Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/459/14Головуючий у 1-й
інстанції Крамаренко І.А.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року у
справі за позовом Концерну «Міські
теплові мережі» (надалі - Концерн «МТМ»)
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Концерн «МТМ»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в
якому просив стягнути з відповідача на
користь Концерну «МТМ» заборгованість
за послуги з централізованого
опалення, централізованого постачання
гарячої води за період з 01.10.2010 року по
31.12.2012 року у сумі 7 307,17 грн. та витрати
на сплату судового збору 229,40 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що відповідачка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. У період з 01.10.2010 року по 31.12.2012
року Концерн «МТМ» надав ОСОБА_2
послуги з централізованого опалення,
централізоване постачання гарячої
води у зазначену квартиру на загальну
суму 7 307, 17 грн., від сплати якої
відповідач на користь позивача у
добровільному порядку ухиляється.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 03
грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну
„МТМ" суму заборгованості у розмірі 7
307, 17 грн. та суму сплаченого судового
збору у розмірі 229, 40 грн.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі
просила вказане рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити інше
рішення.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши зміст апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
судів апеляційного суду прийшла до
переконання, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що задовольняючи позов
Концерну «МТМ» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за надані Концерном
«МТМ» ОСОБА_2 послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води за адресою: АДРЕСА_1, за період з
01.10.2010 року по 31.12.2012 року на загальну
суму 7 307, 17 грн., від сплати якої
відповідач на користь позивача у
добровільному порядку ухиляється, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Пунктом 2 ст. 95 ЦПК України передбачено,
що особа, якій належить право вимоги
може звернутися до суду із заявою про
видачу судового наказу.

Статтею 96 ЦПК України закріплено, що
судовий наказ може бути видано у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг.

11.03.2012 року відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК
України Концерном «МТМ» до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя було подано заяву про видачу
судового наказу щодо відповідача
ОСОБА_2

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 15.04.2013 року за
заявою ОСОБА_2 судовий наказ скасовано
(а.с.12).

У зв'язку з чим Концерн «МТМ» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води.

Пунктом 2.1 Статуту Концерну «МТМ»
зазначено, що основою метою діяльності
Концерну є здійснення
виробничо-технічної діяльності,
спрямованої на надійне та безперебійне
забезпечення споживачів тепловою
енергією, одержання прибутку для
здійснення діяльності Концерну та
задоволення на його основі
соціально-економічних інтересів
трудового колективу Концерну.

Згідно Рішення виконавчого комітету
Запорізької міської Ради № 25 від
29.01.2009р. «Про визначення виконавців
житлово-комунальних послуг» у м.
Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року
виконавцем житлово-комунальних послуг
для населення, що мешкає у житловому
фонді комунальної власності з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води визначено Концерн «МТМ» в
будинках, мережі яких безпосередньо
приєднанні до теплових мереж Концерну
«Міські теплові мережі» (п. 1.3. Рішення).

Надання послуг з централізованого
опалення, централізованого постачання
гарячої води здійснюється у
відповідності до «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води і водовідведення», затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630,
якими чітко визначений порядок надання
послуг, порядок їх обліку та оплати,
права та обов'язки споживача та
виконавця та інші питання
теплопостачання.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР,
наймачі (власники) квартир зобов'язані
своєчасно, не пізніше за 10 число
наступного місяця вносити плату за
комунальні послуги, до числа яких
входять послуги з централізованого
опалення, централізованого постачання
гарячої води.

Встановлено, що згідно довідки адресно
- довідкового сектору УДМС України в
Запорізькій області від 10.06.2013 року за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована
відповідач ОСОБА_2 (а.с.14).

Позивач у період з 01.10.2010 року по 31.12.2012
року надав відповідачу ОСОБА_2 послуги
з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води у житлове приміщення, що
розташовано за адресою: 69037, АДРЕСА_1, на
загальну суму 7 307,17 грн., що
підтверджується наданим розрахунком
(а.с.9-11).

Відповідач ОСОБА_2 за вказаний період
не здійснювала жодної оплати за надані
послуги.

Таким чином, загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 перед Концерном
«МТМ» за вказаний період складає 7307,17
грн.

