АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/3127/14
Головуючий у 1-й інстанції - Виниченко
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 10 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення збитків у розмірі
35 808 грн. за договором на виконання
ремонтно-будівельних робіт від 01 липня
2012 р., які складаються із суми боргу у
зв'язку з невиконанням зобов'язань у
розмірі 28 000 грн., пені у розмірі 3 808
грн., витрат на правову допомогу в сумі 4
000 грн., а також просив про стягнення на
його користь моральної шкоди в сумі 10
000 грн. і судових витрат в сумі 572,24 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 01.07.2012 р. між ним та відповідачем було
укладено договір на виконання
ремонтно-будівельних робіт, відповідно
до якого ОСОБА_3, як підрядчик,
зобов'язався власними силами в строк
до 10 серпня 2012 року провести
ремонтно-будівельні роботи в квартирі
АДРЕСА_1 вартістю 28 000 грн., крім того,
вартість будівельних матеріалів мала
складати суму 2 800 грн. Дана квартира
належить його подрузі ОСОБА_4, яка
знаходилась за межами України і
попросила його знайти підрядників та
провести відновлювальний ремонт
квартири. На виконання умов вказаного
договору він передав відповідачу
грошові кошти: 28.06.2012 р. в сумі 4 600 грн.
та в період часу з 01 червня 2012 року по 03
червня 2012 року в сумі 26 200 грн., а всього -
30 800 грн., з яких на суму 2 800 грн. він
претензій не має, так як відповідач на
цю суму закупив будівельні матеріали.
Решта 28 000 грн. залишилася у ОСОБА_3
Відповідач не виконав зобов'язання у
визначений договором строк, у зв'язку з
чим він звертався до Дніпровського РУ
ГУ МВС України у м. Києві із заявою про
допомогу. За результатами розгляду
його звернення 17.10.2012 року прийнято
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ст. 190 КК
України, та рекомендовано вирішити
дане питання в судовому порядку. Після
цього відповідач визнав свій борг в
сумі 28 000 грн. та пообіцяв повернути
грошові кошти в найкоротший термін, про
що склав розписку від 20.09.2012 року. Однак,
ОСОБА_3 гроші не повернув. Враховуючи
передбачену договором
відповідальність, відповідач також
зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 3
808 грн. за прострочення терміну
виконання робіт й витрати, понесені ним
на правову допомогу в сумі 4 000 грн.

Окрім того, його неодноразові
звернення до відповідача та ухилення
останнього від повернення грошових
коштів спричинили йому хвилювання й
моральні страждання, несплата
відповідачем коштів перешкоджала
знайти інших підрядників для
проведення незроблених ОСОБА_3 робіт.
Він зазнав сорому перед своєю подругою
із-за того, що не зміг виконати на її
прохання ремонт в квартирі. Ці
переживання призвели до того, що він
потрапив до лікарні через загострення
хвороби цукрового діабету, де
лікувався з 19.11.2012 р. по 07.12.2012 р.
Спричинену йому відповідачем моральну
шкоду він оцінює у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
що викладені в ній.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
приватним підприємцем ОСОБА_5 01.07.2012 р.
було укладено договір на виконання
ремонтно-будівельних робіт ( а.с. 8), за
умовами якого відповідач взяв на себе
зобов'язання виконати у строк з 01.07.2012 р.
по 10.08.2012 р. ремонтно-будівельні роботи
в квартирі за адресою АДРЕСА_1 згідно із
затвердженою замовником ОСОБА_2
проектно-кошторисною документацією,
вартість робіт визначена у розмірі 28 000
грн.

Відповідно до п. 3.4 договору оплата
виконаних робіт і фінансування
підрядника на закупівлю і доставку на
об»єкт необхідних будівельних
матеріалів та обладнання проводиться
замовником поетапно.

Розділами 2; 2.2 договору
передбачено, що замовник зобов»язаний
своєчасно забезпечити фінансування
для закупівлі підрядником будівельних
матеріалів і необхідного обладнання
для виконання будівельно-ремонтних
робіт, а підрядник зобов»язаний
забезпечити якісне виконання
будівельно-ремонтних робіт у
відповідності з будівельними нормами і
правилами та здати закінчений об»єкт
замовнику у визначені договором
строки.

Як видно з пояснень сторін,
проектно-кошторисна документація ними
не складалася.

Із розписки від 28.06.2012 р. вбачається, що
до укладення договору відповідач
отримав від позивача кошти на ремонт
квартири АДРЕСА_1 в сумі 4 600 грн. (а.с. 13).

В подальшому при сплаті ОСОБА_2 коштів
відповідач ОСОБА_3 на зворотній стороні
наявного у позивача договору робив
записи про отримані суми, при цьому
дати сплати грошей не зазначалися.
Згідно записів, відповідач отримав для
проведення ремонту наступні суми
коштів: 3 800 грн., 800 грн., 1 600 грн., 4 000 грн.,
800 грн., 8 000 грн. та 7 200 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ст. 851 ЦК України,
підрядник має право не розпочинати
роботу, а розпочату роботу зупинити,
якщо замовник не надав матеріалу,
устаткування або річ, що підлягає
переробці, і цим створив неможливість
виконання договору підрядником.

Відповідач суду пояснив, що в день
укладення договору від позивача він
отримав 3800 грн., в подальшому кошти
щоразу надавались відповідно до умов
договору після перевірки ОСОБА_2
якості виконання певних етапів
ремонтних робіт, зауважень щодо
строків і якості проведених робіт з
боку позивача до нього не було; ремонт у
визначений договором строк до 10.08.2012 р.
ним виконаний не був через ненадання
позивачем у повному обсязі коштів,
оскільки остання сума 7 200 грн. була
сплачена лише 15-20 серпня 2012 року.
Ремонтні роботи ним загалом було
виконано на 80 %, претензій позивача щодо
якості робіт не було. Вартість
ремонтних робіт та матеріалів була
збільшена у зв»язку з придбанням
позивачем більш дорогої душової
кабіни.

Вказані доводи відповідача також
підтверджуються показами допитаних
судом свідків.

Так із показань свідка ОСОБА_6
вбачається, що він допомагав
відповідачу виконувати ремонт у
вказаній квартирі. Ремонт був
виконаний на завершальній стадії,
зроблена ванна кімната, арка у
коридорі, на кухні покладена плитка і
поклеєні шпалери, завезено та
встановлено двоє дверей, підключено
світло й вода.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив суду, що він
працює кредитним інспектором.
Виконуючи свої службові обов»язки по
роботі з клієнтами, він бачив, що
ОСОБА_3 робив ремонт у квартирі по б-ру
Верховної Ради. За час відвідин
спостерігав, що спочатку були виконані
у квартирі підготовчі роботи для
ремонту, в подальшому була зроблена у
коридорі фігурна арка, покладена
плитка, готувалась поклейка шпалер,
ремонт здійснювався якісно. Востаннє
він був у квартирі десь у липні-серпні
2012 року, весь час відповідач пояснював,
що господар квартири з ним не
розраховується, постійно чекав, що той
має оплатити роботи.

Свідок ОСОБА_8 засвідчив, що у 2012 році на
прохання відповідача надавав
обладнання та інструмент для ремонту у
квартирі по бул. Верховної Ради,
привозив у кватиру будівельні
матеріали, двері, сантехніку, звідти
вивозив сміття, а також допомагав
міняли придбану душову кабіну на іншу,
оскільки позивач забажав встановити
більш дорожчу душову кабіну. Квартира
була у стадії закінчення ремонту.
Відповідач йому часто пояснював, що
вчасно закінчити ремонт не може,
оскільки замовник не дає для цього
грошей.

Показання вказаних свідків є
достовірними, оскільки вони
узгоджуються між собою та
підтверджуються іншими матеріалами
справи й фактично не оспорювалися
позивачем в суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України,
розгляд і вирішення цивільних справ у
судах проводиться на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Позивачем не надано суду будь-яких
доказів щодо належного виконання ним
умов договору в частині своєчасної
передачі коштів для закупівлі
відповідачем будівельних матеріалів,
необхідних для ремонту квартири, й
своєчасної оплати ним виконаних
ремонтних робіт певного етапу в період
дії договору.

Вина відповідача в порушенні строків
проведення ремонтних робіт позивачем
не доведена.

В матеріалах справи також відсутні
переконливі докази, які б свідчили про
неякісне виконання відповідачем
вказаних робіт, їх вартість.

Крім того, придбані відповідачем
будівельні матеріали та
сантехобладнання, які були використані
під час ремонту ОСОБА_3, по даний час
знаходяться у відремонтованій
квартирі та є складовою закінченого
ремонту.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку про
недоведеність позовних вимог позивача
ОСОБА_2, обґрунтовано відмовивши в
позові.

Доводи апеляційної скарги вказані
висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді