провадження № 22-ц/785/1803/14
першій інстанції: Федусик А.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
на рішення Суворівського
районного суду м. Одеси від 1 лютого 2007
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Одеської міської ради про визнання
права власності на реконструйовану
житлову будівлю, третя особа - ОМБТІ та
РОН, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом мотивуючи його тим, що на
підставі свідоцтва про право власності
№2-2428 від 31.01.2002 року, виданого УЖКГ
виконкому Одеської міськради, йому
належить на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складалося
з житлового будинку літ."К" житловою
площею 60 кв.м., загальною площею 91,7 кв.м.,
вбиральні літ."Й", та огорожі 6, 8-9, 11. За
час проживання в цьому будинку він
здійснив його реконструкцію, внаслідок
чого житлова площа будинку збільшилась
до 125,8 кв.м., а загальна до 183,3 кв.м.. Після
реконструкції цей будинок відповідає
будівельним, протипожежним та
санітарним вимогам, що підтверджується
технічним висновком, зробленим МПП
„Рубікон". Він неодноразово звертався
до органів виконкому Одеської
міськради з питання прийняття в
експлуатацію цього будинку, в якому він
проживає з сім'єю, але йому з
різноманітних підстав постійно
відмовляли, що і стало підставою для
звернення до суду з цим позовом, в якому
позивач просить визнати за ним право
власності на спірне домоволодіння.

Представники відповідача та
третьої особи в судове засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням думки
представника позивача про можливість
розгляду справи у відсутність
представників відповідача та третьої
особи, суд ухвалив про заочний розгляд
справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Рішенням суду позов
задоволено.

В судове засідання сторони
не з`явився, про час та місце розгляду
справи в апеляційному порядку
повідомлялися належним чином, про що
свідчать розписки про одержання
судових повісток.

За змістом ст. 11 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2
ЦПК України неявка сторін, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення з ухваленням нового з
наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, яке є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.
309 ЦПК України, підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин , на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Між тим, постановляючи
рішення, суд першої інстанції цих вимог
закону не врахував, у зв'язку з чим
висновки суду не відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального права.

Відповідно до ст.60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У судовому засіданні
встановлено наступне.

Позивачу, на підставі
свідоцтва про право власності №2-2428 від
31.01.2002 року, виданого УЖКГ виконкому
Одеської міськради, належало на праві
власності домоволодіння АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
площею 275 кв.м., яке складалося з
житлового будинку літ."К" житловою
площею 60 кв.м., загальною площею 91,7 кв.м.,
вбиральні літ."И", та огорожі 6, 8-9, 11. В
зазначеному домоволодінні позивач
постійно проживає разом з сім'єю (а.с. 7,
11-21,23).

В період з 2002 року позивач
здійснив реконструкцію спірного
домоволодіння, внаслідок якої житлова
площа житлового будинку літ."К"
збільшилася до 125,8 кв.м., загальна площа
до 183,3 кв.м., та в цей час цей будинок
складається з : на першому поверсі - з
кухні літ.2-1 площею 17,2 кв.м., коридору
літ.2-2 площею 7,1 кв.м., жилої кімнати
літ.2-3 площею 12 кв.м., жилої кімнати
літ.2-4 площею 36,6 кв.м., жилої кімнати
літ.2-5 площею 11,4 кв.м., санвузлу літ.2-6
площею 7,4 кв.м.; на другому поверсі - з
коридору літ.2-7 площею 21,6 кв.м., вітальні
літ.2-8 площею 26,7 кв.м., жилої кімнати
літ.2-9 площею 14,9 кв.м., жилої кімнати
літ.2-10 площею 14,9 кв.м., ванної кімнати
літ.2-11 площею 4,2 кв.м., житлової кімнати
літ.2-12 площею 9,3 кв.м. (а.с. 25-31).

Відповідно до положення ст.
376 ЦК України визначено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до змісту пп. 1 п.
«б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від
21.05.1997 року №280/97-ВР, що діяв на момент
ухвалення заочного рішення, прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством,
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Реконструкція та
будівництво в м. Одесі повинно
здійснюватися відповідно до вимог
чинного законодавства та з урахуванням
громадських інтересів.

Згідно з обставинами,
викладеними в заочному рішенні,
позивач не звертався в установленому
законодавством порядку до ВК Одеської
міської ради щодо прийняття споруд в
експлуатацію та внесення змін в
правовстановлюючі документи та не
отримував ніякої письмової відповіді
від відповідача (відповідно до
матеріалів справи №2-1708/07 ), тобто
позивач не прийняв заходи по
досудовому врегулюванню спору, це
свідчить про те, що ВК Одеської міської
ради не порушувались права позивача, а
тому суд не з'ясував усі суттєві
обставини справи та порушив вимоги
ст.ст. 3,130,131 ЦПК України.

Відповідно до п.З Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6
«Про практику застосування судами ст.
376 Цивільного кодексу України ( про
правовий режим самочинного
будівництва)» визнання права власності
на незавершений об'єкт самочинного
будівництва не допускається, оскільки
це суперечить змісту як частини
третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Відповідно до п.12 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461
експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Самочинно збудований гр.
ОСОБА_2 об'єкт не було прийнято в
експлуатацію.

Серед матеріалів справі
відсутні жодні докази того, що позивач
звертався із відповідною заявою до
компетентних органів влади.

Відповідно до статті 26
Закону України «Про основи
містобудування» спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

За загальним правилом кожна
особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(частина перша статті 15 ЦК України,
частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЩІК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Відповідно до положень ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підтвердження своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч зазначеним
приписам закону, позивач не звертався а
ні до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, а ні до виконавчого
комітету Одеської міської ради з метою
прийняття об'єкта до експлуатації на
момент ухвалення рішення.

На твердження позивача, що
останній звертався до компетентних
органів з зазначеним питанням та
отримував відмови, не було надано
жодних доказів.

Справа колегією суддів
розглянута відповідно до вимог ст. 11
ЦПК України, тобто в межах заявлених
вимог та на підставі доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена колегією суддів та їм
надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу
Виконавчого комітету Одеської міської
ради задовольнити.

Рішення Суворівського
районного суду м. Одеси від 1 лютого 2007
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2
до Виконкому Одеської міської ради про
визнання права власності на
реконструйованй житлову будівлю -
відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення та
може бути оскаржено в касаційному
порядку на протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий - суддя
Н.В. Ісаєва

Судді :
Г.О. Косогор

О.С. Комлева