На адресу відповідача направлялась
претензія вих. № 09/1663 від 11.12.2012р. (а.с.8)
стосовно наявності заборгованості за
послуги з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання, підстави виникнення яких
були передбачені у ст. 11 ЦК України,
повинні виконуватися належним чином
згідно умов договору, вимог ЦК України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
згідно звичаям ділового обороту або
інших вимог, які звичайно висуваються.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
встановлених актами-претензіями від
28.12.2011 року, 29.12.2011 року та 30.12.2011 року,
температура в помешканні відповідача
на момент обстеження складала +19 С
(наріжна кімната) та +23 С (житлова
кімната), але наявні факти встановлені
від 30.12.2011 року, а саме: вікна не
утеплені, в торцевій кімнаті батареї
завалені речами на висоті 1 м від
підлоги, та претензією від 28.12.2011 року, а
саме: кімната торцева, нежитлова,
заставлена вузлами з одежою.

Посилання ОСОБА_2 про відсутність
укладеного між сторонами договору
протягом 01.01.2010р. - 17.01.2011р. не позбавляє
її обов'язку щодо оплати наданих їй
послуг з централізованого опалення,
постачання гарячої води (підігріву
питної води).

Вищезазначене свідчить про те, що
відповідач отримує у повному обсязі
послуги з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води, але не бажає виконувати свої
зобов'язання по оплаті отриманих
послуг.

Система опалення помешкання
відповідача є невід'ємною складовою
централізованої системи
теплопостачання всього будинку,
від'єднання якої є неможливим, як з
юридичної точки зору, так і з технічної
сторони.

Факт надання зазначеної послуги в
даному випадку є безспірним та
беззаперечним. Що стосується юридичної
сторони питання, то з огляду на
положення Правил (п. 25), де закріплено,
що самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється,
а також норми Наказу Мінбуду України №
4 от 22.11.2005 року „Про порядок
відключення окремих приміщень
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води" зі змінами,
внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу
за № 169 від 06 жовтня 2007р., де визначено
процедуру надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання (далі - ЦО і ГВП)
житлового будинку при відмові
споживачів від ЦО і ГВП. А внесені
Наказом № 169 від 06 жовтня 2007р. зміни
унеможливлюють відключення від ЦО та
ГВП окремих квартир у
багатоквартирному будинку і
передбачають можливість відключення
від централізованого опалення та
гарячого водопостачання будинку в
цілому за рішенням загальних зборів
всіх власників (уповноважених осіб
власників) приміщень у житловому
будинку.

Що стосується технічної сторони
питання, то відключення окремих
приміщень від мереж ЦО й ГВП вплине на
безперебійну роботу інженерного
устаткування будинку в цілому й на
санітарно-гігієнічні умови інших
квартир та суміжних приміщень, адже
порушується гідравлічний і тепловий
режими. Важливою й непереборною
властивістю вже наявного
централізованого теплопостачання є
технічна нероздільність системи, у
якій робота кожного елемента системи
теплопостачання кожного споживача
гідравлічно впливає на роботу всіх
елементів системи. Будь-яке втручання в
неї шляхом зміни гідравлічного опору
(від'єднання від системи
централізованого опалення) погіршує
роботу загальної системи, чим порушує
права інших мешканців, що є недопустимо
відповідно до Цивільного кодексу
України та Конституції України.

Відключення опалення в окремій
квартирі значною мірою порушить вимоги
СНиП (Строительных норм и правил), а
саме вплине на якість наданих послуг до
інших житлових приміщень.

За фактом невідповідності якості
послуг з опалення було складено акти -
претензії, на підставі яких та у
відповідності до Постанови № 151 було
виконано перерахунок плати за опалення
у сумі 0,17 грн., за підігрів питної води
перерахунок не проводився у зв'язку з
нульовими показаннями приладу обліку
води (що підтверджується довідкою).

З наданих суду доказів вбачається, що
відповідач отримував централізоване
опалення протягом всього
опалювального періоду, а саме за період
з 01.10.2010 р по 31.12.2012 р. безперебійно.

Доводи відповідача про те, що прилад
обліку споживання теплової енергії не
працює, у зв'язку з чим, на думку
відповідача, позивач Концерн «МТМ» не
вірно розраховує заборгованість за
надані послуги, є безпідставними та
спростовуються вищезазначеними
дослідженими у судовому засіданні
доказами.

У зв'язку з чим доводи відповідача
ОСОБА_2, що позивачем не надано
достатніх доказів для стягнення
заборгованості з відповідача,
спростовується вищезазначеним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до висновку про
обґрунтованість, доведеність позовних
вимог позивача та необхідність їх
задоволення у повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є
такими, що не спростовують фактичних
обставин, встановлених судом першої
інстанції у судових засіданнях у цій
справі, та висновків суду першої
інстанції, а лише відображають позицію
відповідача, висловлену нею у
запереченнях проти позову Концерну
«МТМ», яку вона вважає такою, що є єдино
вірною та єдино можливою.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
(ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 не зазначила та не
надала суду жодних належних,
допустимих доказів у спростування
позовних вимог Концерну "МТМ" у цій
справі.

Рішення суду не може грунтуватись на
припущеннях.

Відсутніть у будь-якій період часу
лічильника (приладу) обліку теплової
енергії у багатоквартирному будинку
(підіїзді) чи несправність останнього
не звільяняє власників (користувачів)
квартир цього будинку від обов'язку
оплачувати отримані ними у цей період в
їх квартири послуги Концерну "МТМ" з
центрального опалення. У таких
випадках Концерном "МТМ" здійснюється
нарахування оплати згідно тарифів,
передбаченних чинним законодавством
для таких випадків, що й було зроблено
Концерном "МТМ" при розрахунку
заборгованості відповідача у цій
справі.

Обов'язок відповідача оплачувати
надані послуги Концерну «МТМ» випливає
не лише з укладеного з останнім
договору, але й із закону.

Тому відсутність укладеного між
Концерном «МТМ» та ОСОБА_2 договору
щодо надавання послуг з
централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води у будь-якій період не звільняє
ОСОБА_2 від обов'язку оплатити
зазначені отримані послуги за цей
період.

Крім того, за технічний стан
загальнобудинкових конструкцій
конкретного багатоквартирного
будинку, у тому числі тих, що пов'язані з
якісним постачанням у квартири послуг
з централізованого опалення та гарячої
води, відповідає житлово-будівельна
організація, в оперативному управлінні
якої перебуває цей будинок.

ОСОБА_2 не зазначала та не додавала суду
першої інстанції доказів того, що вона
письмово зверталась до такої
організації з приводу вирішення
спірного для неї питання.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами по справі,
дав їм належну правову оцінку, а також
дослідив надані сторонами докази і
відповідно їх оцінив. Суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
та прийняв рішення, яким спір знайшов
своє належне вирішення.

Крім того, суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуємого рішення
правильно вирішив питання про судові
витрати.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

У разі відхилення апеляційної скарги
ОСОБА_2, остання не має права на
компенсацію за рахунок Концерну «МТМ»
судових витрат у розмірі 114,70 грн.
(квитанція від 13.12.2013 року на суму 115,0
грн. а.с. 114), понесених нею у зв'язку із
розглядом цієї справи судом
апеляційної інстанції.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_2 було
зайво сплачено судовий збір за розгляд
справи у суді апеляційної інстанції на
суму 120,0 грн. (оригінал квитанції №
П114/2161976/1 від 23.01.2014 року на суму 120,0 грн.
зберігається у матеріалах цієї справи
а.с. 129), якій підлягає поверненню ОСОБА_2
із бюджету на підставі ст. 7 ч. 1 п. 1
Закону України «Про судовий збір»
(внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом).

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року в
цій справі залишити без змін.

Зобов'язати фінансовий орган - ГУ ДКСУ у
Запорізькій області повернути ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП , яка мешкає
та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
сплачений нею за квитанцією № П114/2161976/1
від 23.01.2014 року судовий збір у сумі 120,0
грн. (сто двадцять гривень), отримувач:
Державний бюджет Орджон. р-ну 22030001. Зап.,
код отримувача: 38025409, Банк отримувача:
ГУ ДКСУ у Запорізькій області, код
банку отримувача: 813015, призначення
платежу: 101, , 22030001, за апеляц.
скаргу (оновлену) від 23.01.14 судовий збір
(оригінал квитанції №
П114/2161976/1 від 23.01.2014 року на суму 120,0 грн.
зберігається у матеріалах справи №
22-ц/778/459/14 а.с. 129).

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.