Справа № 2/638/952/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Пілипенського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, 3
особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання укласти договір найму, за
позовом Харківської міської ради до
ОСОБА_9, ОСОБА_1, 3 особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, КП «Жилкомсервіс»,
Відділ громадянства та реєстрації
фізичних осіб у Харківській області,
Служба у справах дітей Дзержинського
району м. Харкова про виселення з
самовільно зайнятого житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовною заявою до
Харківської міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням, зобов'язання укласти
договір найму. У позовної заяві вони
зазначали, що 21.07.1979 року ОСОБА_10 та
члена її родини у тому числі і ОСОБА_1.
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради був виданий ордер на
вселення в кімнату загальною площею 46,3
кв.м., що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_1, куди вони і вселилися. 27.07.1987
року ОСОБА_10 як такій, що потребувала
поліпшення житлових умов, Дзержинською
районною радою народних депутатів м.
Харкова на підставі ст. 54 ЖК УССР в
вищевказаній комунальній квартирі
було надано кімнату загальною площею
18,8 кв.м. В 1990 році померла ОСОБА_11 -
сусідка ОСОБА_10, яка в квартирі АДРЕСА_1
замала кімнату загальною площею 19,5
кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивачка посилається на обставини,
викладені в позовній заяві, вказуючи
про те, що оскільки вона із сім'єю була
забезпечена житловою площею менш ніж
це передбачено ст. 47 ЖК України,
перебуваючи на обліку осіб, які
потребують поліпшенню житла, то вона
разом зі своїм сином ОСОБА_2 у 2004 році
зайняла суміжну кімнату комунальної
квартири, в якій мешкала ОСОБА_11
Відповідно цього ОСОБА_1 просить
визнати за нею права користування
вказаним житловим приміщенням та
укласти з нею договір найму.

Представник Харківської міської ради
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9,
ОСОБА_1, в якому просить виселити
останніх з усіма неповнолітніми
членами сім'ї з самовільно зайнятого
житлового приміщення кімнати площею 19,5
кв.м. квартирі АДРЕСА_1. Відповідачі
незаконно, самовільно, без будь-яких
документів, які дають право на вселення
у жиле приміщення, вселилися у кімнату
площею 19,5 кв.м. квартирі АДРЕСА_1 та на
цей час у них відсутні правові підстави
для користування вказаним приміщенням.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_1, підтримуючи вимоги, викладені у
позовній заяві Харківської міської
ради, вказуючи на те, що ОСОБА_1 штучно
та навмисно погіршили свої житлові
умови за для отримання права на
користування спірною кімнатою.

Треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП
«Жилкомсервіс», Відділ громадянства та
реєстрації фізичних осіб у Харківській
області, Служба у справах дітей
Дзержинського району м. Харкова у
судове засідання не з'явились, про дату
судового засідання були повідомлені
своєчасно та належним чином.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 11.11.2013 року позовні заяви
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської
ради та Харківської міської ради до
ОСОБА_9, ОСОБА_1 об'єднані в одне
провадження.

Вислухавши осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 є
об'єктом комунальної власності
територіальної громади м. Харкова та
знаходиться на балансі КП
«Жилкомсервіс».

21.07.1979 року ОСОБА_10 та члена її родини у
тому числі і ОСОБА_1. Виконавчим
комітетом Харківської міської ради був
виданий ордер на вселення в кімнату
загальною площею 46,3 кв.м., що
знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, куди
вони і вселилися.

27.07.1987 року ОСОБА_10 як такій, що
потребувала поліпшення житлових умов,
Дзержинською районною радою народних
депутатів м. Харкова на підставі ст. 54
ЖК УССР в вищевказаній комунальній
квартирі було надано кімнату загальною
площею 18,8 кв.м.

В 1990 році померла ОСОБА_11 - сусідка
ОСОБА_10, яка в квартирі АДРЕСА_1 замала
кімнату загальною площею 19,5 кв.м.

ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2 у 2004
році зайняла суміжну кімнату
комунальної квартири, в якій мешкала
ОСОБА_11

В матеріалах інвентарної справи на
квартиру АДРЕСА_1 знаходяться договори
дарування, згідно з якими ОСОБА_9 та
ОСОБА_12 упродовж трьох років були
відчужені за трьома договорами
дарування в цілому 123/300 частин
вищевказаної комунальної квартири,
чим, на думку суду, були штучно
погіршені їх житлові умови, а саме:
26.01.2006 року ОСОБА_12 була подарована
ОСОБА_4 41/300 частина комунальної
квартири, 13.10.2006 року ОСОБА_9 була
подарована ОСОБА_3 41/300 частина
комунальної квартири, 07.04.2009 року
ОСОБА_9 і ОСОБА_12 передали за договором
дарування ОСОБА_13 41/300 частину
комунальної квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету
Харківської міської ради №523 від 05.09.2012
року відповідно до п.26 п.п.5 «Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень в Українській РСР»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були знято з обліку
громадян, які потребують поліпшенню
житлових умов.

За інформацію управління обліку і
розподілу житлової площі №1531/11 від
23.08.2011 року ОСОБА_9 на обліку громадян,
що вимагають поліпшення житлових умов
не знаходиться.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з
матеріалів справи вбачається, що
доводи позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окрім
позовної заяви та пояснень
представника не на чому не ґрунтуються.

Судом достеменно встановлено у
судовому засіданні, що Харківська
міська рада як власник, не володіє в
натурі вказаним жили приміщенням,
оскільки ним незаконно володіють
відповідачі, які самовільно вселилися
до нього, використовують його під
власні потреби, чим порушують права
власника на володіння, користування та
розпорядження об'єктом нерухомого
майна.

Таким чином, з врахуванням наведених
обставин суд відмовляє в задоволення
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 у повному обсязі,
задовольняючи позовні вимоги
Харківської міської ради.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 321, 387 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - відмовити повністю.

Позовну заяву Харківської міської ради
- задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_9, ОСОБА_1 з усіма
неповнолітніми членами сім'ї з
самовільно зайнятого житлового
приміщення, кімнати площею 19,5 кв.м.
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Зняти ОСОБА_9, ОСОБА_1 з усіма
неповнолітніми членами сім'ї з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_1 на користь
Харківської міської ради суму
сплаченого судового збору у розмірі 107,
30 (сто сім грн. 30 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено і віддруковано
суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя