АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 - 1619 /2014р.
Головуючий у І інстанції Куренков Є.С.
Доповідач Котула Л.Г.
21 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.
При секретарі Круглик В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особи ,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 ,
Головне управління юстиції у м. Києві
, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві ,
Комунальне підприємство " Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна " , ОСОБА_5 про
визнання недійсним договір позики та
договору іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 , Головне управління
юстиції у м. Києві , Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві , Комунальне підприємство "
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна "
про стягнення заборгованості за
договором позики , неустойки,
інфляційного збільшення суми боргу та
три проценти річних.
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися з позовом до ОСОБА_1 , третя
особи : приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Головне управління юстиції у м. Києві ,
Комунальне підприємство " Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" про
визнання недійсними договорів позики
При цьому позивачі посилалася на те , що
17 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
був укладений договір позики грошей на
суму 624 800 грн., що становило за курсом
НБУ долара до гривні 78 100,00 дол. США.
В цей же день на забезпечення
виконання договору позики був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 договір іпотеки , предметом
якого була трикімнатна квартира
Посилаючись на те , що позивачі є
глухонімими , при підписанні
зазначених договорів не було
запрошено сурдоперекладача та не
роз'яснено їх права і обов'язки , у
зв'язку з укладенням цих договорів, що
свідчить проте , що їх волевиявлення на
укладення оспорюваних договорів не
було вільним, а тому на підставі ст. 203
ЦК України, ст. 215 ЦК України, просили
визнати недійсними договір позики
грошей та договір іпотеки.
Заперечуючи проти первісного
позову ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічним позовом про стягнення з
ОСОБА_3 на його користь заборгованість
за договором позики в сумі 583 430 грн. 02
коп., неустойку в сумі 3 517 624 грн. ,
інфляційні витрати в сумі 5 117,40 грн. , 3 %
річних від простроченої суми 16 147,93
грн. і судові витрати, вказуючи на те ,
що 17 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_3
був укладений договір позики на суму 624
800 грн. на строк до 17 вересня 2011 року .
З метою забезпечення виконання
зобов'язання за договором позики між
ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки , предметом
якого була квартира АДРЕСА_1
На виконання умов договору позики
17.09.2010 року він передав у власність
позичальнику , а позичальник прийняв
грошові кошти в сумі 624 800,00 грн., що
підтверджується відповідною розпискою
позичальника. Умовами договору позики
було передбачено порядок погашення
заборгованості, проте ОСОБА_3
належним чином умови договору позики
грошових коштів не виконував і лише
частково повернув позику в сумі 41 361
грн., що еквівалентно 5 187,1 дол. США, чим
допустив прострочення виконання
грошового зобов'язання, а тому просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
заборгованість за договором позики в
сумі 583 439,02 грн., неустойку в сумі 3 517 624
грн., інфляційне збільшення боргу в
сумі 5 117,40 грн., 3 % річних - 16 147,93 грн. та
судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя
особи : приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
, Головне управління юстиції у м. Києві
, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві ,
Комунальне підприємство " Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" , ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору позики та
договору іпотеки задоволено.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи: приватний
нотаріус Київського нотаріального
округу ОСОБА_4 , Головне управління
юстиції у м. Києві , Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві , Комунальне підприємство "
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна "
про стягнення заборгованості за
договором позики , неустойки,
інфляційного збільшення суми борги та
три проценти річних відмовлено.

Визнано недійсним договір позики
грошей , укладений 17 вересня 2010 року
між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2
та ОСОБА_3 , з другої сторони ,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2183.

Визнано недійсним договір іпотеки ,
укладений 17 вересня 2010 року між ОСОБА_1
,з однієї сторони , та ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з другої сторони , посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 2185.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення , яким первісний позов
відхилити , а зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі ,
оскільки судом неповно з'ясовані
обставини справи та висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону і судом порушені вимоги
матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_7, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити з підстав, викладених у
ній , представника ОСОБА_3 і ОСОБА_2
ОСОБА_8 та представника ОСОБА_5 ОСОБА_9,
які заперечували проти задоволення
апеляційної скарги , вказуючи на те , що
суд обґрунтовано задовольнив
первісний позов і відмовив у
задоволені зустрічного позову,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
, колегія суддів дійшла висновку , що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може бути
визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається , що
17 вересня 2010 року ОСОБА_1 уклав з
ОСОБА_3 договір позики грошей ( далі -
Договір позики) за умовами якого
Позикодавець при укладенні цього
договору передав у власність
Позичальникові строком до 17 вересня
2011 року грошові кошти в розмірі 624 800 ,00
грн. , що за середнім курсом продажу
доларів США приватним особам
комерційними банками міста Києва
складає 78 100 дол. США,

Позичальник зобов'язувався
повернути Позикодавцеві грошові кошти
наступним чином : по 15 400,00 грн. до 17
числа кожного місяця з жовтня 2010 року
по 17 серпня 2011 року і 455 400 грн. до 17
вересня 2011 року( п.1Договору позики).

Згідно п.1 Договору позики факт
одержання суми позики
підтверджується розпискою ,
власноручно написаною Позичальником
в момент передачі суми позики.

17 вересня 2010 року ОСОБА_3 написав
розписку про отримання від ОСОБА_1
грошових коштів в сумі 624 000 грн. згідно
договору позики ( т.1 а.с. 54).

На забезпечення виконнаня
зобов'язань за договором позики між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки , предметом
якого була квартира АДРЕСА_1

Задовольняючи первісний позов, суд
виходив з того , що договір позики та
договір іпотеки , укладені з
порушенням порядку їх посвідчення ,
оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
глухонімими, а тому нотаріус повинен
був роз'яснити їх право скористатися
послугами сурдоперекладача, що
призвело до порушення їх прав та
обов'язків.

Згідно абз.4 п. 16 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України ( в редакції
чинній на час вчинення нотаріальних
дій ) глуха, німа або глухоніма фізична
особа, яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії, сама прочитує
документ і підписує його. Якщо така
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписати документ, то
при вчиненні нотаріальної дії
обов'язково повинна бути присутня
особа (сурдоперекладач), яка може
порозумітися з глухою, німою або
глухонімою особою і підтвердити своїм
підписом, що зміст правочину, заяви чи
іншого документа відповідає волі
учасника нотаріальної дії. Підпис
особи (сурдоперекладача)
проставляється після тексту правочину.
Від зазначеної особи вимагається
документ, що підтверджує його
кваліфікацію.

З матеріалів справи вбачається , що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є письменними.
Зазначена обставина їх представником
у судовому засіданні не
заперечувалася.

Крім того , підписуючи договір позики
грошей ОСОБА_3 своєю рукою написав , що
договір ним прочитаний ( т.1 а.с. 45).

В матеріалах справи є розписка, зі
змісту якої випливає, що вона написана
власноручно ОСОБА_3 , а також про те , що
він отримав від ОСОБА_1 згідно
договору позики грошових коштів , який
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за реєстровим № 2183 ,грошові
кошти в сумі 624 800,00 грн., що за курсом
долару США до гривні складає 78 100 дол.
США.( т.1 а.с. 54)

На укладення договору позики грошей
ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 давала
згоду, в якій зазначала , що текст згоди
нею прочитаний українською мовою, яку
вона розуміє, зміст і правові наслідки
цієї угоди та наслідки укладання її
чоловіком договору позики їй
зрозумілі( т.1 а.с. 106)

На забезпечення виконання умов
договору позики 17 вересня 2010 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і їх сином
ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки
відповідно до якого за цим договором
забезпечувалося виконання
зобов'язання , що виникло у ОСОБА_3 на
підставі договору позики грошей,
посвідченого 17 вересня 2010 року
ОСОБА_4 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу , за реєстровим №2183 на суму 624
800,00 грн. з обумовленим строком
повернення боргу до 17 вересня 2011 року.

У п. 10 Договору позики зазначено , що
сторони у присутності нотаріуса
стверджують , що у момент укладення
цього договору вони усвідомлювали ( і
усвідомлюють ) значення своїх дій і
могли ( можуть керувати ними ;

розуміють природу цього правочину,
свої права та обов'язки за договором;

договір укладається ними у
відповідності із їхньою справжньою
волею , без будь-якого застосування
фізичного чи психічного тиску .

Зазначений договір підписаний
сторонами, які своїми підписами
засвідчили , що цей договір кожним із
них прочитаний.( т.1 а.с.53)

За таких обставин , висновки суду,
що при укладенні договорів позики та
договору іпотеки були порушені вимоги
закону не ґрунтуються на обставинах
справи та вимогах закону , а тому
рішення суду про задоволення
первісного позову та відмову у
задоволені зустрічного позову
підлягає скасуванню з відмовою у
задоволені первісного позову з
наведених підстав та задоволення
зустрічного позову частково.

Згідно ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

В силу ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений
строк повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Положенням ст. 1050 ЦК України
передбачено ,якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно договору позики грошей ,
який укладений 17 вересня 2010 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Позикодавець при
укладенні цього договору передав у
власність Позичальникові строком до
17 вересня 2011 року грошові кошти в
розмірі 624 800 ,00 грн. , що за середнім
курсом продажу доларів США приватним
особам комерційними банками міста
Києва складає 78 100 дол. США, а
Позичальник зобов'язувався повернути
Позикодавцеві наступним чином : по 15
400,00 грн. до 17 числа кожного місяця з
жовтня 2010 року по 17 серпня 2011 року і 455
400 грн. до 17 вересня 2011 року( п.1Договору
позики).

Факт передання грошових коштів
ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтверджується
власноручно написаною розпискою
останнього.

ОСОБА_3 з 19.10.2010 року по 24.01.2011 року
частково повернув позику в сумі 41 361
грн. , що підтверджується розписками
ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 119 - 122).

Залишок непогашеного боргу складає
583 439,02 грн.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до абз.15 п.1 Договору
позики грошей у випадку несвоєчасної
сплати Позичальник зобов'язується
сплачувати Позикодавцю неустойку в
розмірі 1% ( одного відсотку) від усієї
позики за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача розмір
неустойки за період з 17.10.2010 року по
31.08.2012 року складає 3 517 624 грн.

Положенням ч.3 ст. 551 ЦК України
передбачено , що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду , якщо
він значно перевищує розмір збитків ,
та за наявності інших обставин , які
мають істотне значення.

Виходячи з того , що розмір
неустойки значно перевищує суму боргу
, колегія суддів вважає можливим
зменшити розмір неустойки до 583 439,00
грн.

Положенням ст. 625 ЦК України
передбачено , що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з тим , що ОСОБА_3
прострочив виконання грошового
зобов'язання він зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення , а також 3 % річних від
простроченої суми на користь ОСОБА_1,
що складає на 31.08.2012 року відповідно 5
117,4 грн. та 16 147,93 грн.( т.1 а.с. 42).

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у за
0доволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином , з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий
збір в сумі 1 646,83 грн.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК
України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Відмовити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у
задоволені позову до ОСОБА_1 , треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 ,
Головне управління юстиції у м. Києві
, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві ,
Комунальне підприємство " Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна " , ОСОБА_5 про
визнання недійсним договір позики та
договору іпотеки.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , третя особи: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 , Головне
управління юстиції у м. Києві ,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві ,
Комунальне підприємство " Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна " про
стягнення заборгованості за
договором позики , неустойки,
інфляційного збільшення суми борги та
три проценти річних задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
сумі 583439,02 грн. , неустойку в сумі 583439,02
грн., розмір інфляційного збільшення в
сумі 5 117 грн. 40 коп. та 3 % річних - 16 147,93
грн., а всього 1 188143,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 1646,83 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: