Справа № 101/6073/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим, в
складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
знаходиться у спільній сумісній
власності власників квартир, шляхом її
звільнення та демонтування об'єктів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним
позовом до ОСОБА_2 , просить визнати
незаконними дії ОСОБА_2 відносно
самовільного зайняття земельної
ділянки орієнтовною площею 0, 075 га,
розташовану по вулиці АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні майном, що знаходиться у
спільній сумісній власності власників
квартир у будинку АДРЕСА_1 шляхом
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки орієнтовною площею 0,
075 га та демонтувати господарське
приміщення 8 кв.м., яке значиться як
котельня, перебудувати ворота та
встановити на колишнє місце,
демонтувати бетонний виїзд та ворота,
відновити колишній паркан,
демонтувати три металевих стовбура.

Позов мотивований тим, що позивач є
власником квартири НОМЕР_1 будинку
АДРЕСА_1, користувачем земельної
ділянки. В травні 2012 року відповідач,
ОСОБА_2, власник квартири НОМЕР_2 цього ж
будинку, самовільно зайняв частину
земельної ділянки (прибудинкової
території), на якій збудував
господарське приміщення орієнтовною
площею 8 кв.м., перебудував ворота
відгороджуючи земельну ділянку на 2,5 м,
збудував виїзд із подвір'я будинку на
автомобільну дорогу з бетонною
основою, зломив громадський паркан і
переобладнав тротуар, при цьому
відповідачем була відгороджена
частина спільного подвір'я металевими
стовбурами.

Позивач зазначає, що такі дії
відповідача грубо порушують права
власників квартир, суперечать нормам
чинного законодавства та є
незаконними, так як демонтовані ворота,
частина паркану та спільне подвір'я у
відповідності до ст.382 ЦК України
належать на праві спільної сумісної
власності власникам квартир у будинку.
Також відповідно до ст.212 ЗК України
самовільно зайнята відповідачем
земельна ділянка має бути повернена
законним землекористувачам, яким в
тому числі є сам позивач.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити, пояснив, що дії
відповідача порушують права позивача у
користуванні квартирою, прибудинковою
територією та порушують права
власників квартир у б.АДРЕСА_1 . Позивач
не може користуватися земельною
ділянкою, що примикає до будинку , не
може вільно поставити машину,
встановити дитячу площадку.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
котельня була збудована у 1995 році на
підставі рішення виконавчого комітету
Алуштинської міської ради від 12.11.1993
року за №1170 "Про дозвіл будівництва".

Дії, які позивачем помилково
визначені, як самовільне зайняття
земельної ділянки, являють собою
роботи по облаштуванню в*їзду у двір
жилого будинку АДРЕСА_1. Роботи були
виконані відповідно до ордеру №19
Алуштинської міської ради від 21
березня 2012 року на провадження
земляних робіт на вулицях міста Алушта
за погодженням з усіма відповідними
інстанціями, а також договору №19 від
21.03.2012 року з КП "Управління міського
господарства", відповідно до проектної
документації та "Правил провадження
земляних робіт на території міста
Алушта".

Прибудинкова земельна ділянка, на
якій виконувались вищезгадані роботи,
є власністю територіальної громади
міста Алушти та не перебуває у спільній
сумісній власності власників квартир
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 і
позивача зокрема, отже позивач не
володіє правом звернення до суду із
відповідними вимогами.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно оцінивши докази надані
сторонами, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог та на підставі
доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК
України передбачено, що особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України
суд лише сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи для чого
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК покладений на сторони у
справі. Крим того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право приватної
власності на квартиру від 11 січня 1995
року № 3270 гр. ОСОБА_3 та членам його
родини ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 у
рівних частках належить квартира
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідачу ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 23.03.2004 року № 384
належить квартира НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 28,29).

Ч.2. ст.382 ЦК України передбачає,
що власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

В судовому засіданні відповідач
пояснив суду, що з метою благоустрою
він дійсно здійснив в'їзд у двір
житлового будинку по АДРЕСА_1 на
підставі дозвільних документів, копії
яких надав судові.

Що стосується будівлі котельній, то
така будова не є самочинною, оскільки
здійснювалася на підставі рішення
виконавчого комітету Алуштинської
міської ради від 12.11.1993 року № 1770 "Про
дозвіл будівництва ", який надавався
батьку відповідача (а.с. 22).

Згідно ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

Посилання позивача про
самовільне зайняття земельної ділянки
також не відповідає дійсності,
оскільки у відповідача ОСОБА_2 були
наявні дозвільні документи на
проведення земельних робіт, а саме
ордер № 19 на провадження земельних
робіт по благоустрою в'їзду у двір
будинку АДРЕСА_1 від 21.03.2012 року (а.с. 18),
договір на проведення таких робіт з
Комунальним підприємством "Управління
міського господарства " від 21.03.2012 року
(а.с. 20-21), обхідний лист на погодження
таких робіт з різними інстанціями (а.с.
19).

Також нічим не підтверджені
доводи позивача про те, що
землекористувачами спірної
присадибної земельної ділянки є
власники квартир у б. АДРЕСА_1, зокрема і
позивач, тобто не підтверджені такі
права землекористувачів зазначеної
земельної ділянки.

Відповідно до рішення
Алуштинського міського суду від 23
травні 2013року Об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Південний" зверталось до суду
з аналогічним позовом до батька
позивача ОСОБА_5, у задоволенні
позовних вимог відмовлено (а.с. 23-25).

Отже судові не доведено, що
порушені права позивача на
користування земельною ділянкою
площею 0,075 га по АДРЕСА_1, не доведено
порушення його прав зі сторони
відповідача щодо користування майном,
що знаходиться у спільній сумісній
власності власників квартир у б.
АДРЕСА_1 та за таких обставин суд
відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.382 ЦК України, ст.ст. 42, 80, 83,
152 ,212 ЗК України, статтями 10, 11, 60, 212, 214-215,
218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання дій незаконними,
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
знаходиться у спільній сумісній
власності власників квартир, шляхом її
звільнення та демонтування об'єктів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим, через Алуштинський
міський суд в порядку та строки,
передбачені ст.294,296 ЦПК України.

Суддя
В.В.Хотянова