Провадження № 2/756/1023/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Маринченко М.М.,

при секретарі
Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Києві цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
21 лютого 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк»
та відповідачем укладено договір про
надання споживчого кредиту та заставу
майна №0, відповідно до якого
відповідачу надано кредит у розмірі
13431 дол. США зі сплатою процентів у
розмірі 12% річних на строк до 24 лютого
2014 року. Позичальник зобов'язався
повернути кредит та сплатити проценти
у терміни, встановлені графіком
погашення кредиту, який є додатком № 1
до договору, шляхом сплати щомісячних
платежів.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, надавши обумовлену
кредитним договором суму кредиту.

Внаслідок невиконання відповідачем
своїх зобов'язань за кредитним
договором щодо погашення кредиту та
нарахованих відсотків, станом на 15
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 137520 грн. 12
коп., з яких сума заборгованості за
кредитом в розмірі 76793 грн. 30 коп., та
сума заборгованості за відсотками в
розмірі 60726 грн. 82 коп.

Банк неодноразово надсилав боржнику
вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором, проте
заборгованість погашено не було.

Відповідно до договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011 року,
укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк»
передало (відступило), а АТ «Дельта
Банк» прийняло всі права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» замінює ПАТ «Укрсиббанк» як
кредитора, стає новим кредитором і
набуває права вимоги від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

На підставі вказаного позивач просить
стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував,
вказав, що ним дійсно було укладено
вказаний кредитний договір з ПАТ
«Укрсиббанк», платежі за яким він
певний час сплачував, проте внаслідок
втрати ним роботи відбулися зміни у
його фінансовому стані і він не був в
змозі сплачувати внески в рахунок
погашення кредиту. На його
неодноразові звернення до банку з
проханням здійснити реструктуризацію
заборгованості банк відмовляв. 19 січня
2012 року ним було отримано повідомлення
ПАТ «Дельта Банк» про заміну кредитора,
необхідність погашення заборгованості
та вказано нові рахунки, на які
необхідно сплачувати заборгованість.
Враховуючи незначне покращення
фінансового стану відповідача, а також
з метою убезпечення себе від
шахрайських дій з боку банку, ОСОБА_1
звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з
пропозицією укласти додаткові угоди до
кредитного договору, якими передбачити
реструктуризацію заборгованості та
вказати рахунки, на які буде
проводитись сплата заборгованості.
Оскільки пропозиції від банку щодо
укладення договорів з метою
реструктуризації заборгованості були
для відповідача неприйнятними з огляду
на розмір першого внеску в рахунок
сплати заборгованості, а інших банк не
надав, відповідачем не було підписано
жодних додаткових договорів чи нових
на заміну існуючого кредитного
договору. Проте відповідач зазначає, що
відповідно до Положення «Про порядок
отримання резидентами кредитів, позик
в іноземній валюті від нерезидентів і
надання резидентами позик в іноземній
валюті» уступка права вимоги повинна
оформлятися укладенням договору цесії
та внесенням змін до кредитного
договору. Вказує, що банком не було
дотримано вказаний порядок, жодних
змін до кредитного договору не
вносилось, додаткових угод не
укладалось, внаслідок чого не
враховано його вимоги щодо перегляду
основних умов кредитного договору, а
також порушено строки повідомлення
його про заміну кредитора. Також
зазначив, що за умовами кредитного
договору валютою кредиту є долар США,
тоді як грошовою одиницею України і
єдиним законним засобом платежу в
Україні є гривня, і сплата кредиту в
доларах США суперечить вимогам чинного
законодавства, а також покладає на
нього усі ризики щодо зміни курсу
валют. Вказана умова кредитного
договору створює істотний дисбаланс
прав і обов'язків позичальника і є
несправедливою.

На підставі викладеного просив
відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в у судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
заяву, в якій просив розглядати справу
за його відсутності.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язуються надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та платити проценти.

Судом встановлено, що 21 лютого 2007 року
між АКІБ «Укрсиббанк» (Банк) та ОСОБА_1
(Позичальник) укладено договір про
надання споживчого кредиту та заставу
майна №0, за умовами якого Банк
зобов'язався надати, а позичальник -
прийняти, належним чином використати
та повернути кредитні кошти в
іноземній валюті в сумі 13431 долар США, а
також сплатити проценти за
користування кредитними коштами в
розмірі 12% річних за перші 30 днів
користування кредитом та наступним
щомісячним переглядом Банком
кредитної ставки відповідно до умов
кредитного договору.

Повернення кредиту, відповідно до п.1.2.2
кредитного договору, має бути
здійснено позичальником у терміни,
встановлені графіком погашення
кредиту (Додаток № 1 до договору) шляхом
внесення щомісячних платежів, але не
пізніше 21 лютого 2014 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, видавши
позичальнику суму кредиту, обумовлену
в кредитному договорі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 5.9 кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
позичальником термінів повернення
кредиту, або термінів сплати процентів
більше, ніж на 1 місяць, та/або порушення
інших умов договору, банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту та нарахованих процентів у
порядку, встановленому договором.

З Довідки ПАТ «Дельта Банк» від 15
жовтня 2013 року вбачається, що
відповідач не виконав належним чином
своїх зобов'язань за кредитним
договором, внаслідок чого, станом на 15
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 17205,07 долари
США, що за курсом НБУ станом на 15 жовтня
2013 року становить 137520 грн. 12 коп., з яких
тіло кредиту у сумі 9607,57 доларів США, що
за курсом НБУ станом на 10 жовтня 2013 року
становить 76793 грн. 30 коп., та несплачені
відсотки за користування кредитом в
розмірі 7597,50 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 10 жовтня 2013 року
становить 60726 грн. 82 коп.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вказана заборгованість
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08 грудня
2011 року, укладеного між ПАТ
«Укрсиббанк» (продавець) (яке є
правонаступником АКІБ «Укрсиббанк») та
ПАТ «Дельта Банк» (покупець), продавець
погоджується продати (відступити)
права вимоги за кредитами та передати
їх покупцеві, а покупець погоджується
придбати права вимоги за кредитами.
Права вимоги переходять покупцю після
підписання акта прийому-передачі прав
вимоги за кредитами.

Згідно акта приймання-передачі від 04
квітня 2012 року до договору від 08 грудня
2011 року до позивача перейшло право
вимоги за кредитним договором № 0,
укладеним з ОСОБА_1

Позивач направив відповідачу Досудову
вимогу №31.4-08/2108/13 від 18 березня 2013 року,
в якій повідомив відповідача про
відступлення ПАТ «Укрсиббанк» прав за
кредитним договором № 0 від 21
лютого 2007 року на користь позивача, а
також про наявність заборгованості за
кредитним договором і необхідність її
погашення. Вказана вимога отримана
позичальником, проте заборгованість не
погашено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 137520 грн. 12 коп., з яких сума
заборгованості за кредитом в розмірі
76793 грн. 30 коп., та сума заборгованості
за відсотками в розмірі 60726 грн. 82 коп.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на неукладення з позивачем
додаткової угоди, чи внесення змін до
кредитного договору, та непроведення
реструктуризації заборгованості, як на
підстави неможливості погашення
заборгованості, оскільки в договорі не
зафіксовано новий рахунок, на який має
здійснюватись погашення
заборгованості, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Оскільки кредитний договір не
містить заборони заміни кредитора чи
обов'язку вносити зміни до вказаного
договору, укладення з відповідачем
додаткового договору про заміну
кредитора, чи внесення змін до
кредитного договору не є обов'язковим.
Крім того, не містить кредитний договір
і обов'язку банку проводити
реструктуризацію заборгованості чи
зміну розміру заборгованості у зв'язку
з погіршенням фінансового стану
боржника. Як встановлено судом, ПАТ
«Дельта Банк» надсилало відповідачу
повідомлення про передачу
заборгованості та досудову вимогу, які
містили інформацію щодо необхідності
погашення заборгованості та визначали
порядок погашення, зокрема було
зазначено банківські рахунки, на які
має здійснюватись погашення. У випадку
сумніву щодо правильності зазначення
вказаних рахунків та для підтвердження
факту укладення договору
купівлі-продажу права вимоги,
відповідач не був позбавлений права
звернутись до кожного з банків для
отримання (підтвердження) вказаної
інформації.

Крім того, як встановлено судом, Банк
звертався до відповідача з
пропозиціями реструктуризації
заборгованості та укладення
додаткового договору, проте відповідач
жодних договорів з позивачем не
укладав.

Також, норми чинного законодавства на
момент укладення кредитного договору
не містили заборони на надання та
погашення кредиту в іноземній валюті,
зокрема в доларах США.

Є необґрунтованими також посилання
відповідача на несправедливість умов
кредитного договору щодо покладення
ризиків зміни курсу долара США
відносно гривні на позичальника
(відповідача), оскільки відповідно до п.
10.13 кредитного договору підписанням
договору позичальник засвідчив те, що
всі умови договору йому зрозумілі і він
вважає їх справедливими по відношенню
до нього.

У випадку незгоди з певними умовами
договору, відповідач не був
позбавлений можливості при укладенні
договору вимагати від Банку
роз'яснення, зміни, виключення умов
договору, які він вважав
несправедливими, як не був позбавлений
права відмовитись від укладання
вказаного кредитного договору та
звернутися до іншої кредитної
установи.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача сплачений ним судовий
збір в розмірі 1375 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 516, 525, 526, 1050, 1054 ЦК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту та заставу
майна №0 від 21 лютого 2007 року у
розмірі 137520 (сто тридцять сім тисяч
п'ятсот двадцять) грн. 12 коп. та
сплачений судовий збір у розмірі 1375
(одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн.
20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
М.М.Маринченко