АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8570/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/702/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» Полтавської міської ради,
Управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області
про визнання права користування
кімнатою в гуртожитку, зобов'язання
зареєструвати місце проживання та
внести відомості, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до КП «ЖЕО №2», УДМС
України в Полтавській області, в якому
просила визнати за нею право
користування кімнатою АДРЕСА_1 з 07
вересня 1984 року; зобов'язати
відповідачів зареєструвати її місце
проживання за вказаною адресою та
внести в форму «А» на ім'я ОСОБА_1 у
графу реєстрація місця проживання
відомості про її реєстрацію за адресою
АДРЕСА_1 із 07 вересня 1984 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
зареєстрована у гуртожитку і фактично
проживає у кімнаті АДРЕСА_1 на законних
підставах, має договір із
балансоутримувачем про надання у
безстрокове користування вказаною
кімнатою, однак відповідачі
відмовляють їй у здійсненні реєстрації
фактичного місця проживання із
вказівкою конкретної кімнати,
посилаючись на відсутність
відповідного судового рішення.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 17 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» Полтавської міської ради,
Управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області
про визнання права користування
кімнатою в гуртожитку, зобов'язання
зареєструвати місце проживання та
внести відомості - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила позивачка ОСОБА_1, яка,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
процесуального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її вимоги.

Вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про її звернення із позовом
для захисту порушеного права на
приватизацію, тоді як її вимоги
стосувалися захисту порушеного права
на належну та достовірну інформацію
щодо факту її проживання, реєстрації та
користування конкретною кімнатою у
гуртожитку.

Посилається на те, що звернулась із
даним позовом до суду з метою захистити
своє право на подачу належних
документів до органів приватизації,
яке вона не може реалізувати через
відсутність належної інформації в
офіційних документах та відмову
відповідачів у добровільному
вирішенні цього питання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності факту порушення,
невизнання чи оспорення відповідачами
права ОСОБА_1 на користування житловим
приміщенням.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаним висновком з
огляду на наступне.

Стаття 1 ЦПК України закріплює, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 у зв'язку з перебуванням у
трудових відносинах з ВАТ
«Полтавахіммаш» заселилася до
гуртожитку по АДРЕСА_1 та з 07 вересня 1984
року зареєструвала своє місце
проживання за вказаною адресою.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 27 жовтня 2008 року визнано за
ОСОБА_1 право проживання в гуртожитку
за адресою АДРЕСА_1 /а.с.23-24/.

Встановлено, що рішенням 57 сесії 5
скликання від 28 вересня 2010 року
Полтавська міська рада вирішила
прийняти до комунальної власності
територіальної громади міста Полтави
гуртожиток по АДРЕСА_1 /а.с.16/.

На день розгляду справи гуртожиток
перебуває на балансі КП «ЖЕО №2».

30 березня 2011 року між КП «ЖЕО №2» та
позивачкою укладено договір найму
житла в будинках державного та
комунального житлового фонду /а.с.11-12/.

Звертаючись до суду із даним позовом,
ОСОБА_1, посилалася на те, що при
зверненні до паспортистів КП «ЖЕО №2»
із проханням внести зміни до прописки,
а саме вказати номер кімнати та надати
довідку про те, яку кімнату вона займає,
- отримала відповідь, що для внесення
змін до реєстраційної картки прописки
форми А необхідно надати рішення суду
про визнання права користування
конкретною кімнатою гуртожитку та мати
договір безстрокового користування.

При цьому місцевий суд хибно посилався
на наявність відповідного рішення,
яким за ОСОБА_1 визнано право
користування кімнатою АДРЕСА_1
гуртожитку.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 27 жовтня 2008 року визнано
право ОСОБА_1 на проживання в кімнаті
АДРЕСА_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Однак «право проживання» є поняттям
вужчим, чим «право користування», що і
спричинило перешкоди позивачці у
проведенні реєстрації її місця
проживання за вказаною адресою.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність визнання
за ОСОБА_1 права користування
конкретною кімнатою у гуртожитку.

Разом із тим, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо відмови у позові в
частині зобов'язання відповідачів
зареєструвати місце проживання ОСОБА_1

Відповідно до п.п.п.4,7,31 Положення про
УДМСУ в Полтавській області» УДМС
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює реєстрацію та зняття
з реєстрації місця проживання фізичних
осіб на території області
безпосередньо через структурні
підрозділи згідно діючого
законодавства.

За змістом розділу 2 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні, затвердженого
наказом МВС України №1077 від 22
листопада 2012 року реєстрація місця
проживання особи здійснюється в день
подання особою документів.

При цьому, рішення суду, яке набрало
законної сили, про визнання за особою
права користування жилим приміщенням,
є підставою для здійснення реєстрації
місця проживання особи у даному жилому
приміщенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню в
частині відмови ОСОБА_1 у визнанні
права користування конкретною
кімнатою гуртожитку, з ухваленням в цій
частині нового рішення про задоволення
вказаної вимоги.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 січня 2014 року в частині
відмови ОСОБА_1 у визнанні права
користування кімнатою АДРЕСА_1 -
скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення,
яким визнати за ОСОБА_1 право
користування кімнатою АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
П.М. Карнаух

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух