
застосуванню для проведення
розрахунку заборгованості, у вигляді: 1
+ розмір підвищення тарифних ставок та
окладів (в частках одиниці) Х 0,71, без
скасування раніше визначених
підприємством коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та термінів
їхнього запровадження, є незаконним.

Не заслуговують на увагу і посилання
представника відповідача на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати як на підставу звільнення від
доказування, оскільки, згідно ч. 3 ст. 61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Отже, даною нормою
встановлено преюдиціальність певних
фактів, встановлених при розгляді
справи, а не визначених судом у порядку
ст. 215 ЦПК України правовідносин
відповідно до встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом,
встановленим рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від
06.02.2012 року, може бути факт застосування
ПАТ «Євраз Суха Балка» корегуючого
коефіцієнту при визначенні розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, однак не висновки суду щодо
оцінки таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «Євраз Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці, відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України в
редакції, чинній станом на 06.02.2012 року,
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України,
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється правильність
висновків суду та законність рішення
суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та проведення
розрахунків в іншій частині позовних
вимог.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає, у зв'язку з
чим рішення суду необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів