АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/74/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Ісаєвська О.В. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В.,Поліщук Н.В.

при секретарі:
Іванову Ф.О.

за участю: представників позивача
ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя
особа: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
місті Києві про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
припинення дії, яка порушує права та
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року було
частково задоволено заяву позивача
ОСОБА_7 про забезпечення позову.

Заборонено ОСОБА_6, або іншим особам
проводити будь-які будівельні роботи
за адресою: АДРЕСА_1, з облаштування
входу та сходів зі сторони АДРЕСА_1 до
нежитлового приміщення першого
поверху (колишньої квартири НОМЕР_1) над
приямком нежилого приміщення НОМЕР_2;

Заборонено Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
місті Києві реєструвати декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації
щодо нежитлового приміщення першого
поверху (колишньої квартири НОМЕР_1)
будинку АДРЕСА_1;

Заборонено органам державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно проводити державну реєстрацію
права власності щодо нежитлового
приміщення першого поверху (колишньої
квартири НОМЕР_1) будинку АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду
відповідач ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу. Де ставила питання про її
скасування. Вказуючи при цьому на
порушення судом норм процесуального
права та на відсутність підстав для
постановлення ухвали про забезпечення
позову.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав подану апеляційну
скаргу. Представники позивача не
визнали подану апеляційну скаргу,
заперечували проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_7 звертаючись до суду із заявою
про забезпечення позову, вказувала на
те, що необхідність вжиття таких
заходів обумовлена запобіганню
вчинення дій щодо протиправного
позбавлення її права користування
частиною належного нежилого
приміщення, продовженню пошкодження
відповідачем несучих конструкцій і
фасадної частини будинку, прийняттю в
експлуатацію, реєстрації права
власності та використанню незаконно
перепланованого приміщення (колишньої
квартири), а також утрудненню виконання
рішення суду в разі його задоволення.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву частково виходив з вимог ч. 3 ст. 152
ЦПК України, зазначаючи при цьому, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами. Та вказував на те, що у разі
задоволення позовних вимог, виконання
рішення буде ускладненим або
неможливим через відсутність у
відповідачів майна, щодо якого
пред'являються позовні вимоги, тому
вважав необхідним вжити заходи щодо
забезпечення позову шляхом накладання
заборони щодо проведення будівельних
робіт та реєстрації декларації та
речових прав відносно нежилого
приміщення за вищевказаною адресою.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо
заборони відповідачу або іншим особам
користуватись окремим входом та
сходами до нежитлового приміщення
першого поверху (колишньої квартири
НОМЕР_1) зі сторони АДРЕСА_1 над приямком
нежилого приміщення НОМЕР_2 за адресою:
АДРЕСА_1, суд виходив з їх не
співмірності заявленим позовних вимог.

У поданій скарзі апелянт вказував на
недоведеність посилань щодо обмеження
позивача права володіння, користування
та розпорядження майном. Реєстрація
права власності не може вплинути на
відновлення права власності позивача
та не зачіпає її інтересів. Суд не міг
забороняти третій особі по справі
реєструвати декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації щодо
нежитлового приміщення першого
поверху (колишньої квартири НОМЕР_1) над
приямком нежитлового приміщення
НОМЕР_2, а також не мав права забороняти
органам державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно проводити
державну реєстрацію права власності
щодо нежитлового приміщення. Оскільки
не пересвідчився, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
нормах процесуального права. А також
те, що апелянтом не було взято до уваги,
що згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Заходи
забезпечення позову застосовуються
для того, щоб гарантувати виконання
можливого рішення суду і повинні
застосовуватися лише у разі
необхідності, оскільки безпідставне
звернення до даних дій може спричинити
порушення прав та законних інтересів
інших осіб, чи учасників процесу.

На думку колегія суддів, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують.
Оскільки забезпечення здійснено у
спосіб щодо заявлених вимог і не
суперечить положенням ст. 152 ЦПК. На час
постановлення ухвали суду між
сторонами існує спір, доказів
порушення прав відповідача не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права і підстав для її
скасування з доводів викладених у
апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: