АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №671/1462/13-ц
Провадження №22-ц/792/448/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів:
Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

при
секретарі : Байдичі О.В.

з участю : позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
представника відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Волочиському районі
Підкови Є.Л., представника
територіальної державної інспекція з
питань праці у Хмельницькій області
Купчаківської Т.Р., представника
територіальне управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області Чорної А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 671/1462/13-ц за
апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Волочиського районного суду від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець
ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
- відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Волочиському районі,
територіальна державна інспекція з
питань праці у Хмельницькій області,
територіальне управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області, про встановлення факту
нещасного випадку на виробництві.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з апеляційною скаргою,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з
позовом, вказував, що з травня 2010 року
працював водієм на автомобілі ГАЗ-53
"Молоковоз", який належав на праві
власності ОСОБА_8 В лютому 2011 року
ОСОБА_8 повідомив про продаж автомобіля
ОСОБА_2 У зв'язку з цим, між ним та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
було обговорено та погоджено питання
щодо подальшого працевлаштування. Тому
передав відповідачу паспорт і трудову
книжку. Позивач вказував, що в трудові
обов'язки входило збирання молока з
заготівельних пунктів і доставка його
на пункт охолодження в смт. Війтівці. 6
листопада 2012 року о 12 годині в с.
Тарноруда Волочиського району, під час
погрузки одного з бідонів, не втримався
на цистерні і почав падати на землю.
Під час падіння схопився за бідон з
молоком, однак не втримавшись впав на
землю, а зверху на ногу впав бідон,
травмувавши її. У Волочиській
Центральній районній лікарні був
поставлений діагноз закритий перелом
верхньої третини правої стегнової
кістки. Позивач вказував, що з 6
листопада 2012 року
________________________________________________________________________
_________

Головуючий у першій інстанції -
Ніколова С.В. провадження №
22-ц/792/448/14

Доповідач - Костенко А.М.

Категорія № 57 по 27 листопада 2012
року знаходився на стаціонарному
лікуванні. З того часу продовжує
хворіти і перебуває на амбулаторному
лікуванні. При цьому, відповідач ОСОБА_2
не провів необхідне розслідування та
відмовився скласти акт про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1. Тому
позивач просив встановити факт
нещасного випадку на виробництві, що
стався 6 листопада 2012 року, зобов'язати
відповідача фізичну особу - підприємця
ОСОБА_2 скласти акт про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 у
зв'язку з пошкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.

Ухвалою Волочиського районного суду
від 6 листопада 2013 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено ОСОБА_3.

Рішенням Волочиського районного суду
від 26 грудня 2013 року вказаний позов
задоволено. Встановлено факт нещасного
випадку на виробництві, що стався з
ОСОБА_1 6 листопада 2012 року
приблизно о 12 годині 00 хвилин в с.
Тарноруда Волочиського району,
внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму
правої ноги під час його роботи водієм
у приватного підприємця ОСОБА_2
Зобов'язано приватного підприємця
ОСОБА_2 скласти акт за формою Н-1 про
нещасний випадок на виробництві, що
стався з ОСОБА_1 6 листопада 2012 року
приблизно о 12 годині 00 хвилин в с.
Тарноруда Волочиського. В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з
приватного підприємця ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в сумі 114
грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права. Вказує, що суд
самостійно встановивши факт нещасного
випадку не взяв до уваги положення п.14
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року № 123. Також суд не дав належної
оцінки листу начальника
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Хмельницькій області
від 17 грудня 2012 року. На думку апелянта,
позивач неправомірно звернувся до суду
з вказаним позов, оскільки повинен був
оскаржувати вказаний лист. Також
апелянт вважає неправомірним висновок
суду про наявність трудових відносин у
2012 році. Такий висновок суду не
узгоджується з положеннями чинного
трудового законодавства. Крім того, при
вирішенні спору суд безпідставно не
взяв до уваги відомості про
неотримання ним у 2012 році доходів, як
приватним підприємцем.

Перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що в лютому 2011
року між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без видання
відповідного наказу чи розпорядження
було укладено трудовий договір за
умовами якого позивач працював водієм
автомобіля марки ГАЗ-53 «Молоковоз»,
який перебував у віданні ОСОБА_2, та
виконував обов'язки по збиранню молока
у молокопунктах в селах Волочиського
району Хмельницької області. Фактично
ОСОБА_1 був допущений ОСОБА_2 до роботи,
яку виконував протягом 2011-2012 років без
оформлення трудового договору в
письмовій формі.

6 листопада 2012 року біля 12 години в с.
Тарноруда Волочиського району
Хмельницької області під час виконання
трудових обов'язків, забираючи молоко,
позивач, посковзнувшись та не
втримавшись на цистерні, впав з
цистерни молоковоза на землю, а зверху
на нього впав бідон з молоком.
Внаслідок цього позивачу було
заподіяну травму у вигляді закритого
перелому верхньої третини правої
стегнової кістки з приводу якої він
перебував на стаціонарному лікуванні у
Волочиській центральній районній
лікарні.

Про нещасний випадок ОСОБА_1 негайно
повідомив ОСОБА_2, який в цей же день
направив іншого водія в с. Тарноруда
для закінчення збирання молока та
збереження і використання автомобіля.

При цьому під час перебування позивача
на лікуванні ОСОБА_2 добровільно надав
позивачу матеріальну допомогу в
зв'язку з травмою в загальній сумі 8800
грн.

В своїй заяві, поданій під час розгляду
справи в суді першої інстанції ОСОБА_2
не заперечив факт існування фактичних
трудових відносин з ОСОБА_1 та оплати
виконаної позивачем роботи.

Однак на звернення позивача ОСОБА_2
відмовив тому в проведенні
розслідування даного нещасного
випадку та складанні акту про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1.

Вказані обставини підтверджуються
даними з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних-осіб
підприємців, матеріалами
кримінального провадження, постановою
про закриття кримінального
провадження, матеріалами наглядового
провадження прокуратури Хмельницької
області, заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Волочиського районного суду та іншими
матеріалами цивільної справи.

У відповідності до ст. ст. 21, 24 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін. Трудовий
договір вважається укладеним і тоді,
коли наказу чи розпорядження не було
видано, але працівника фактично було
допущено до роботи.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
охорону праці" роботодавець
зобов'язаний організовувати
розслідування нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій
відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням із
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок.

П. 8 Порядку проведення розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України, від 30
листопада 2011 року, № 1232, далі Порядок,
встановлено, що про кожний нещасний
випадок потерпілий або працівник, який
його виявив, чи інша особа - свідок
нещасного випадку повинні негайно
повідомити керівника робіт, який
безпосереднього здійснює контроль за
станом охорони праці на робочому місці
(далі - безпосередній керівник робіт),
чи іншу уповноважену особу
підприємства і вжити заходів до
надання необхідної допомоги
потерпілому.

П. 10 Порядку передбачено, що
роботодавець, одержавши повідомлення
про нещасний випадок (крім випадків,
передбачених пунктом 37 цього Порядку),
зобов'язаний протягом доби утворити
комісію у складі не менш як три особи та
організувати проведення
розслідування.

Відповідно п. 15 Порядку обставинами, за
яких нещасний випадок визнається
таким, що пов'язаний з виробництвом, і
складається акт за формою Н-1, є
виконання потерпілим трудових
(посадових) обов'язків за режимом
роботи підприємства, у тому числі у
відрядженні; перебування на робочому
місці, на території підприємства або в
іншому місці для виконанням потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
відбуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу.

Згідно п. 23 Порядку нещасний випадок,
про який своєчасно не повідомлено
керівника підприємства чи роботодавця
потерпілого або внаслідок якого втрата
працездатності настала не одразу,
розслідується і береться на облік
згідно з цим Порядком протягом місяця
після надходження заяви потерпілого чи
уповноваженої ним особи, яка
представляє його інтереси (незалежно
від строку настання нещасного
випадку).У разі реорганізації
підприємства, на якому стався такий
нещасний випадок, розслідування
проводиться його правонаступником, а у
разі ліквідації підприємства
встановлення факту настання нещасного
випадку розглядається у судовому
порядку.

З врахуванням викладеного та з огляду
на норми трудового законодавства суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що між ОСОБА_2 як
фізичною особою- підприємцем та
позивачем в лютому 2011 року було
укладено трудовий договір, оскільки
ОСОБА_1 фактично був допущений
роботодавцем до роботи. Не заперечує
даного факту в своїй заяві до суду (а.с.
128) і сам відповідач.

При цьому обгрунтованим є висновок
суду, що нещасний випадок, який
трапився з позивачем 6 листопада 2012
року, стався з ним під час виконання
трудових обов'язків та пов'язаний з
виробництвом.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" роз'яснено, що з
урахуванням конституційного положення
про те, що правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами,
юрисдикція яких поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі
( ст. 124 Конституції України), судам
підвідомчі всі спори про захист прав і
свобод громадян. Суд не вправі
відмовити особі в прийнятті позовної
заяви чи скарги лише з тієї підстави, що
її вимоги можуть бути розглянуті в
передбаченому законом досудовому
порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
роботодавець приватний підприємець
ОСОБА_2З відмовився провести
розслідування нещасного випадку, який
трапився з ОСОБА_1 6 листопада
2012 року та скласти акт за формою Н-1.

Позивач ОСОБА_1 з цього приводу
звернувся до органів прокуратури та
територіальну державну інспекцію з
питань праці у Хмельницькій області.

Першим заступником прокурора
Хмельницької області Швецю Л.Г. було
повідомлено, що доводи його скарги з
приводу нещасного випадку, пов'язаного
із виконанням трудових обов'язків
перевірялись за дорученням
прокуратури територіальним
управлінням Держгірпромнагляду в
Хмельницькій області. За результатами
перевірки встановлено, що дія Закону
України «Про охорону праці» в даному
випадку не поширюються в зв'язку із
використанням підприємцем найманої
праці у невстановленому законом
порядку та рекомендовано звернутись до
суду.

Начальник територіальної державної
інспекції з питань праці у
Хмельницькій області теж повідомив
ОСОБА_1, що дана інспекція не наділена
повноваженнями щодо примусового
вилучення документів, здійснення їх
розшуку, слідчих дій і тому подібне, а
тому рекомендувала ОСОБА_1 звернутись
для захисту його порушених прав до
суду.

За таких обставин з врахуванням вимог
ст. 124 Конституції України та роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України від 1
листопада 1996 року № 9 суд першої
інстанції правомірно прийняв до
провадження позовну заяву позивача та
розглянув її по суті, оскільки вимоги
позивача не могли бути розглянуті в
досудовому порядку, а на його
відповідні звернення до компетентних
органів щодо нещасного випадку було
рекомендовано цими органами
звернутись до суду. .

Як пояснив в судовому засіданні
апеляційного суду представник
територіального управління
Держгірпромнагляду в Хмельницькій
області, дана організація не могла
провести розслідування нещасного
випадку чи внести припис ОСОБА_2 згідно
п. 34 Порядку, оскільки трудові
відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були
оформлені в установленому законом
порядку та було відсутнє відповідне
правове рішення компетентних органів
щодо встановлення факту трудових
відносин. Лише при наявності такого
правового рішення дана організація
правомочна проводити відповідні
розслідування або вносити приписи.
Територіальне управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області не наділене повноваженнями
щодо встановлення факту трудових
відносин.

При цьому представник управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області повністю підтримали вимоги
позовної заяви позивача щодо отримання
ним травми на виробництві та з ними
повністю погодилась.

З врахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин, норми діючого
законодавства, які їх регулюють, а його
рішення ухвалено з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що спори про
встановлення нещасного випадку на
виробництві не підлягають розгляду в
судах слід відхилити, оскільки вони
спростовуються наведеними вище
обставинами справи, нормами чинного
законодавства та відповідями
компетентних органів на звернення
позивача з приводу нещасного випадку.

Безпідставними є твердження апелянта
про відсутність між ним та позивачем
фактичних трудових відносин. Вказані
твердження спростовуються матеріалами
кримінального провадження, постановою
про закриття кримінального
провадження, матеріалами наглядового
провадження прокуратури Хмельницької
області, заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Волочиського районного суду (а.с. 128) та
іншими матеріалами цивільної справи.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта про припинення ним в 2012 році
підприємницької діяльності з
посиланням на відомості до податкової
інспекції. Як видно з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних - осіб підприємців, станом на
2012 рік ОСОБА_2 в установленому законом
порядку підприємницьку діяльність не
припинив, а подання ним відомостей до
податкової інспекції про нульові
доходи не можуть свідчити при
припинення ним такої діяльності.

Не впливають на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції й інші доводи апеляційної
скарги.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної
скарги на вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волочиського районного
суду від 26 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис)
Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М. Костенко