Справа № 752/3621/13-ц
Провадження № 2/752/218/14
20.01.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:
головуючого -
судді Колдіної О.О.
з участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» про стягнення
страхового відшкодування,-
позивач звернувся до суду з позовом до
ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» з
позовом про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 4328,84 гривні,
пені за несвоєчасне виконання
грошового зобов»язання в розмірі 444,85
гривень та судових витрат у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що 04.03.2011 р. о 19.00 год. на перехресті
вул..Дніпровської Набережної та пр-ту
П.Тичини в м.Києві сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1
під керуванням водія ОСОБА_2, та
автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_2, що
належить йому на праві власності
Відповідно до постанови
Дніпровського районного суду м.Києва
від 25.03.2011 р. ОСОБА_2 було визнано винним
у настанні даної дорожньо-транспортної
відповідальність власника автомобіля
«Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 була
застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах»,
куди він звернувся з заявою про виплату
страхового відшкодування.
Для визначення вартості
матеріального збитку відповідач
звернувся до послуг незалежного
експерта і відповідно до оцінки було
складено калькуляцію. Загальна сума
збитків відповідно до оцінки становить
Позивач посилається на те, що
відповідач в порушення вимого чинного
законодавства не вчинив дій щодо
виплати страхового відшкодування
протягом визначеного строку, в зв»язку
з чим на підставі ст.36 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» він просить стягнути з
Страхової компанії пеню за період з
25.07.2011 р. до 22.03.2012 р.
В ході судового розгляду
позивач підтримав позовні вимоги і
обґрунтування позову в повному обсязі
та просив суд його задовольнити, з
підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судове
засідання повторно не з»явився,
надіславши клопотання про відкладення
розгляду справи. Оскільки відповідач,
будучи належним чином повідомленим про
місце і час розгляду справи, не
з»являється в судові засідання,
починаючи з моменту розгляду справи,
надаючи клопотання про відкладення
розгляду справи, суд розцінює дані дії
як зловживання правом і вважає за
можливе провести розгляд справи у
відсутність представника відповідача.
Вислухавши позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
В ході розгляду справи було
встановлено, що 04.03.2011 р. о 19.00 год на
перехресті вул..Дніпровської
Набережної та пр-ту П.Тичини в м.Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Фольксваген» д.н.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, та
автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_2, під
Відповідно до постанови
Дніпровського районного суду м.Києва
від 25.03.2011 р. винним у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди був
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням, не підлягають доказуванню
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, в даному випадку,
наявність вини в діях ОСОБА_2 не
підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об"єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.1992 року № 6 „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав.

Як закріплено ст.1192 ЦК
України, з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов"язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Законом України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлений обов»язок
власників транспортних засобів
застрахувати свою відповідальність.

Згідно з ст.985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов»язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.

Особливості укладення
договору страхування на користь
третьої особи встановлюються законом.

Судом встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Фольксваген» д.н.
НОМЕР_1 була застрахована ЗАТ «СК
«Інкомстрах» (правонаступник ПрАТ «СК
«Інкомстрах»).

Відповідно до ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.12 зазначеного
Закону страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Судом встановлено, що 22.04.2011 р.
позивач звернувся до СК «Інкомстрах» з
заявою про страхове відшкодування.

З даної заяви вбачається, що
відповідно до звіту № 8496 від 17.02.2011 р.
сума збитків, що підлягає
відшкодуванню становить 4328,84 гривні.

Відповідно до ст.29 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

З боку Страхової компанії
суду на неодноразові запити не надано
для огляду та оцінки в якості доказу
звіту від 17.03.2011 р., що був складений за
заявою СК «Інкомстрах», однак суду
також не надано доказів на
спростування розміру шкоди. що
підлягає відшкодуванню позивачу.

Також суду не надано
відомостей про розмір франшизи, що
встановлена страховим полісом.

Сума страхового
відшкодування на день розгляду справи
не була сплачена позивачу.

Отже, в силу Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховик, а саме ПрАТ «СК
«Інкомстрах», повинен відшкодувати .
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4328,84
гривень.

Відповідно до положень ст.36 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик за наявності
документів, передбачених ст.35
зазначеного Закону, повинен прийняти
рішення про виплату страхового
відшкодування не пізніш як через 90 днів
з дня отримання заяви про страхове
відшкодування.

За кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати)
з вини страховика (МТСБУ) особі, яка
має право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України,
яка діє протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Як зазначалось вище, позивач
звернувся до Страхової компанії з
заявою про страхове відшкодування
22.04.2011 р., тобто рішення про виплату
страхового відшкодування повинно було
бути прийнято і воно сплачено до 22.07.2011
р.

Отже відповідач повинен
сплатити позивачу пеню за прострочення
виплати страхового відшкодування.

Позивач просить стягнути
пеню за період з 25.07.2011 р. по 22.03.2012 р.

Розрахунок, наведений
позивачем, відповідає вимогам чинного
законодавства щодо нарахування пені, а
тому може бути взятий судом до уваги.

Враховуючи викладене,
оцінюючи всі досліджені судом докази,
суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення суми страхового
відшкодування, пені за несвоєчасну
виплату страхового відшкодування є
обгрунтованими, доведеними і
підлягають задоволенню.

На підставі ст..88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача судовий збір у справі на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215,
224-226, ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Інкомстрах» про стягнення
страхового відшкодування
задовольнити.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування в
розмірі 4328 гривні 84 копійки, пеню в
розмірі 444 гривні 85 копійок, судовий
збір в сумі 214 гривень 60 копійок.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана відповідачем
протягом 10 днів з моменту отримання
копії рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
приймали участь у розгляді справи, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: