АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/165/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Переверзєвої Н.І., Кізюн О.Ю.,

при секретарі - Гриньовій А.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
додаткових витрат на утримання дитини,

встановила:

В вересні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом та з урахуванням
уточнення позовних вимог просила
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь аліменти у сумі 1000 грн.
щомісячно, аліменти за минулий час за
період з червня 2012 року по серпень 2013
року в сумі 7000 грн., половину витрат на
ортодонтичне лікування в сумі 8050 грн.,
половину вартості путівки для
санаторно-курортного оздоровлення та
лікування в сумі 1187 грн., половину
витрат у зв'язку із відвідуванням
басейну. В обґрунтування позовних
вимог вказала, що вона з відповідачем
перебувала у шлюбі з 21 червня 2001 року. У
них народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом із
матір'ю. Відповідач матеріальну
допомогу на утримання дитини надавав
нерегулярно, крім цього позивачкою
було понесено додаткові витрати у
зв'язку із ортодонтичним лікуванням
дитини, поїздкою дитини на
санаторно-курортне лікування. На
неодноразові звернення позивачки щодо
сплати аліментів за минулий період
відповідач не відреагував.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 26
листопада 2013 року позов задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти на утримання малолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук В.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія 46,48

твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно,
починаючи з 30 вересня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття;
стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 понесені додаткові
витрати на малолітню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 1717грн.25коп. В решті
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про стягнення судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
допущено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення в частині
вимог про стягнення аліментів за
минулий час та стягнення додаткових
витрат на дитину у зв'язку з
ортодонтичним лікуванням та ухвалити
нове рішення по суті, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими. Апелянт зазначила, що за
домовленістю з відповідачем було
визначено розмір аліментів у сумі
1000грн. щомісячно, які сплачувались
відповідачем у період з 2011р. по травень
2012 року. У судовому засіданні
відповідач визнавав, що вона
зверталася до нього з вимогою про
надання матеріальної допомоги
впродовж 2012р.-2013р. Посилається на те, що
кошти у сумі 10000грн. були передані
відповідачем протягом травня 2013 року в
рахунок сплати заборгованості по
аліментам за 2010р. Виплату аліментів за
2013р. та оплату ортодонтичного
лікування відповідач не здійснював.

Апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну
скаргу.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти
апеляційної скарги, зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що з 21 червня 2001 року по 3
серпня 2009 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі. Сторони мають
малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
яка проживає з позивачкою.

Відповідач не працює з 25 жовтня 2011 року
у зв'язку із звільненням у запас
Збройних сил України, з 15 січня 2013 року
перебуває на обліку в
Могилів-Подільському центрі
зайнятості, інших утриманців не має, є
працездатним, здоровим.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України
визначено, що за домовленістю між
батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов та стягуючи з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітньої доньки, суд першої
інстанції, виходив з того, що
відповідач не виконує, передбаченого
ст. 180 СК України, обов'язку по утриманню
своєї неповнолітньої доньки, при тому,
що за станом здоров'я і матеріальному
становищі має таку можливість.

У цій частині рішення суду не
оскаржується.

Статтею 191 СК України визначено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Аліменти за минулий час можуть
бути присуджені, якщо позивач подасть
суду докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. У цьому разі суд може присудити
аліменти за минулий час, але не більш як
за три роки.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем не надано, а судом не здобуто
належних та допустимих доказів того, що
сторони визначили розмір аліментів,
які зобов'язувався щомісячно
сплачувати відповідач, а також, що
ОСОБА_1 вживала заходи щодо одержання
аліментів від відповідача, а останній
ухилявся від їх сплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
доньки за минулий період з червня 2012
року по серпень 2013 рік в сумі 7000 грн., а
доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
неправильність висновку суду в цій
частині є безпідставними.

Відповідно до ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до довідки ПП
«Стоматологічний центр «ДЕНТ ХЕЛП»»
малолітня ОСОБА_3 проходить курс
ортодонтичного лікування (на
брекет-системі) з діагнозом 1 клас по
Енгелю скупчення зубів з 18 березня 2013
року. У зв'язку із цим позивачкою за
період з березня по липень включно було
сплачено за лікування дитини кошти у
сумі 15920грн.

Крім цього ОСОБА_3 має діагноз
артралгія, у зв'язку із чим потребує
санаторно-курортного лікування.
Вартість придбаної позивачкою путівки
становить 1774грн.50коп., при цьому в
період з 23 липня 2013 року по 2 серпня 2013
року було витрачено кошти на
пелоідотерапію в сумі 600 грн. За
рекомендацією лікаря з 26 листопада 2013
року ОСОБА_3 відвідує басейн, за що
позивачкою сплачено 280грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача
додаткових витрат на дитину, суд
виходив з того, що позивач повністю
сплатила додаткові витрати на
лікування дитини, та обґрунтовано
стягнув половину вказаних сум з
відповідача з урахуванням сплачених
ним коштів. Судом першої інстанції було
правомірно враховано, що в травні 2013
року на користь позивача ОСОБА_1
відповідачем було сплачено кошти в
сумі 10500грн., в тому числі, як він
зазначив, і на сплату половини вартості
лікування дитини у розмірі 7610 грн.
Отримання коштів у сумі 10500грн. позивач
в судовому засіданні визнала.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції й інші доводи апеляційної
скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 26
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Т.В.Спірідонова