Справа № 666/7775/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14.01.2014 року, Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення,
Позивачі звернулися до суду із
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що їм на праві приватної, спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1. В даній квартирі, крім них,
зареєстровані неповнолітні діти
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, та її колишній
Рішенням Дніпровського районного суду
від 04.08.2011 року шлюб між відповідачем те
ОСОБА_2 було розірвано. Цим же рішенням
стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача-2
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей.

Вказане рішення відповідач не виконує,
в утриманні дітей участі не приймає,
комунальні послуги за проживання в
спірній квартирі не сплачу, зловживає
спиртним.

Протягом тривалого часу ОСОБА_3
неодноразово створював сварки,
скандали, спричиняв ОСОБА_2 тілесні
ушкодження.

Позивач-2 неодноразово письмово
зверталася до відповідача з вимогою
звільнити займане житлове приміщення
та знятися з реєстраційного обліку, в
добровільному порядку, але він
відмовляється.

Позивачі просять суд усунути перешкоди
у здійсненні ними права користування
та розпорядження квартирою АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_3 без надання
іншого приміщення.

В судовому засіданні позивач-2, який
також є представником позивача-1,
підтримав заявлені вимоги, просив
позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого 08.08.2002 за №11029,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної, спільної сумісної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Відповідно до довідки №2697 від 01.10.2013 р.
в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з дітьми - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та колишній чоловік ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду
від 04.08.2011 року шлюб між відповідачем те
ОСОБА_2 було розірвано. Цим же рішенням
стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача-2
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей.

Після розірвання шлюбу відповідач
залишився проживати в квартирі за
місцем реєстрації.

Протягом тривалого часу ОСОБА_3
неодноразово створював сварки,
скандали, спричиняв ОСОБА_2 тілесні
ушкодження, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 26.01.2010 та
постановою про закриття кримінального
провадження від 19.07.2013, а також
висновками спеціалістів про тілесні
ушкодження від 20.01.2010 та 10.07.2013.

Позивач-2 неодноразово письмово
зверталася до відповідача з вимогою
звільнити займане житлове приміщення
та знятися з реєстраційного обліку, в
добровільному порядку, але він
відмовляється.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Отже, для виселення відповідача з
займаного приміщення необхідна
наявність двох умов: систематичне
порушення правил співжиття та вжиття
заходів громадського впливу.

Позивачі не надали суду жодних доказів
про вжиття заходів до відповідача
попередження, що застосовуються,
наприклад, судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів тощо, а також заходів
громадського впливу, вжитих на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів й іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача, тому суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову за
необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 15-11, 60,130,174, 208, 209, 213, 214,
215, 224-226, 294 ЦПК України, ст. 319 ЦК України,
ст. 116 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відмовити за необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.І.Рядча