Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/2999/13
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Валяник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 03 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом. Просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 35891,43грн. за
кредитним договором та 358,91грн. судових
витрат. Зазначав, що 24.01.2007р. між Банком
та відповідачем укладено договір №б/н,
за яким відповідач отримав кредит у
розмірі 9000,00грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36%на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки, за користування кредитом. Умови
договору відповідач належним чином не
виконав, внаслідок чого
заборгованість перед Банком станом на
30.04.2013р. складає 35891,43грн.: тіло кредиту -
8774,48грн., відсотки - 18878,09грн., комісія -
6053,55грн., штраф - 500грн. (фіксована
частина), 1685,31грн. (процентна складова).

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 03 грудня 2013
року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість по кредитному договору
б/н від 24.01.2007 року в загальному розмірі
35891,43 грн. з яких: 8774,48 грн.
заборгованість за кредитом; 18878,09
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 6053,55 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. штраф;
1685,31 грн. штраф та 358,91 грн. судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивач не надав належних доказів про
отримання відповідачем кредиту, а лише
надав розрахунок заборгованості на
суму 35891,43грн., тому суд був позбавлений
можливості дослідити всі докази про
справі та постановити законне та
обґрунтоване рішення.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2007р. сторони
уклали договір № б/н., п. 6 якого
передбачено, що Банк надав Відповідачу
9000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а.с.10).
Відповідач погодився, що стверджується
його підписом, що заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір.

Для виконання зобов'язань Банк відкрив
Позичальнику рахунок для зарахування
коштів, спрямованих на погашення
заборгованості по кредиту, відсотках,
винагороді та ін. платежам.

Згідно п.п.6.5 Умов та правил надання
банківських послуг, відповідач
зобов'язався повернути суму кредиту,
відсотків, винагороди відповідно до
заяви та умов.

У відповідності до п.п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Матеріалами справи доведено, що
Банк своє зобов'язання виконав, надавши
відповідачу кредитну карточку з
лімітом на суму 9000 грн. Ця обставина
підтверджується копією активізації
кредитних карт (а.с.62), електронною
випискою про зняття та погашення
грошових коштів за кредитною карткою
(а.с.63-64).

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Ст.629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610,611 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач на надав належних і
допустимих доказів про те, що грошових
коштів по даному договору він не
отримував і що це шахрайські дії
працівників банку. До правоохоронних
органів з цього приводу він не
звертався, позовних вимог про визнання
кредитного договору недійсним не
заявляв.

Крім того, про існування
заборгованості за даним договором
відповідачу було відомо ще у 2008р., що
підтверджується його заявою про
скасування судового наказу про
стягнення заборгованості за цією
угодою.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Заяву про зменшення штрафних санкцій
ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду він не подавав.

За таких обставин суд правильно визнав,
що відсутні підстави для застосування
ч.3 ст.551 ЦК України.

Судове рішення відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Овруцького районного
суду Житомирської області від 03
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: