пр. № 2/336/461/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової
В.П.,

при секретарі Рубановій
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначив, що 21.04.2006 року між
банком та відповідачкою ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №
DNН4КР29540809, за умовами якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
6454,50 грн. зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Укладений договір складається з заяви
позичальника, умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка».
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інших
витрат згідно Умов.

Позивачем умови договору були виконані
у повному обсязі, проте відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
виконує неналежним чином, внаслідок
чого станом на 18.11.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 42 967,39 грн., з
яких заборгованість по кредиту - 6260,01
грн., заборгованість за відсотками - 14
774,85 грн., пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 19 410,27 грн., штраф
(фіксована частина) у розмірі 500 грн.,
штраф (процентна складова) у розмірі
2022,26 грн., яку просили стягнути на свою
користь, а також судові витрати. |

В судове засідання сторони не
з'явилися, від представника позивача
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності, на задоволені позову
наполягає у повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 повторно не
з'являлась в судове засідання, про час і
місце судового розгляду повідомлялась
належним чином: судова повістка разом
із розпискою і копіями відповідних
документів надсилались їй поштою
рекомендованим листом із
повідомленням за адресою, зазначеною
позивачем. Однак, поштова
кореспонденція повертнулась до суду з
відміткою поштового відділення № 71: "За
закінченням терміну зберігання». У
такому разі вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
належним чином.

Суд вважає можливим розглянути
справу без осіб, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

За згодою представника позивача
суд ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини
справи та надані письмові докази у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2006 року
між банком та відповідачкою ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
DNН4КР29540809 за умовами якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
6454,50 грн. зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою
згоду на те, що підписана нею заява
позичальника разом з Умовами надання
банківських послуг складає між ним і
банком договір (а.с. 5-9)

Відповідно до п.6.3 Умов надання
споживчого кредиту, датой видачі
кредиту є дата укладання
кредитно-заставного договору, про що
свідчить підпис відповідачки у заяві.

За змістом заяви відповідачці
21.04.2006 року було надано споживчий
кредит на придбання товарів, який є
строковим, з терміном дії до 21.09.2009 р.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України ,зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язані вправі заявити
в суд вимоги про дострокове повернення
тієї частини позики, що підлягає
сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Згідно із розрахунком
заборгованості ОСОБА_1 скористувалась
кредитним коштами 21.04.2006 року, сплатив
вартість товару, після чого жодного
разу не здійснила погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат згідно Умов.

Статтею 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Україи встановлено,
що загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права, а за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до матеріалів справи
(вхідний штамп суду), позовна заява до
ОСОБА_1 позивачем подана до суду 28.11.2013
року, тобто за межами строків позовної
давності.

Згідно п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
кредиту, строк давності якого минув. У
зв'язку із цим позовна давність
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що позивачем пропущено строк
позовної давності за основним
зобов'язанням і за додатковими
вимогами (неустойка, штраф, пеня), до
яких застосовується спеціальний строк
позовної давності в 1 рік без поважних
причин, про його поновлення не
заявлено, що є підставою для відмови у
позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі
відмови у задоволені позову суд не
стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 526, 530, 1048, 1050 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215,
224-227 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення направити
відповідачу рекомендованим листом із
повідомленням не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Суддя
В.П. Суркова