Справа №
20 січня 2014 р. Бобровицький районний
суд Чернігівської області в складі :
головуючої - судді Булиги
Н.О., з участю секретаря Савости К.Ю.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Бобровиці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
31.05.2013 року позивач звернулася до
суду із зазначеним позовом, вказуючи на
те, що 11.03.2011 року вона передала у позику
зобов'язався повернути до 20.12.2012 року та
другий раз, в цей же день, передала йому
повернути до 20.03.2013 року. Про отримання
грошей відповідач написав розписки.
Після спливу терміну повернення позики
відповідач кошти не повернув. Позивач
просить суд стягнути з відповідача на
та 1402, 50 гривень відсотки інфляції за
прострочення сплати боргу, також
стягнути судовий збір.
В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_3 позов підтримали в
повному обсязі та пояснили, що гроші
позивач надавала відповідачу в борг на
розвиток бізнесу і останній написав
розписки про те, що він отримав гроші в
борг і зобов»язувався їх повернути у
строк, який власноручно зазначив.
Представник відповідача ОСОБА_4 та
відповідач, в тих судових засіданнях в
яких він був присутній, позов не
визнали. Представник відповідача
пояснив, що договір позики грошей
повинен бути укладений у письмовій
формі, як того вимагає чинне
гривень не зазначена дата її складання
та дата отримання грошей його
довірителем, а також не вказано, кому
слід повернути гроші за розписками.
Розписки про ніби-то отримання
відповідачем у борг грошей, не містять
всіх істотних умов договору позики, а
тому такий договір вважається
неукладеним. Щодо обставин написання
розписок, то відповідач пояснював, що
писав їх власноруч, але під тиском з
боку невідомих осіб.
Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_1 пояснила, що обидві
боргові розписки були складені в один
день,11.03.2011 року, але в зв»язку з її
необізнаністю, вона не звернула уваги,
не зазначив конкретно дати її
написання, а саме місяця. Гроші вона
передавала у борг ОСОБА_2, а останній
отримав їх у розмірі зазначеному в
розписках від 11.03.2011 року. Ніякого тиску
сторонніх осіб, при написанні розписок
не було. Також пояснила, що вона разом з
ОСОБА_2 є співвласниками магазину, який
вони придбали згідно договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
11.03.2011 року, в рівних частинах кожен. Але
сплатила продавцеві повністю сама,
оскільки на той час у ОСОБА_2 не було
коштів. На розвиток бізнесу ОСОБА_1
надала йому в борг гроші, а останній
11.03.2011 року написав розписки про
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони та їх
представників, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши в судовому засіданні
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
Згідно ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими ознаками,
а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Стаття 1047 ЦК України вказує, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Як встановлено в судовому засіданні,
11.03.2011 року ОСОБА_2 власноручно написав
дві розписки, згідно яких позичив у
повернути до 20.12.2012 року та за другою
гривень, які зобов»язався повернути до
Форма зобов»язання підтверджена
борговими розписками, оригінали яких
містяться в матеріалах справи, що
свідчить про укладення сторонами
договору позики. Підстав про визнання
розписок недійсними суду не надано.
Як вбачається з постанови Броварського
МВ ГУ МВС України в Київській області
від 17.10.2012 року ОСОБА_2 пояснював, що
11.03.2011 року при оформленні та
посвідченні приватним нотаріусом
договору купівлі-продажу нежитлової
будівлі, яку вони придбали з ОСОБА_1 в
рівних частинах кожен, суму у розмірі
повністю ОСОБА_1 Також, в поясненнях
ОСОБА_2 визнавав суму боргу перед
Крім того, у висновку Бобровицького РВ
УМВС України в Чернігівській області
№105 міститься власноручно написане
пояснення ОСОБА_2 про те, що він дійсно
давав дві розписки ОСОБА_1 про
отримання від неї грошей у позику.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідачем в порушення вказаної
норми цивільно-процесуального закону
не надано жодного доказу в
обгрунтування своїх заперечень, тобто
про написання розписки під тиском.
Також, відповідач та його представник
будь-яких доказів на підтвердження
факту неодержання від позикодавця суми
позики за розписками від 11.03.2011 року
суду не надали.
Статтею 625 ЦК України передбачено
обов»язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов»язання, на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Суд вважає, що оскільки, відповідач
прострочив виконання грошового
зобов»язання, то з нього підлягає
стягненню три проценти річних від
простроченої суми, а саме: за
прострочення виконання грошового
відповідач зобов»язувався повернути
20.12.2012 року, розмір 3% річних за 5 місяців
до дня подачі позову до суду складає 312
гривень; за прострочення виконання
гривень, яку відповідач зобов»язувався
повернути 20.03.2013 року, розмір 3% річних
за 2 місяці до дня подачі позову до суду
Крім того, з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача суму
судового збору, сплаченого останньою
Керуючись ст.ст. 10, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 Цивільного
Кодексу України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борговою розпискою від 11.03.2011 року з
врахуванням 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання в
розмірі 312 (триста дванадцять) гривень 50
гривень за борговою розпискою від
11.03.2011 року, з врахуванням 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 340 (триста сорок)
гривень, судовий збір в сумі 944
(дев"ятсот сорок чотири) гривні 20
(дев"яносто чотири тисячі п"ятсот
дев"яносто шість) гривень 70 копійок.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Бобровицький районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя