У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Хилевича С.В.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодуввання
матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 грудня 2013
року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодуввання
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду 3998 грн. 86 коп.
та моральну шкоду 65000 грн., а всього
підлягають стягненню грошові кошти в
розмірі 68998 грн. 86 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 73112 грн. 60 коп. та моральної шкоди
65000 грн., а всього підлягають стягненню
грошові кошти в розмірі 138 112 грн. 60 коп..

В позовній вимозі ОСОБА_2, ОСОБА_5 до
відповідача Моторного (транспортного)
страхового бюро України про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави
сплату судового збору в сумі 444 грн..

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
покликаючись, що рішення суду
________________________________________________________________________
_________________

Провадження № 22ц-787/237/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Наумов С.В

Демянчук С.В.

першої інстанції прийнято з порушенням
норм матеріального і процесуального
права. Судом не в повному обсязі
з'ясовані обставини справи, що мають
значення для справи, тому підлягає до
скасування.

Вказує, що позивачі не надали належних
та допустимих доказів, які б
підтвердили заподіяння їм моральної
шкоди та відповідно її розмір
компенсації з урахуванням
протиправності діяння її заподіювача,
оскільки в скоєні ДТП та отриманні
тілесних пошкоджень ОСОБА_8, які
потягнули її смерть його вини не має, а
тому, за таких обставин, вважає що
підстава позову в частині стягнення
моральної шкоди не передбачена
законом.

Просив змінити рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
03 грудня 2013 року, яким відмовити ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в частині стягнення
моральної шкоди за безпідставністю
позовних вимог.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1, підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її
доводів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх представник,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалися на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної лади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров,я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви і
докази, з якими погоджується і
апеляційна інстанція, оскільки такий
висновок суду ґрунтується на вимогах
закону та здобутих доказах.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 07 грудня 2004 року
приблизно в 07 год. 20хв. ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «Nissan Vanette» д.н. НОМЕР_1,
рухаючись по під,їзній дорозі до ВАТ
«Рівнеазот» зі сторони а/д
Устілуг-Луцьк-Рівне в напрямку с.
Городок Рівненського району, здійснив
наїзд на пішохода ОСОБА_8, яка
переходила проїзну частину справа
наліво по ходу транспортного засобу і
на смугу руху автомобіля «Nissan Vanette»
вийшла із-за передньої частини одного
із автобусів ЛАЗ, котрі стояли біля
правого краю проїзної частини .

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні
ушкодження, від яких померла в
реанімаційному відділенні ЦМЛ м. Рівне.
(Лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_2
від 13 грудня 2004 року, свідоцтво про
смерть ОСОБА_8 від 14 грудня 2004 року).

В порушенні відносно ОСОБА_1
кримінальної справи за ч. 2 ст. 286 КК
України провадженням відмовлено в
зв,язку із відсутністю в його діях
складу вказаного злочину, яка є чинною.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України також
визначено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Таким чином, законом не ставиться
можливість покладення
відповідальності за заподіяну
джерелом підвищеної небезпеки шкоду в
залежність від наявності вини
заподіювача.

Доказів, які свідчили б, що шкода була
заподіяна внаслідок непереборної сили
або умислу ОСОБА_8 судом не встановлено.

Сам по собі факт відсутності складу
злочину в діях ОСОБА_1 та не
притягнення його до кримінальної чи
адміністративної відповідальності не
може бути підставою для звільнення від
цивільної відповідальності в даному
випадку.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією см,єю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

ОСОБА_2, який втратив дружину, та ОСОБА_5,
який був неповнолітньою дитиною на час
смерті матері - ОСОБА_8, відповідно до
ст. 1200 ЦК України мають право на
відшкодування шкоди.

Обов'язок по відшкодуванню
матеріальної та моральної шкоди в
зв'язку із смертю ОСОБА_8 покладається
на ОСОБА_1, як володільця джерела
підвищеної небезпеки який керував
автомобілем.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що в
зв'язку із дорожньо-транспортною
пригодою ОСОБА_2. спричинено моральну
(немайнову) шкоду, яка пов'язана із
смертю дружини. Моральна шкода полягає
у його душевних стражданнях з приводу
втрати близької людини. Він змушений
був самостійно виховувати
неповнолітнього сина. Довелося
додатково докладати зусилля для
організації життя. В період після
смерті дружини у нього виникли
проблеми із здоров,ям, зокрема, став
страждати на захворювання:
церебральний атеросклероз,
артеріальна гіпертензія, звертався до
лікаря дерматолога із проблемами на
шкірі, які виникли в наслідок
переживань по втраті близької людини.
Його душевні страждання також виникли
в наслідок не бажання ОСОБА_1 допомогти
сім,ї після ДТП, який відмовився
виділити незначні кошти на поховання
ОСОБА_8. Тому суд першої інстанції
правомірно прийшов до висновку, що
підлягає до часткового задоволення
вимога ОСОБА_2 про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди в розмірі
65 000 грн..

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_5 також
спричинено моральну (немайнову) шкоду,
пов'язану із смертю матері. Моральна
шкода полягає у його душевних
стражданнях з приводу втрати близької
людини, йому довелося додатково
докладати зусилля для організації
життя, залишившися без материнського
піклування.

Виходячи з наведених доводів, принципу
виваженості, розумності та
справедливості, з врахуванням ступеня
вини винуватця ДТП, суд першої
інстанції правомірно стягнув із ОСОБА_1
відшкодування в розмірі 65 000 грн..

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких належних та, заслуговуючих
на увагу доказів, які б спростовували
висновки суду, ОСОБА_1 суду не надав та в
передбаченому законом порядку
висновки суду не спростував.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В.Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич