Справа: 164/1915/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року.
Смт.
Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, його
представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Маневичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних
аліментів та стягнення додаткових
витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд із вказаним позовом,
який обґрунтувала тим, що з 17 вересня 2010
року і по даний час перебуває із
відповідачем ОСОБА_4 у шлюбі, який
зареєстрований Боровичівською
сільською радою Маневицького району,
актовий запис № 8. Від даного шлюбу у
них народилося двоє дітей - син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 19 листопада 2012 року
відповідач залишив сім'ю і повернувся
проживати до своїх батьків в с. Копилля
Маневицького району. Оскільки ОСОБА_4
належної матеріальної допомоги на
утримання дітей не надавав, тому
позивач звернулася до суду з заявами
про видачу судових наказів про
стягнення з нього аліментів. 15 червня
2012 року та 27 червня 2013 року Маневицьким
районним судом було видано два судові
накази про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
дітей, кожного зокрема, в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня пред'явлення заяви до суду та до
досягнення ними повноліття. Однак,
встановлених судом розміру аліментів
позивач вважає не достатнім для
утримання малолітніх дітей, оскільки
відповідач має постійне місце роботи і
може виплачувати аліменти у більшому
розмірі. Крім того, діти часто хворіють
і потребують додаткових витрат. ОСОБА_2
неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з
проханням надати матеріальну допомогу
у додаткових витратах на дітей, проте
відповідач не реагував і відмовлявся
надавати таку допомогу. Тому вона
змушена була звернутися до суду та
просила скасувати судові накази
Маневицького районного суду від 15
червня 2012 року та 27 червня 2013 року;
змінити розмір стягуваних з ОСОБА_4
аліментів на утримання малолітніх
дітей, а саме в подальшому стягувати
аліменти на дітей в розмірі ? доходу
відповідача, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову і до досягнення старшою дитиною
повноліття; припинити стягнення
аліментів з ОСОБА_4 за судовими
наказами № 0311/6079/2012 від 3 січня 2013 року
та № 164/866/13-ц від 29 липня 2013 року;
стягнути з ОСОБА_4 додаткові витрати на
утримання малолітнього ОСОБА_6 в сумі 439
гривень 17 копійок; стягнути з ОСОБА_4
додаткові витрати на утримання
малолітньої ОСОБА_7 в сумі 726 гривень 20
копійок, а також судовий збір по справі.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 збільшила свої позовні вимоги, а
саме просила стягнути з ОСОБА_4
додаткові витрати на утримання
малолітнього ОСОБА_6 в сумі 469 гривень 02
копійки, решту вимог залишила без змін.
Позов просила задовольнити повністю із
наведених у ньому підстав.

Представник позивача ОСОБА_3
позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнав. Пояснив, що позивач має
достатньо коштів для утримання дітей,
оскільки отримує аліменти та
відповідну соціальну допомогу на
дітей. Місце його роботи та посада не
змінилися, заробітна плата із моменту
видачі судових наказів не збільшилася,
а тому і матеріальне становище
лишилося незмінним.

Представник відповідача ОСОБА_5
позов не визнав, просив відмовити в
його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, кожного зокрема,
проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

За вимогами ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України
до обставин, які враховуються при
визначенні розміру аліментів,
відносяться: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей чи
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина та інші обставини,
що мають істотне значення.

Судом установлено, що 17 вересня 2010 року
Боровичівською сільською радою
Маневицького району було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, актовий запис № 8. Від даного
шлюбу у них народилося двоє дітей - син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
матеріалами справи, зокрема,
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 17
вересня 2010 року та свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_3 від 1 червня 2011
року та серії НОМЕР_4 від 4.06.2013 року (а.с.
4-6). На даний час сторони шлюб не
розірвали, проте проживають окремо,
діти проживають разом із позивачем.

15 червня 2012 року за заявою ОСОБА_2
Маневицьким районним судом було видано
судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4
на користь заявника аліменти на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 31 травня 2012 року до
досягнення ним повноліття. Постановою
головного державного виконавця ВДВС
Маневицького РУЮ Мельника А.М. від 14
січня 2013 року постановлено звернути
стягнення аліментів на заробітку плату
боржника щомісячно до 10 числа
наступного місяця (а.с. 7-10).

27 червня 2013 року за заявою ОСОБА_2
Маневицьким районним судом було видано
судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4
на користь заявника аліменти на
утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 17 червня 2013 року до
досягнення нею повноліття. Постановою
головного державного виконавця ВДВС
Маневицького РУЮ Мельника А.М. від 1
серпня 2013 року постановлено звернути
стягнення аліментів на заробітку плату
боржника щомісячно до 10 числа
наступного місяця (а.с. 11-14).

Згідно повідомлення Управління
соціального захисту населення
Маневицької РДА № 3601/12 від 31.12.2013 року
ОСОБА_2 протягом 2013 року отримувала
грошову допомогу на малолітніх ОСОБА_6
та ОСОБА_2 по догляду до досягнення ними
трирічного віку та при їх народженні
(а.с. 66, 67).

Із матеріалів справи, зокрема,
довідки ВДВС Маневицького РУЮ № 5958 від
23 жовтня 2013 року про розмір сплачених
аліментів вбачається, що
заборгованості по сплаті аліментів у
відповідача ОСОБА_4 немає (а.с. 21). На
даний час він працює дорожнім
робітником філії Маневицька
дорожньо-експлуатаційна дільниця (а.с.
22, 41).

Із пояснень позивача ОСОБА_2 судом
установлено, що підставою для подачі
позову стало те, що на момент звернення
до суду із заявою про видачу судового
наказу відповідач ОСОБА_4 мав постійний
заробіток, оскільки працював дорожнім
робітником в Маневицькій ДЕД, де і на
даний час працевлаштований, проте їй не
був відомий розмір заробітної плати
чоловіка. Отримавши офіційну довідку
із Маневицької ДЕД, вирішила подати до
суду позов про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

З огляду на дану правову норму, що
регулює спірні відносини, предметом
дослідження у даній справі є зміна
матеріального, сімейного становища
платника аліментів і їх отримувача.

У п.23 постанови Пленуму Верховного суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз»яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв»язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров»я когось із них.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
приходить висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_4 в частині зміни розміру
стягуваних аліментів, оскільки,
всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України,
позивачем не надано доказів про зміну
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них чи інших суттєвих
підстав, які б обґрунтовували позов.

Статтею 185 Сімейного кодексу України
визначено, що той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Також із пояснень ОСОБА_2
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що з 20 по 22 червня
2012 року та з 5 по 6 липня 2012 року
малолітній ОСОБА_6 перебував на
лікуванні в офтальмологічному
відділенні Волинського обласного
дитячого територіального об'єднання, з
21 по 30 листопада 2012 року - на
стаціонарному лікуванні у Волинській
обласній інфекційній лікарні, а з 20 по 29
січня 2013 року - на стаціонарному
лікуванні в Колківській районній
лікарні Маневицького району. Препарати
на його лікування були придбані за
власні кошти позивача, а частина видана
медичними закладами (а.с. 15-18, 26, 28, 30).

Крім того, з 2 по 11 липня 2013 року
малолітня ОСОБА_7 перебувала на
стаціонарному лікуванні в
педіатричному відділенні № 2
Волинського обласного дитячого
територіального об'єднання, медичні
препарати для дочки купувалися
позивачем як за власні кошти, так і
видавались медичним закладом (а.с. 19, 27).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на наведене, суд
приходить висновку про стягнення з
відповідача ОСОБА_4 додаткових витрат
на утримання малолітнього ОСОБА_6 в
сумі 469 гривень 02 копійки та додаткових
витрат на утримання малолітньої ОСОБА_7
в сумі 726 гривень 20 копійок.

Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України,
з відповідача слід стягнути 229 гривень
40 копійок судового збору.

На підставі ст.ст. 180-182, 185, 192 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну
розміру стягуваних аліментів та
стягнення додаткових витрат на дитину
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
додаткові витрати на утримання
малолітнього ОСОБА_6 в сумі 469
(чотириста шістдесят дев'ять) гривень 02
копійки та додаткові витрати на
утримання малолітньої ОСОБА_7 726 (сімсот
двадцять шість) гривень 20 копійок.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок судового збору.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через Маневицький
районний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Маневицького районного суду
І.С. Токарська