Справа № 112/2644/13-ц
Провадження №2/112/14/14
Нижньогірський районний суд
Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого судді - Авакян А.М.
при секретарі - Мостовом О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в с.
Нижньогірський АР Крим цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди,
Позивач уточнивши позовні вимоги,
просить суд стягнути з ОСОБА_3
матеріальну шкоду у сумі 9340 гривень та
судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19
жовтня 2012 року у 18 годин 50 хвилин
ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д/н
НОМЕР_2, на вул. Придорожній у с.
Желябівка Нижньогірського району АР
Крим, здійснив ДТП. У наслідок
вищезазначеної ДТП його транспортний
засіб отримав механічні ушкодження, у
зв'язку з чим йому було заподіяно
матеріальну шкоду, яка відповідно до
заказу знаряддя №18 від 19 травня 2013 року
складає 9340 гривень. Оскільки
відповідач у добровільному порядку
відмовляється відшкодувати йому
матеріальну та моральну шкоду, він та
змушений звернутися до суду з даною
Позивач та його представник у судове
засідання не явилися, про день та час
розгляду справи сповіщені належним
чином. від представника позивача на
адресу суду надійшла заява, згідно якої
він позов підтримує у повному обсязі,
просить суд розглянути справу у його
відсутності, проте винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не
явився, повторно, про день та час
розгляду справи сповіщений належним
чином, причину неявки суду не
повідомив.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

На підставі ч.5 ст.1187 ЦК України особа
яка здійснює діяльність, яка є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
заподіяну шкоду, коли не доведе, що
шкода заподіяна внаслідок
непереборної сили чи умислу
потерпілого.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду від 27 березня 1992 року №
6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії,
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній зв'язок
та є вина зазначеної особи.

Крім того, за положеннями ст. 1166 ЦК
України єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Таким чином, під час вирішення спорів
про відшкодування шкоди за вказаними
нормами права доказуванню підлягають:
факт спричинення шкоди,
протиправність дій заподіювача і його
вина, причинний зв'язок між
протиправною дією та негативними
наслідками.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду, у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

При цьому судом встановлено, що у
відповідності до копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
Фольцваген Пассат г/н НОМЕР_1, його
власником є ОСОБА_2.

Постановою Нижньогірського районного
суду АР Крим від 16 листопада 2012 року,
яка набрала законної сили 27 листопада
2012 року, встановлено, що ОСОБА_3 19 жовтня
2012 року, о 18 годин 50 хвилин, на а/ш
Желябівка - Советський 0+100 метрів у
Нижньогірському районі, керував т/з ВАЗ
2103 д/н НОМЕР_2 у стані алкогольного
сп'яніння та при здійсненні обгону
допустив зіткнення з автомобілем
Фольцваген пасат д/н НОМЕР_1, що
потягнуло за собою пошкодження
транспортних засобів. Своїми діями
ОСОБА_3 порушив п. 2.9а, та 14.2 б ПДР
України, тобто вчинив адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП
у чому вин був визнаний винним та
останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді 50 годин громадських робіт
(а.с.10).

При цьому судом встановлено, що у
відповідності до полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/6241948,
автомобіль ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_2 є
забезпеченим транспортним засобом та
був застрахований в ПАТ Страхова
компанія «Дніпроінмед» (а.с.13).

Відповідно до листа ПАТ «Страхова
компанія Дніпроінмед» від 26 березня 2013
року, ДТП що мало місце 19 жовтня 2012 року
не є страховим випадком за полісом
№АВ/6241948 (а.с.15).

Також судом встановлено, що у
відповідності до наданого суду заказу -
знаряддя №18 від 19 травня 2013 року,
позивачем було витрачено на ремонт
автомобіля Фольцваген пасат д/н НОМЕР_1
сума 9340 гривень (а.с.88).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що у наслідок ДТП, яке
відбулося з вини відповідача ОСОБА_3 19
жовтня 2012 року, позивачу було заподіяно
матеріальну шкоду у сумі 9340 гривень,
яка була їм витрачена на ремонт
автомобіля.

Оскільки відповідач до теперішнього
часу не відшкодував позивачу заподіяну
останньому матеріальну шкоду, то вона
підлягає примусовому стягнення з
відповідача на користь позивача.

Оскільки позов задоволений, з
відповідача на користь позивача також
підлягають стягненню судові витрати по
справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61 130,174, 209, 212, 213,
214, 215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦК
України, суд

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у сумі 9340 (дев'ять
тисяч триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та
судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду АР Крим
у м. Феодосія шляхом подачі апеляційної
скарги через Нижньогірський районний
суд АР Крим протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги заочне
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий: