АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1262/2014
Головуючий у 1 інстанції: Мазур І.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

30 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому
просила стягнути з нього на свою
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 500 грн. на
кожного до досягнення ними повноліття.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 з 28.12.1996 року, від якого
народилися син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5.
На даний час діти проживають з нею
окремо від відповідача. Причиною
окремого проживання стала подружня
зрада чоловіка. Позивач зазначила, що
ОСОБА_1 не цікавився життям дітей, не
надає значимої матеріальної допомоги.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 було задоволено частково і
стягнено з ОСОБА_1 на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від
усіх видів заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 30 липня
2013 року і до повноліття дітей.

12 липня 2013 року представник ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу
на вказане рішення, у якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
просив суд його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження проживання дітей разом
із нею, подружньої зради з вини ОСОБА_1,
а також вжиття заходів для примирення.
Також апелянт зазначив, що ОСОБА_1
проживає разом із дітьми, не визнавав
факту окремого проживання від дітей,
заперечував факт припинення
шлюбно-сімейних відносин, систематично
утримує дітей, а тому підстав для
стягнення з нього аліментів немає. На
думку апелянта, суд першої інстанції
при ухваленні рішення не взяв до уваги,
що на утриманні відповідача перебуває
мати-інвалід ІІ групи.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_7 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 апеляційну
скаргу просив відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 28 грудня 1996 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Центральним відділом
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї був
зареєстрований шлюб, актовий запис 1731.

Від шлюбу у сторін народилися діти: син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_1 працює у
Київській міській клінічній лікарні №
1 лікарем-анестезіологом, за період з
лютого 2013 року по липень 2013 року його
дохід склав 41 751, 72 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався ст. 180, ч.
3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України та виходив з
того, що ОСОБА_1 має регулярний дохід, а
тому з урахуванням його матеріального
становища і стану здоров'я,
матеріального становища і стану
здоров'я дітей, врахувавши
документально підтверджені понесені
ним витрати на дітей, дійшов до вірного
висновку про стягнення аліментів у
розмірі 1/ 3 частини від усіх видів його
доходів (заробітку), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 30 липня
2013 року і до повноліття дітей.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотні
значення.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

У підтвердження своїх доводів про
утримання дітей ОСОБА_1 надав до суду
копії абонентської книжки по
розрахунку за воду і стоки, спожитий
газ, електроенергію, утримання будинку,
обслуговування домофона, товарні чеки
про купівлю одягу, зошитів, планшету і
набору для риболовлі, при чому до дня
звернення до суду ОСОБА_3 за захистом
своїх прав відповідач придбав лише
планшет і набір для риболовлі, а
спожиті житлово-комунальні послуги
оплачувалися ним починаючи з листопада
2012 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
не прийняв до уваги вказані докази та
правильно зазначив, що вказані
обставини не звільняють відповідача
від обов'язку утримувати дітей
щомісячно, а не в залежності від його
бажання в той чи інший період
здійснювати для дітей якісь покупки,
оплачувати періодично їх навчання,
поповнювати їх мобільні рахунки. На
думку колегії суддів, суд першої
інстанції вірно не взяв до уваги також
характеристику, надану ДІМ Бучанського
МВМ Козловським В.В. ОСОБА_1, оскільки
неможливо встановити дату її
складання.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не надано доказів на підтвердження
подружньої зради з боку ОСОБА_1, а також
вжиття нею заходів для примирення,
колегія суддів до уваги не приймає, так
як згадані обставини не впливають на
обов'язок ОСОБА_1 утримувати своїх
дітей. Виходячи з цих же міркувань
колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на можливість
надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги
на утримання дітей з боку її батьків.

На думку колегії суддів, доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1
разом з ОСОБА_3 і дітьми, не є підставою
для відмови у задоволенні позову, так
як належних і допустимих доказів
виконання свого обов'язку по утриманню
дітей ОСОБА_1 суду не надав.

Колегія суддів відхиляє як
необґрунтовані посилання апелянта на
те, що суд першої інстанції при
визначенні розміру аліментів не взяв
до уваги наявність на утриманні
відповідача непрацездатної матері,
оскільки розмір аліментів судом першої
інстанції визначено з врахуванням
вимог ч. 1 ст. 182 СК України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року є законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 30 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді