Справа № 463/1977/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/1195/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса
В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика
Я.А.,

з участю: секретаря:
Брикайло М.В.,

та: відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, представників
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 22 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів» до
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа -
Управління ДАІ у Львівській області,
про визнання незаконними та скасування
угод, довідки-рахунку, звернення
стягнення на автомобіль, -

встановила:

рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 22 листопада 2013 року
вищевказаний позов задовольнити
частково.

Звернуто стягнення на автомобіль марки
«RENAULT TRAFIK», фургон маловантажний В, 2004
року випуску, шасі № НОМЕР_1, білого
кольору, яким володіє ОСОБА_4, для
задоволення вимог ПАТ Акціонерний
комерційний банк «Львів» по кредитному
договору № 2008/03/111 від 19 травня 2008 року в
розмірі 45 480 (сорок п'ять тисяч
чотириста вісімдесят) грн. 77 коп.,
шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну для подальшої
реалізації автомобіля визначено
шляхом встановлення незалежним
експертом-оцінювачем ринкової
вартості автомобіля на момент
реалізації.

В задоволені решти вимог відмовлено за
безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
користь ПАТ АКБ «Львів» по 151 грн. 60 коп.
судового збору з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2, просить його скасувати й
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені вимог, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення є незаконним,
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Так, зокрема,
апелянт посилається на те, що суд
прийшов до невірного висновку, що він є
недобросовісним набувачем спірного
автомобіля, оскільки зазначене
спростовується тим, що автомобіль він
придбав шляхом укладення угоди на
біржі, яка, на його думку, гарантувала
законність усіх процедур; встановлено,
що рішенням Жовківського районного
суду Львівської області задоволено
позовні вимоги ПАТ АКБ «Львів» та
стягнуто з позичальника ОСОБА_7
заборгованість за кредитним договором,
а відтак задоволення вимоги цього ж
позивача про звернення стягнення на
спірний автомобіль за цим же кредитним
договором, є фактично подвійним
стягненням заборгованості.

Представник позивача - ПАТ АКБ «Львів»
та представник Управління ДАІ у
Львівській області у судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи. Про
причини неявки суд не повідомили, заяви
про відкладення розгляду справи не
подали.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, представників
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
підтримання апеляційної скарги,
вивчивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що в липні 2012 року ПАТ АКБ
«Львів» звернувся до суду та, з
подальшим уточненням позовних вимог,
просив визнати незаконною та скасувати
біржову угоду купівлі-продажу
вищевказаного транспортного засобу,
реєстраційний № 3005-108 від 30 жовтня 2008
року, укладену між ОСОБА_7 і ОСОБА_2;
визнати незаконною та скасувати
довідку-рахунок серії ДПІ № 357180 від 1
червня 2012 року на ОСОБА_4 на підставі
якої остання є власником зазначеного
вище автомобіля; зобов'язати МРЕВ УДАІ
у Львівській області скасувати
державну реєстрацію придбаного
автомобіля за ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
анулювати свідоцтво про реєстрацію
спірного автомобіля, виданого ОСОБА_4
серії НОМЕР_2, дата реєстрації 6 серпня
2011 року та зобов'язати МРЕВ УДАІ у
Львівській області зняти з реєстрації
зазначений вище автомобіль. Крім того.
позивач просив визнати право власності
на вказаний вище автомобіль за ОСОБА_7
та зобов'язати ОСОБА_4 передати
позивачу згаданий автомобіль з метою
подальшого звернення стягнення на
нього як на предмет застави (а.с.1-4, 84,85).

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 23 січня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
незаконною та скасовано біржову угоду
купівлі-продажу транспортного засобу,
реєстраційний № 3005-108 від 30 жовтня 2008
року, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
щодо відчуження автомобіля марки RENAULT
TRAFIK, фургон маловантажний В, 2004 року
випуску, шасі № НОМЕР_1, білого кольору.
Визнано незаконною та скасовано
довідку-рахунок серії ДПІ № 357180 від 1
червня 2012 року на ОСОБА_4 на підставі
якої остання є власником вищевказаного
автомобіля. Зобов'язано ОСОБА_4
передати ПАТ АКБ «Львів» вказаний вище
з метою подальшого звернення стягнення
на нього, як на предмет застави.
Вирішено питання судових витрат, а в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с.98-101).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 9 квітня 2013 року
апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
відхилено, а рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2013
року залишено без змін (а.с.138-141).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 23 січня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 9 квітня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції (а.с.165-167).

Під час нового розгляду справи ПАТ АКБ
«Львів» у жовтні 2013 року уточнено
позовні вимоги і відповідно до них
просив визнати незаконною та скасувати
біржову угоду купівлі-продажу
транспортного засобу, реєстраційний №
3005-108 від 30 жовтня 2008 року, укладену між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 щодо відчуження
автомобіля марки RENAULT TRAFIK, фургон
маловантажний В, 2004 року випуску, шасі
№ НОМЕР_1, білого кольору; визнати
незаконною і скасувати довідку-рахунок
серії ДПІ № 357180 від 1 червня 2012 року на
ОСОБА_4, на підставі якої остання є
власником вищевказаного автомобіля;
звернути стягнення на цей автомобіль
марки RENAULT TRAFIK, яким володіє ОСОБА_4, для
задоволення вимог ПАТ АКБ «Львів» по
кредитному договору № 2008/03/111 від 19
травня 2008 року в розмірі 45 480,77 гривень,
способом реалізації визначити
проведення прилюдних торгів, а
початкову ціну для подальшої
реалізації визначити встановлену
незалежним експертом-оцінювачем
ринкову вартість автомобіля на момент
реалізації (а.с.203-207).

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовано сторонами, 19 травня 2008 року
між ЗАТ АКБ «Львів» (правонаступником
якого є ПАТ АКБ «Львів») та ОСОБА_7
укладено кредитний договір № 2008/03/111,
відповідно до якого останній отримав
кошти в сумі 64 046 грн. 50 коп. для
придбання автомобіля марки RENAULT TRAFIK,
фургон маловантажний В, 2004 року
випуску.

Для забезпечення виконання зобов'язань
по даному договору між Банком та ОСОБА_7
укладено договір застави, посвідчений
20 травня 2008 року нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстраційний номер 5005
(а.с.8-11).

Відповідно до умов договору застави
позивачу передано ОСОБА_7 в заставу
вказаний вище автомобіль, який належав
останньому на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого Кам`янко-Бузьким ВРЕР
ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області 17 травня 2008 року.

Згідно з п. 4.1.4 договору застави ОСОБА_7
зобов'язаний був не відчужувати
предмет застави у будь-який спосіб та
не обтяжувати його зобов'язаннями з
боку третіх осіб, не видавати
довіреності на користування та/або
розпорядженням предметом застави, а
також не виступати поручителем за
третіх осіб без отримання попередньої
письмової згоди на це від
заставодержателя.

20 червня 2008 року на вказаний автомобіль
за заявою позивача накладено обтяження
- відчуження за погодженням з
обтяжувачем, що стверджується витягом
з державного реєстру обтяжень рухомого
майна (а.с.12-13).

Згідно біржової угоди від 30 жовтня 2008
року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_2 купив вище
згаданий автомобіль (а.с.76).

Як вбачається з Журналу карток, що
посвідчує підстави зняття з обліку
реєстрації транспортного засобу з
обліку та реєстрації транспортного
засобу Кам`янко-Буського МРЕР ДАІ при
ГУ МВС України у Львівській області та
Львівського МРЕВ УДАІ у Львівській
області ОСОБА_4 стала власником
спірного автомобіля на підставі
довідки-рахунку № ДПІ357180 від 1 червня
2012 року і їй видано відповідне
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 від 01.06.2012
року (а.с.54, 41, 42).

Відповідно до п. 8 Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою КМУ від 7 вересня 1998 року,
довідка-рахунок є документом, що
підтверджує правомірність придбання
транспортного засобу.

14 жовтня 2011 року рішенням Жовківського
районного суду Львівської області
задоволено вимоги банку про стягнення
з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним
договором станом на 26 травня 2011 року в
сумі 45 406,67 гривень.

31 січня 2012 року видано виконавчий лист
на підставі якого 29 лютого 2012 року
відкрито виконавче провадження № 31472677.

13 березня 2012 року складено акт
державного виконавця, про те, що при
перевірці МРЕВ ДАІ транспортного
засобу за боржником не виявлено.

31 березня 2013 року слідчим СВ
Кам`янка-Бузького РВ ГУ МВС України у
Львівській області по факту вчинення
шахрайських дій при реалізації
заставного майна, порушено кримінальне
провадження за ознаками злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Встановлено, що рішення Жовківського
районного суду м. Львова від 14 жовтня 2011
року не виконане.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», у
разі відчуження рухомого майна
боржником, який не мав права його
відчужувати, особа, що придбала це
майно за відплатним договором
вважається його добросовісним
набувачем згідно ст. 388 ЦК України, за
умови відсутності у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомостей про
обтяження цього рухомого майна.
Добросовісний набувач набуває право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень.

За таких обставин, за умови наявності в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомостей про обтяження
спірного автомобіля (а.с.12, 13), ОСОБА_2 не
може вважатись добросовісним
набувачем, оскільки, як встановлено
судом, відчуження заставленого майна
на коисть ОСОБА_2, а згодом і на користь
ОСОБА_4, відбулося під час обтяження
спірного рухомого майна - автомобіля
марки RENAULT TRAFIK, фургон маловантажний В.

А відтак, доводи апелянта про те, що він
є добросовісним набувачем суперечить
матеріалам справи та нормам
матеріального права.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 34 постанови № 5
від 30 березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» роз'яснив, що
у випадку коли для розпорядження
предметом застави була необхідною
згода заставодержателя (частина друга
статті 586 ЦК), правочин заставодавця
щодо розпорядження предметом застави,
вчинений без згоди заставодержателя
після укладення договору застави, не
може бути визнаний недійсним за
позовом заставодержателя, оскільки в
пункті 2 частини другої статті 592 ЦК
установлено інший наслідок порушення
заставодавцем правил про
розпорядження предметом застави.

Згідно з ч. 2 ст. 592 ЦК України
заставодавець має право відчужувати
предмет, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатись ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи; застава
зберігає силу і у випадках, коли у
встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з
урахуванням положень Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна.

Встановлено, що усупереч положенням ч.
2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про заставу» та умовам
договору застави ОСОБА_7 відчужив
майно, яке перебувало в заставі банку й
обтяження якого на час відчуження було
зареєстровано відповідно до закону, не
повідомивши про це заставодержателя
та не отримавши його згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 20 Закону України «Про заставу»
передбачено, що заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду

Отже, наявність судового рішення про
стягнення з боржника на користь
кредитора заборгованості за кредитним
договором (з урахуванням того, що
рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
не виконане (а.с.189)) не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум шляхом звернення
стягнення на передане боржником в
заставу рухоме майно.

Вказана правова позиція висловлена в
постанові Верховного суду України від 3
вересня 2013 року у справі № 6-73цс13.
Відповідно до ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

А відтак, доводи апелянта про те, що
задоволення вимоги цього ж позивача
про звернення стягнення на спірний
автомобіль за цим же кредитним
договором, є фактично подвійним
стягненням заборгованості, є
безпідставним.

Враховуючи, що судом правильно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно застосовано матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, то за
таких обставин підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314,
ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 24 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.