АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/384/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Чебан О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,
його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
21 грудня 2013 року, по справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, з участю
третіх осіб Управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі про визнання недійсним договору
про розподіл спадкового майна,
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання недійсним договору про
встановлення порядку користування
будинковолодінням,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
звертаючись до суду з вказаним позовом,
зазначали, що ОСОБА_5 і ОСОБА_1 є
власниками, відповідно 57/100 та 43/100
частин житлового будинку по АДРЕСА_1. 11
січня та 25 лютого 2008 року ними було
укладено договори про розподіл
спадкового майна та про встановлення
порядку користування домоволодінням.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивачі зазначили, що майже всі
господарські споруди і ті, що належать
позивачам знаходяться з іншого боку
будинку, на земельній ділянці де
проживає відповідачка. Між сторонами
склались неприязні відносини, в
розподіл майна невірно було включено
льох «Ж», який є самочинним
будівництвом і підлягав знесенню.
Договір про розподіл спадкового майна
не містить вказівки щодо вартості
земельної ділянки та суми грошових
вкладів, не зазначено, чи відмовилась
позивачка від

отримання грошової компенсації, крім
цього в розподіл майна було включено і
частину земельної ділянки площею 0,008
га., які знаходяться в спільному
користуванні, з огляду на що позивач
ОСОБА_3 не знав про
________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції:
Бондарчук В.В. Провадження №
22-ц/792/384/14

Доповідач: Купельський А.В.
Категорія: 19,37,45

наявність такого договору. На
земельній ділянці, яка була відчужена,
розташовано 18/100 частини житлового
будинку, крім цього на вказаній
земельній ділянці розташовані
господарські будівлі, частина з яких
належить ОСОБА_5, з огляду на що
державний нотаріус не мала права
посвідчувати зазначений договір.

У зв'язку з цим позивачі, відмовившись
від частини позовних вимог, про
визнання недійсним договору про
встановлення порядку користування
житловим будинком, щодо розподілу
земельних ділянок розміром 0.0500 га. та
0.008 га., просили суд визнати недійсними:
договір від 11 січня 2008 року про
розподіл спадкового майна; державний
акт на право власності на земельну
ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_1;
свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 21 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано недійсним
договір про розподіл спадкового майна
від 11 січня 2008 року, укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрований в
реєстрі за №3-74. Визнано недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ №103988 виданий
25 лютого 2009 року на ім'я ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,05 га., для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
його скасувати та відмовити у
задоволенні позову.

Вважає, що рішення є незаконним,
прийняте з порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд дійшов хибного
висновку про те, що ОСОБА_5 при
укладенні договору розподілу
спадкового майна помилилась щодо
обставин, які мають істотне значення,
оскільки успадковувалась лише одна
земельна ділянка площею 0,05 га, на якій
розташована частина житлового будинку,
надвірні будівлі по АДРЕСА_1.

Посилається на те, що лист, надісланий
нею ОСОБА_5 в квітні 2012 року і йшлось у
ньому про обмін земельними ділянками,
тому позивач не могла дізнатись із
нього про порушення своїх прав.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину,
згідно ст.215 ЦК України є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є співвласниками
домоволодіння по АДРЕСА_1, розмір їхніх
часток становить 43/100 та 57/100 відповідно.

Так ОСОБА_5 право власності на
39/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1
набула на підставі договору міни від 29
травня 2002 року та свідоцтва про право
на спадщину за законом від 2 березня 2007
року. Право власності на 18/100 даного
домоволодіння позивачкою було набуто
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 11 січня 2008
року після смерті матері ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначене право
було зареєстровано 14 лютого 2008 року.

ОСОБА_1 право власності на 43/100 частини
домоволодіння набула на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 11 січня 2008 року,
відповідне право було зареєстровано 15
лютого 2008 року.

Спадкове майно у виді 61/100 житлового
будинку із відповідною частиною
надвірних будівель по АДРЕСА_1, зокрема
глинобитний сарай «Б», цегляний льох
«В», вбиральня «Г», цегляний сарай «Д»,
дерев'яна огорожа та цегляний льох «Ж»,
право на яке на підставі відповідних
свідоцтв про право на спадщину за
заповітом від 11 січня 2008 року перейшло
спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_5, належало
померлій на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 30 січня 1993 року.

11 січня 2008 року після отримання
свідоцтв про право на спадщину за
законом та заповітом сторони уклали
договір про розподіл спадкового майна,
за яким у власність ОСОБА_5 після смерті
матері ОСОБА_7 перейшли грошові вклади
із відсотками та компенсаціями, що
знаходяться на зберіганні у філії
№202/041 Ощадного банку України в м.
Хмельницькому на р/р.НОМЕР_1, на
р/р.НОМЕР_2, в філії №202/022 Ощадного банку
України в м. Хмельницькому на
р/р.НОМЕР_3. У власність ОСОБА_1 перейшла
земельна ділянка, площею 0,05 га., в тому
числі і 0,008 га. в рівних частках із
ОСОБА_3, що знаходиться на території
Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1,
надана для обслуговування житлового
будинку(а. с. 25).

На підставі зазначеного договору
ОСОБА_1 виготовила технічну
документацію із землеустрою та
отримала державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЗ №103988 від 25 лютого 2009
року (а. с. 62).

25 лютого 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1
було укладено договір про встановлення
порядку користування житловим
будинком АДРЕСА_1, за яким у
користування ОСОБА_5 перейшла частина
будинку, яка складається з: 2-1 коридор
пл.5.3 кв.м., 2-6 комора пл.1.3 кв.м., 2-2
коридор пл.3.2 кв.м., 2-3 кухні, пл.6.6 кв.м., 2-4
житлової пл.10 кв.м., 2-5 житлової пл.9.6
кв.м., 1-4 житлової пл.8.7 кв.м., ? частина
хліва літ. «Б», льох літ. «Ж», ? частина
вбиральні літ «Г», ? частина огорожі, що
становить 57/100 домоволодіння, а в
користування ОСОБА_1 перейшла частина
будинку, яка складається з: 1-1 коридор
пл.4.3 кв.м., 1-2 кухня пл.6.3 кв.м., 1-3 житлова
пл.9.6 кв.м., 1-5 житлова пл.9.0 кв.м., 1-6
коридор пл.3.5 кв.м., ? частина хліва літ.
«Б», погріб літ «В», хлів літ. «Д», ?
частина вбиральні літ. «Г», ? частина
огорожі, що становить 43/100 частини
домоволодіння (а. с.15).

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що внаслідок укладення
правочину про поділ спадкового майна,
позивач позбавлена права власності на
частину земельної ділянки, на якій
розташована частина її будинку із
відповідною частиною господарських
споруд, що робить неможливим подальше
обслуговування та розпорядження
зазначеним нерухомим майном.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Посилання апелянта, що суд дійшов
хибного висновку про те, що ОСОБА_5 при
укладенні договору розподілу
спадкового майна помилилась щодо
обставин, які мають істотне значення,
оскільки успадковувалась лише одна
земельна ділянка площею 0,05 га, на якій
розташована частина житлового будинку,
надвірні будівлі по АДРЕСА_1 не може
бути підставою для скасування рішення.

Апелянт не надав суду доказів які б з
достовірністю доводили, що позивач при
укладенні договору розподілу
спадкового майна був обізнаний щодо
всіх обставин, які мають істотне
значення. Посилання апелянта у
підтвердження своїх доводів на плани
меж земельних ділянок, не можуть
свідчити про обізнаність позивача,
оскільки ОСОБА_5 не має спеціальних
знань.

Заява апелянта, що лист, надісланий нею
ОСОБА_5 в квітні 2012 року і йшлось у ньому
про обмін земельними ділянками, і що
позивач знала про порушення своїх прав
раніше, не спростовує висновок суду про
те, що ОСОБА_5 не пропустила строк на
звернення до суду.

Посилання апелянта про те, що норми ст.
120 ЗК України не можуть бути
застосовані до відносин спадкування є
необґрунтованими і спростовуються
вимогами ст. 337 ЦК України.

Твердження апелянта, що наявність
права власності на земельну ділянку на
якій розташована частина належного
позивачу будинку, не порушує права
останнього і що ОСОБА_5, чи особа яка
придбає у неї належну їй частину
будинку може обслуговувати свій
будинок на підставі договору оренди чи
суперфіцію не може бути підставою для
скасування рішення суду. Зазначене
право позивача належить їй по закону.

Інші доводи апеляційної скарги,
ретельно досліджені судом, висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне,
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи, постановлене з дотриманням
вимог процесуального права, колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 21 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський