Справа № 572/4946/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року

Сарненський районний суд Рівненської
області в складі :

головуючий суддя -
Товстика І.В.

при секретарі -
Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредит Колекшн Груп"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

В С Т А Н О В
И В :

ТзОВ "Кредит Колекшн Груп" звернулось
із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 11 065 грн.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що 23.03.2011 року
між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Кредит
Колекшн Груп" укладений договір
факторингу №6, за умовами якого позивач
отримав право вимоги до боржників за
кредитними договорами ПАТ "Сведбанк",
зокрема до ОСОБА_2, яка 27.08.2007 року
уклала з ПАТ "Сведбанк" кредитний
договір, згідно якого відповідачу було
надано кредит у розмірі 6 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом, однак позичальник не виконує
зобов"язання по сплаті кредиту та
відсотків за користування ним, має
станом на 01.11.2013 року заборгованість по
платежах в загальній сумі 11 065 грн., яку
просить стягнути з відповідача та
судові витрати.

Представник позивача в судове
засідання повторно не з"явився, хоча
про розгляд справи повідомлений
належним чином, письмовим клопотанням
від 19.12.2013 року позовні вимоги
підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і
пояснила, що рішенням суду в 2008 році
задоволені позовні вимоги ПАТ
"Сведбанк" та з неї на користь банку
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 7 507,14 грн., яку на даний
час повністю сплатила, в зв"язку з чим
просить відмовити у задоволенні позову
ТзОВ "Кредит Колекшн Груп".

Суд, заслухавши пояснення
відповідача, дослідивши письмові
докази, вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно кредитного договору
№1704/0807/50-325 від 27.08.2007 року Акціонерний
комерційний банк "ТАС-Комерцбанк",
правонаступником якого є ПАТ
"Сведбанк", як кредитор надав ОСОБА_2
кредит на споживчі цілі в розмірі 6000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 4 % на
місяць з кінцевим терміном повернення
27.08.2010 року, шляхом сплати
позичальником щомісячних ануїтетних
платежів.

Із оглянутого договору факторингу №6
від 23.03.2011 року встановлено, що ПАТ
"Сведбанк" відступив ТзОВ "Кредит
Колекшн Груп" право вимоги до
боржників за кредитними договорами ПАТ
"Сведбанк", зокрема до ОСОБА_2 згідно
реєстру заборгованостей боржників.

Судом достовірно встановлено, що
рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області №2-1391/2008 від 07.11.2008
року, яке набрало законної сили, з
ОСОБА_2 на користь ПАТ "Сведбанк", який
став правонаступником АКБ
"ТАС-Комерцбанк", стягнуто 7 507,14 грн.
заборгованості за кредитним договором
№1704/0807/50-325 від 27.08.2007 року.

Позивачем на обгрунтування позовних
вимог долучені розрахунки
заборгованості за кредитним договором
ОСОБА_2 перед ПАТ "Сведбанк" від 09.07.2008
року та перед ТзОВ "Кредит Колекшн
Груп" станом на 01.11.2013 року в сумі 11065,29
грн., при цьому суду не представлені
належні та допустимі докази
нарахування кредитної заборгованості
з урахуванням наявного рішення суду
від 07.11.2008 року та повного виконання
відповідачем даного рішення згідно
довідки ВДВС Сарненського РУЮ від
13.12.2013 року, в зв"язку з чим суд
приходить до висновку за наявних
доказів, що після винесення судового
рішення 07.11.2008 року позичальник лише
виконувала судове рішення, однак не
виконувала зобов"язання по кредитному
договору, дія якого продовжувалась до
27.08.2010 року, що вказує на наявну
заборгованість по платежам за
кредитом, та підтверджує
обгрунтованість позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
при вирішенні даного спору керуватись
правовим висновком Верховного Суду
України, що висловлений постановою від
20 листопада 2013 року у справі №6-126 цс13,
відповідно до якого пункт 7 частини 11
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону "Про захист
прав споживачів" визначено, що у
випадку, якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або досудового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю, зокрема, забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кошти, які надані кредитодавцем (банком
або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції є
споживчим кредитом.

Суд на підставі досліджених доказів
вважає, що у даному випадку ОСОБА_2
отримала саме споживчий кредит.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; сплив позовної
давності є підставою для відмови у
позові згідно ч.1, ч.4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до п.8.11 кредитного
договору №1704/0807/50-325 від 27.08.2007 року
сторони визначили строк позовної
давності за будь-якими вимогами банку,
що випливають з даного договору,
тривалістю три роки.

З долученого до позовної заяви
платіжного доручення про сплату
судового збору, який сплачений 05.11.2013
року, позовної заяви, яка надійшла до
суду 18.11.2013 року, вбачається, що ТзОВ
"Кредит Колекшн Груп" звернувся до суду
з позовною заявою після 27 серпня 2013
року, тобто після спливу визначеного
сторонами трирічного строку позовної
давності.

Із заявою про поновлення
зазначеного строку позивач не
звертався.

Враховуючи те, що строк виконання
кредитного договору минув 27 серпня 2010
року, а позивач звернувся до суду з
позовною заявою поза межами трирічного
строку позовної давності, що
встановлений договором, суд приходить
до висновку про сплив строку позовної
давності у даному спорі, у зв"язку з чим
у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15,16, 256, 259, 267, 526, 1054 ЦК
України, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів",
постановою Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року у справі №6-126 цс13,
ст.ст.5, 6, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредит Колекшн Груп"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення через Сарненський
районний суд.

СУДДЯ: