І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської
в особі судді
при секретарі Кулик
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди завданої злочином,
суд -
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, у якому просить стягнути з
ОСОБА_2 1 700 грн. матеріальної шкоди
завданої злочином та 3 000 грн. моральної.
В обґрунтування позову зазначається,
що вироком Рівненського міського суду
від 19 листопада 2013 року, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та
призначено покарання у виді штрафу у
розмірі 510 грн. Відповідач, своїми
злочинними діями 01 червня 2013 року та 28
червня 2013 року, шляхом шахрайства,
заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 на
загальну суму 3 400 грн. Останній
визнаний потерпілим по даному
кримінальному провадженню.
Обвинувачений під час судового
розгляду повністю визнав свою вину,
частково відшкодував завдану шкоду у
розмірі 1 700 грн., решту коштів обіцяв
повернути до кінця 2013 року, проте
обіцянки не дотримався. Своїми
неправомірними діями, ОСОБА_2 також
завдано ОСОБА_1 моральну шкоду, яка
виражається у перенесених душевних
страждань, необхідністю відшуковувати
кошти для утримання сім'ї та
задоволення інших життєвих потреб.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився. До початку розгляду справи
подав суду заяву, у якій просив справу
розглянути без його участі, позовні
вимоги задоволити повністю, у випадку
неявки відповідача проти заочного
розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленим про день та час
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, заперечень проти позову не
За наведених обставин, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності позивача, та за його
згодою, про що зазначено у заяві, у
відсутності відповідача, з
постановленням заочного рішення, що
відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
Судом встановлено, що вироком
Рівненського міського суду від 19
листопада 2013 року, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та
призначено покарання у виді штрафу у
розмірі 510 грн. Згідно зазначеного
вироку суду, ОСОБА_2 своїми злочинними
діями, 01 червня 2013 року та 28 червня 2013
року, шляхом шахрайства, заволодів
грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну
суму 3 400 грн. В судовому засіданні
обвинувачений повністю визнав свою
вину в інкримінованому йому злочині.
Частково відшкодував ОСОБА_1 завдану
шкоду у розмірі 1 700 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1177 ЦК України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила злочин,
або якщо вона є неплатоспроможною.

Право на відшкодування шкоди в повному
обсязі гарантоване ч. 5 ст. 5 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, норми
якої згідно із ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" є джерелом національного права.

Таким чином, заподіяна ОСОБА_1 шкода,
яка сталася внаслідок протиправних дій
ОСОБА_2 за наявності його вини, що
встановлено вироком суду, є підставою
для задоволення позову, в частині
відшкодування матеріальної шкоди, а
саме у розмірі 1 700 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України -
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

З роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" вбачається, що
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Факт заподіяння позивачу моральної
шкоди, яка виразилась у перенесених
душевних страждань, необхідністю
відшуковувати кошти для утримання
сім'ї та задоволення інших життєвих
потреб, суд вважає доведеним. За таких
обставин, підстави для стягнення на
користь позивача моральної шкоди
наявні. Проте розмір, визначений ОСОБА_1
3 000 грн., суд вважає явно завищеним і
таким, що не відповідає характеру та
ступеню завданої моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг моральних
страждань, яких зазнав позивач,
виходячи із засад розумності та
справедливості, суд визначає розмір
відшкодування, що належить до
стягнення на користь позивача в сумі 1
000 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 23, 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму матеріальної шкоди завданої
злочином у розмірі 1 700 (одна тисяча
сімсот) гривень та 1 000 (одну тисячу)
гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд за
апеляційною скаргою на рішення суду,
яка подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Суддя Рівненського міського суду
Рогозін С.В.