Справа № 113/122/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року

Первомайський районний суд Автономної
Республіки Крим

у складі: головуючого - судді
Михайлової Л.О.,

за участю секретаря Смирнової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Первомайське,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
суми боргу за договором позики,
відсотків за договором позики, а також
три відсотки річних від простроченої
суми. Свої вимоги мотивує тим, що 01
березня 2012 року між ним та відповідачем
був укладений договір позики,
відповідно до якого позивач передав
відповідачу суму в розмірі 51090 грн. під
4% на місяць, відповідач дану суму боргу
зобов'язалася повернути до 01 листопада
2012 року, про що склала відповідну
розписку. 07.06.2013 року відповідач
повернула йому частково суму основного
боргу в розмірі 5000 грн. Дотепер
відповідач решту суми боргу з
відсотками за договором позики не
повернула, у зв'язку з чим позивач
просить суд стягнути на його користь з
відповідача суму боргу за договором
позики від 01.03.2012 року у розмірі 46090,00
грн., відсотки від суми боргу за
договором позики у розмірі 29054 грн. та 3%
річних від простроченої суми за увесь
час прострочення у сумі 1828,99 гривень,
всього 76972,99 грн., а також судові витрати
та витрати на правову допомогу.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, заявив клопотання про
забезпечення виконання рішення шляхом
накладенням арешту на все рухоме та
нерухоме майно, яке належить на право
власності ОСОБА_2

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи у її відсутність, позовні вимоги
визнає в повному обсязі.

Вислухавши позивача, повно і
всебічно з'ясувавши обставини по
справі, надані суду докази, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України
суд вважає можливим задовольнити позов
за наявністю для цього законних
підстав, тому що безперечне визнання
відповідачем позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Згідно зі ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 01 березня 2012
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
встановленої законом письмової формі
укладений договір позики, відповідно
до якого позивач передав відповідачу
суму в розмірі 51090 грн. з виплатою
процентів у розмірі 4% від суми позики
на місяць. Відповідач в свою чергу
зобов'язалася повернути позивачу таку
ж суму грошей до 01.11.2012 року, про що була
складена відповідна розписка.
Відповідач 07.06.2013 року повернула
позивачу частково суму основного боргу
у розмірі 5000 грн., про що заявлено у
позові та не заперечується
відповідачем. Решта суми боргу у
розмірі 46090 грн. ОСОБА_2 не повернута
ОСОБА_1 й дотепер.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням відсотків від суми
боргу за договором позики, а також три
відсотки річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Розмір оговорених у розписці 4% на
місяць від суми позики за 15 місяців
складає 29054 грн. з розрахунку: 14305,20 грн.
- за період з 02.11.2012 року по 07.06.2013 року
від суми 51090 грн., а також 14748,80 грн. - за
період з 08.06.2013 року по 03.02.2014 року від
суми 46090 грн.

Розмір 3% річних від простроченої
суми за 459 днів (за період з 02.11.2012 року
по 07.06.2013 року, з 08.06.2013 року по 03.02.2014
року) складає 1828,99 грн.

Загальна сума боргу з урахуванням 4%
на місяць від суми позики та 3% річних
від простроченої суми, яка підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 складає 76972,99
грн. (46090 грн.+29054 грн. .+1828,99 грн).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Позивачем надано суду
достатньо доказів на підтвердження
своїх вимог, які відповідачем не
спростовані.

Статтею 79 ч. 3 п. 2 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу.

Згідно з квитанцією № 2 від 03.02.2014
року позивач сплатила адвокату за
надання правової допомоги 1705,20 грн., які
підлягають стягненню на її користь з
відповідача.

В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до квитанції № 16ВZ33417 від
3.02.2014 року позивачем сплачений
судовий збір у сумі 769,73 грн., яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Стаття 217 ЦПК України передбачає, що
суд, який ухвалив рішення, може
визначити порядок його виконання,
надати відстрочку або розстрочити
виконання, вжити заходів для
забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Суд вважає, що з метою забезпечення
повного та реального виконання
рішення суду, враховуючи велику суму
боргу, заявлене позивачем клопотання
про забезпечення його виконання шляхом
накладенням арешту на все рухоме та
нерухоме майно, яке належить на право
власності ОСОБА_2, підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 10, 11, 57- 60, 79-80, 88, 209, 212-215, 217, 218, 223, 294
ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049,
1050 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Первоуральськ
Свердловської області, Росія, номер
реєстраційної картки платника
податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг
за договором позики в сумі 46090 грн.,
проценти за договором позики в сумі 29054
грн., 3% річних від простроченої суми в
розмірі 1828,99 грн., всього 76972 (сімдесят
шість тисяч дев'ятсот сімдесят дві)
гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 769,73 грн., витрати на
правову допомогу в сумі 1705,20 грн.,
всього 2474,93 грн.

В порядку забезпечення виконання
рішення накласти арешт на все рухоме
та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2
на праві власності.

Виконання рішення в частині арешту
рухомого та нерухомого майна покласти
на відділ Державної виконавчої служби
Первомайського районного управління
юстиції АР Крим.

Рішення може бути оскаржено до
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Первомайський
районний суд АР Крим шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий