Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 лютого 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Мармаша В.Я.

при секретарі -
Орловській К.А.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника третьої особи -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі Львівського обласного
управління АТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_3 в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 про виселення із
житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача, яким просив виселити
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_1. Позов мотивує тим, що
на підставі виконавчого напису
нотаріуса від 11.06.2009р. було звернуто
стягнення на вказаний об'єкт
нерухомого майна - предмет іпотеки у
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору від 31.10.2007р. Після цього
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 28.08.2012р., залишеним без
змін апеляційною та касаційною
інстанцією, із спірної квартири було
виселено її мешканців - ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 Окрім зазначених осіб
відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» право на
проживання у вказаній квартирі має
малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
сином відповідача ОСОБА_3 Факт
проживання дитини у спірній квартирі
підтверджується також поданим
відповідачем позовом про визнання
права дитини на проживання у ній, який
було залишено без розгляду судом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав із
аналогічних викладеним у позовній
заяві підстав.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у
судовому засіданні проти позову
заперечив, пояснивши, що відсутні
докази фактичного проживання
малолітнього ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1. Дитина фактично проживає та
зареєстрована за місцем проживання із
матір'ю за іншою адресою: АДРЕСА_2. Крім
того, рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 28.08.2012р., залишеним
без змін апеляційною та касаційною
інстанцією, батька дитини ОСОБА_3 було
виселено із спірної квартири, а тому
обставина щодо фактичного проживання
дитини за вказаною адресою є
непідтвердженою.

Відповідач у судове засідання з
розгляду даної справи повторно не
з'явився із невідомих причин, хоча про
час та місце розгляду справи належним
чином повідомлявся за місцем
реєстрації проживання, документів про
поважність причин неявки у судове
засідання не представив. Суд вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів та постановити зі згоди
представника позивача заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у
справі докази, постановляючи рішення
відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК
України, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 28.08.2012р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 13.12.2012р. та ухвалою ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
20.03.2013р., виселено з квартири АДРЕСА_1 її
мешканців ОСОБА_3 та неповнолітніх
дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були
зареєстровані у ній за місцем
проживання.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» вільний
вибір місця проживання обмежується
щодо осіб, які не досягли 14-річного
віку. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з ним,
з ким вона продуває.

Як вбачається із наданих позивачем
доказів, а саме довідки з місця
проживання про склад сім'ї і прописку
від 13.09.2007р. № 3018, малолітній ОСОБА_4
зареєстрований за місцем проживання
разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_2. А
тому вказана адреса є місцем
проживання малолітнього ОСОБА_4
Посилання позивача на ч. 2 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства» як
законну підставу права малолітнього
ОСОБА_4 на проживання із батьком ОСОБА_3
у квартирі АДРЕСА_1 не є обгрунтованим,
оскільки на момент звернення позивача
до суду із даним позовом набрало
законної сили рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 28.08.2012р. про
виселення ОСОБА_3 із вказаної квартири.

Крім того, не доведеною позивачем є
обставина щодо фактичного проживання
малолітнього ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1. Не є таким доказом поданий
ОСОБА_3 позов про визнання права ОСОБА_4
на проживання у спірній квартирі,
оскільки такий залишено без розгляду
ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова у справі № 2/463/2010/13. Навпаки, як
вбачається із долученого позивачем до
матеріалів справи акту державного
виконавця від 12.09.2013р. у квартирі
АДРЕСА_1 фактично проживає на підставі
договору оренди житла від 20.08.2013р. лише
квартиронаймач ОСОБА_8, який не є членом
сім'ї ОСОБА_3 Жодних інших доказів
представником позивача до початку
розгляду справи по суті (клопотань про
їх витребування) подано не було.
Виходячи із вищенаведеного, у позові
слід відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 225-226 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 29 ЦК України, ст. 109
ЖК України, ст.ст. 33, 40 Закону України
«Про іпотеку», ст.ст. 3, 13 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», ст. 18
Закону України «Про охорону
дитинства», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
Львівського обласного управління АТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4
про виселення із житлового приміщення -
відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення в порядку і строки передбачені
ст. 228 ЦПК України.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш В.Я.