Справа 206/138/14-ц
Провадження 2/206/204/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області, про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

08 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська з вищезазначеним
позовом.

Посилається на те, що 15.05.2003 року нею та
її чоловіком ОСОБА_2 (шлюб
зареєстровано 20.06.1990 року
Червоноградським відділом РАЦС
Львівської області, актовий запис №295),
за договором купівлі-продажу в рівних
частках було придбано будинок по
АДРЕСА_1

Разом із будинком для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд також в рівних частках ними
15.05.2003 року було куплено земельну
ділянку площею 0,1000 га.

В подальшому у відповідності до
діючого на той час законодавства новим
власникам необхідно було після
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки отримати державний
акт на право власності на земельну
ділянку. Для цього була виготовлена
технічна документація із землеустрою
щодо складання державного акту.

Після чого чоловік звернувся до
управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області - другого
відповідача (оскільки на той момент
територія, на якій розташовувалася
наша земельна ділянка відносилася до
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області) за видачею
цього нового державного акта на
земельну ділянку.

12.09.2005 року на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки №835
від 15.05.2003 року зареєстровано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія ЯА №178359 реєстраційний
номер 02, площа 0,1000 га, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_2.

При отриманні державного акту чоловік
одразу не звернув увагу, що у цьому
документі при написанні прізвища
допущена помилка, а саме його прізвище
ОСОБА_2, а в держакті записано ОСОБА_2

Також було допущена ще одна помилка, а
саме державному акті у графі список
співвласників земельної ділянки
позивачку ОСОБА_1 не було зазначено
(вписано) як співвласника
вищезазначеної земельної ділянки. Чому
її не записали в держакт як
співвласницю - не відомо, оскільки
оформленням землевпорядних документів
та отриманням державного акту займався
чоловік, і про ці помилки позивачу
стало відомо тільки наприкінці 2013 року.

З метою виправлення вищезазначених
недоліків ОСОБА_1 зверталася до
управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, але їй в
цьому було відмовлено, відповідь була
мотивована тим, що відповідно до
рішення Дніпропетровської міської
ради від 30.11.2005 року №54/31 «Про
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) межі міста
Дніпропетровська» земельна ділянка,
розташована за адресою АДРЕСА_1,
передана в межі міста Дніпропетровськ
і рекомендовано звернутися до
Управління Держземагенства у м.
Дніпропетровськ Дніпропетровської
області.

Позивач звернулася з аналогічною
письмовою заявою до Управління
Держземагенства у м. Дніпропетровськ
Дніпропетровської області там усно
повідомили, що вони нічого виправляти
не будуть, а письмову відповідь
пообіцяли надати тільки через місяць.

Позивач вважає, що другим відповідачем
- управлінням Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області при
складанні, видачі та реєстрації
державного акта на право власності на
земельну ділянку були порушені пункт 2.2
та пункт 2.10 Інструкції «Про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку в право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженою Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№43 від 04.05.1999 року.

Що стосується першого відповідача -
ОСОБА_2, то він умисно або через
необачність не повідомив позивачпа, що
у спірному державному акті на право
власності на земельну ділянку
позивачку не зазначено як співвласника
цієї земельної ділянки.

Позивач вважає, що у даному випадку
немає потреби визнавати недійними
рішення органів виконавчої влади або
самоуправління, оскільки таких рішень
не приймалося. Необхідно визнати
нетійним лише державний акт на право
власності на земельну ділянку без
скасування правової підстави видачі
цього акта - договору купівлі-продажу
земельної ділянки.

Зараз позивач та її чоловік позбавлені
можливості вчиняти будь-які угоди з
будинком, оскільки будинок
зареєстровано на двох, а земельна
ділянка зареєстрована на одного
відповідача.

Після скасування вищезазначеного
державного акту на земельну ділянку і
внесення відповідних змін до
державного реєстру з реєстрації
нерухомості, вони зможуть на загальних
підставах зареєструвати свої права у
відповідності до діючого
законодавства

Просить визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку, виданий 12.09.2005 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки №835 від 15.05.2003 року, серія ЯА
№178359, реєстраційний №02, площею
0,1000 га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, за адресою АДРЕСА_1, на ім'я
ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримала вимоги з підстав.
наведених у позовній заяві та
зазначила, що вже готова нова
землевпорядна документація, згідно
якої може бути виданий новий державний
акт вже на двох співвласніків, у зв'язку
з чим також є необхідність у визнанні
недійсним оспорюваного державного
акту.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав
позовні вимоги і зазначив, що при
виготовленні документації він звертав
увагу, що повинно бути два
співвласника, але його запевнили, що
слід оформлювати державний акт на
одного, і оскільки у нього з дружиною
немає і не було спорів з приводу майна,
не надав цьому значення і ОСОБА_1 не
говорив, що державний акт виготовлено
лише на його ім'я.

Представник Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області Каюк
Д.Г. пояснив, що даний орган хоча і є
првонаступником Дніпропетровського
районного відділу земельних ресурсів,
яким було видано спірний державний акт,
але у теперішній час коло повноважень є
суттєво іншим, зокрема немає права
видавати документи, що засвідчують або
скасовують право власності на земельну
ділянку. Просили надалі розглядати
справу без участі представника.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази по справі, суд вважає
за необхідне задовольнити вимоги з
наступних підстав.

Судом втановлено, відповідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
посвідченого 15 травня 20003 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3
зареєстрованого в реєстрі за №835,
ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1
купили в рівних частках земельну
ділянку площею 0,100 (одна тисяча
квадратних метрів), за адресою АДРЕСА_1
(а.с. 6).

Проте за державним актом на право
власності на земельну ділянку,
виданого Дніпропетровським районним
відділом земельних ресурсів 12.09.2005 року
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки №835 від 15.05.2003 року,
серія ЯА №178359, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за №02,
площею 0,1000 га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, за адресою АДРЕСА_1, власник
зазначений один - ОСОБА_2 (а.с. 5).

За розпорядженням Дніпропетровського
міського голови від 21.02.2012 року № 82-р,
присвоєно житловому будинку по АДРЕСА_1
(а.с. 12).

Розділом другим Інструкції «Про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку в право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженої Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№43 від 04.05.1999 року, яка діяла на час
видачі спірного державного акту,
передбачено, що роботи зі складання
державного акта виконуються в такій
послідовності:

підготовчі роботи;

встановлення в натурі меж земельної
ділянки;

складання кадастрового плану
зем.ділянки;

заповнення бланка державного акта.

Пункт 2.2. цього розділу зазначає, що
підготовчі роботи включають в себе
аналіз договору купівлі-продажу
земельної ділянки або іншого
правоустановчого документа, що
посвідчує перехід права власності на
землю.

Також пункт 2.10. цього розділу зазначає,
що до державного акта на право
власності на земельну ділянку, що
видається товариствам всіх видів або
співвласникам, обов'язково додається
затверджений список членів даного
товариства або співвласників.

Форма державного акта на право
власності на земельну ділянку
затверджена Постановою Кабінету
міністрів України від 02.04.2002 року №449. В
цьому документі також зазначено, що у
разі виникнення права спільної
власності на земельну ділянку до акта
додається список її співвласників.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 373 Цивільного кодексу
України право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Право власності на земельну ділянку
поширюється на поверхневий (грунтовий)
шар у межах цієї ділянки, на водні
об'єкти, ліси, багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, а також на
простір, що є над і під поверхнею
ділянки, висотою та глибиною, які
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.

Власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

Статтею 656 ЦК України визначено, що:

1. Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

2. Предметом договору купівлі-продажу
можуть бути майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.

3. Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом.

4. До договору купівлі-продажу на
біржах, конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

5. Особливості договору купівлі-продажу
окремих видів майна можуть
встановлюватися законом.

За приписами ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Отже договір купівлі-продажу земельної
ділянки, укладений у встановленому
законом порядку та посвідчений
нотаріально, наділяє позивача ОСОБА_1
правом власності на половину придбаної
земельної ділянки, проте внаслідок
порушень порядку при оформленні
спірного державного акту на земельну
ділянку, неврахування її права, вона
формально позбавлена права власності,
внаслідок чого позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.152 Земельного кодексу
України, ст.ст. 373, 656, 657 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88,
130, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задолвольнити.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий 12.09.2005 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки №835 від 15.05.2003 року, серія ЯА
№178359, зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №02, площею
0,1000 га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, за адресою АДРЕСА_1, на ім'я
ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.О.
Сухоруков