Справа № 355/2122/13-ц
Провадження № 2/355/24/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Баришівський
районний суд Київської області в
складі

головуючого судді
Литвиненко О.Л.

секретаря
Лунгул Т.А.

з участю представників позивачки
ОСОБА_1, ОСОБА_2

з участю представників відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Баришівка Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Баришівської селищної ради Київської
області, Управління держземаганства в
Баришівському районі Київської
області про визнання недійсним акту,
державних актів, скасування державної
реєстрації земельних ділянок, визнання
недійсним рішення Баришівської
селищної ради, зобов'язання відновити
межові знаки та визнання права
власності на земельну ділянку.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом про визнання недійсним
акту, державних актів, скасування
державної реєстрації земельних
ділянок, визнання недійсним рішення
Баришівської селищної ради,
зобов'язання відновити межові знаки та
визнання права власності на земельну
ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8.
Після його смерті залишилось спадкове
майно: житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку
розміром 0,12 га , що розташовані по
АДРЕСА_1. У встановлений законом термін
вона звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, але отримала відмову у
оформленні земельної ділянки з причин
відсутності державного акту на дану
земельну ділянку. Вважає, що прийняла
спадщину, так як своєчасно подала
заяву до держаного нотаріуса про
прийняття спадщини. За життя її
чоловік ОСОБА_8 намагався відновити
межі між суміжними землекористувачами
сусідами ОСОБА_9 та його спадкоємцями.
Після смерті ОСОБА_9 власницею будинку
по АДРЕСА_2 стала ОСОБА_10, потім даний
будинок успадкувала відповідачка по
справі ОСОБА_7, яка і приватизувала
спірну земельну ділянку за
підробленим актом узгодження межі
земельної ділянки від 03.02.2011 року.
Підробленим даний акт вважає з підстав,
що ОСОБА_8 відмовився підписувати
даний акт про встановлення межі, але
відповідачкою для здійснення
приватизації спірної земельної
ділянки було надано даний акт з
підписом ОСОБА_8. ПП «Едельвейс-К»
було сформовано технічну документацію
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки ОСОБА_7
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель та для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_2. Рішенням № 105.14-07-06 від 26.08.2011
року Баришівська селищна рада
затвердила і передала у власність
вказані земельні ділянки ОСОБА_7.
Вважає, що цим самим позбавлено права
власності на частину земельної ділянки
розміром 0,0217 га ОСОБА_8 В заявленому
позові просить визнати недійсним акт,
державні акти, скасувати державну
реєстрацію земельних ділянок, визнати
недійсним рішення Баришівської
селищної ради, зобов'язати відновити
межові знаки та визнати право її
власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 підтримав заявлений
позов та пояснив суду, що ОСОБА_8
радгоспом «Баришівський» в 1969 році
була наділена земельна ділянка
розміром 0,07 га під забудову в АДРЕСА_1,
яка була виділена в натурі розмірами 18
м х 39 м. Наказом по радгоспу
«Баришівський» ОСОБА_8 було збільшено
присадибну земельну ділянку від 0,07 га
до 0,12 га. Згідно рішення Баришівської
селищної ради № 5 від 26.01.1994 року
ОСОБА_8 було безкоштовно передано у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,12 га в АДРЕСА_1. В даний час
згідно записів у земельно-шнуровій
книзі Баришівської селищної ради № 2731
за ОСОБА_8 рахується земельна ділянка
площею 0,16 га по АДРЕСА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 помер. Позивачка по справі як
дружина померлого звернулась до
нотаріальної контори для оформлення
спадщини на спірну земельну ділянку,
але оформити її не змогла по причині
відсутності держаного акту на дану
землю. Спірну земельну ділянку
успадкувала відповідачка по справі
ОСОБА_7, яка і приватизувала її за
підробленим актом узгодження межі
земельної ділянки від 03.02.2011 року.
Підробленим даний акт вважає з підстав,
що ОСОБА_8 відмовився підписувати
даний акт про встановлення межі, але
відповідачкою для здійснення
приватизації спірної земельної
ділянки було надано даний акт з
підписом ОСОБА_8. Рішенням № 105.14-07-06
від 26.08.2011 року Баришівська селищна
рада затвердила і передала у власність
вказані земельні ділянки ОСОБА_7.
Вважає, що цим самим позбавлено права
власності на частину земельної ділянки
розміром 0,0217 га ОСОБА_8. Просить
задоволити заявлений позов.

В судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_2
підтримала заявлений позов та
пояснила суду, що її батьку ОСОБА_8 в 1969
році була наділена земельна ділянка
розміром 0,07 га під забудову в АДРЕСА_1,
яка була виділена в натурі розмірами 18
м х 39 м, яка згодом була збільшена до 0,12
га. Рішенням Баришівської селищної
ради № 5 від 26.01.1994 року ОСОБА_8 було
безкоштовно передано у приватну
власність земельну ділянку розміром 0,12
га в АДРЕСА_1. В даний час згідно
записів у земельно-шнуровій книзі
Баришівської селищної ради № 2731 за
ОСОБА_8 рахується земельна ділянка
площею 0,16 га по АДРЕСА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 помер. Позивачка звернулась до
нотаріальної контори для оформлення
спадщини на спірну земельну ділянку,
але оформити її не змогла по причині
відсутності держаного акту на дану
землю. Спірну земельну ділянку
успадкувала відповідачка по справі
ОСОБА_7, яка і приватизувала її за
підробленим актом узгодження межі
земельної ділянки від 03.02.2011 року.
Рішенням № 105.14-07-06 від 26.08.2011 року
Баришівська селищна рада затвердила і
передала у власність вказані земельні
ділянки ОСОБА_7. Вважає, що позбавлено
права власності на частину земельної
ділянки розміром 0,0217 га ОСОБА_8 та
позивачку. Просить задоволити
заявлений позов.

В судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_7 не визнала
заявлений позов та пояснила суду, що
спірну земельну ділянку розміром 0, 12 га
колись віддала батькам позивачки її
баба, бо в неї була велика земельна
ділянка. ОСОБА_8 відразу відгородили
дану земельну ділянку, поставили
паркан, який на цій же межі стоїть і по
даний час. Спірною земельною ділянкою
користувався її дядьком, після смерті
якого вона переоформила на себе
будинок і вирішила приватизувати в 2010
році дану земельну ділянку. Звернулась
до ПП «Едельвейс», їй обміряли дану
земельну ділянку і вона подала в
селищну раду відповідну заяву і
приватизувала земельну ділянку біля
спадкового будинку. На її думку ніякі
права на земельну ділянку позивачки не
порушені, в позові просить відмовити.

В судовому засіданні
представник відповідачки ОСОБА_3 не
визнав заявлений позов та пояснив
суду, що рішенням Баришівської
селищної ради від 22.12.2010 року дано
дозвіл ОСОБА_7 на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо виготовлення документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки по АДРЕСА_2. ПП
«Едельвейс» було проведено обміри її
земельної ділянки і 26.08.2011 року дана
технічна документація була
затверджена. Відповідачка отримала два
окремі державні акти на земельну
ділянку розміром 0,15 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та на земельну
ділянку розміром 0, 0414 га для ведення
особистого селянського господарства.
Позивачка користується земельною
ділянкою розміром 0,1207 га, а згідно
записів у земельно-шнуровій книзі за
домоволодінням позивачки рахується
земельна ділянка розміром 0,12 га. Право
позивачки на користування земельною
ділянкою не порушено, підстав для
задоволення позову не вбачає.

В судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_4 не
визнав заявлений позов та пояснив
суду, що підстав для задоволення позову
не вбачає, в його задоволенні просить
відмовити.

В судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_5. не
визнав заявлений позов та пояснив
суду, що представниками позивачки не
доведено в судовому засіданні
порушення межових знаків зі сторони
відповідачки ОСОБА_7, не доведено
підроблення акту про встановлення на
місцевості меж земельної ділянки.
Позивачка користується земельною
ділянкою, яка на 0,0007 га більша від тієї,
що виділялась ОСОБА_8 і що рахується
біля даного домоволодіння. Вважає, що
ніяке право позивачки стосовно
земельної ділянки не порушено,
поскільки у позивачки немає права
власності на дану земельну ділянку і
тому відсутні підстави для задоволення
позову. Вважає, що відсутні підстави
для скасування рішень, державних актів
та державної реєстрації земельних
ділянок.

Заслухавши пояснення
представників позивачки, відповідачку
, представників відповідачів,
дослідивши письмові докази, суд вважає
заявлений позов необґрунтованим і
таким, що не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
наказу № 495 по радгоспу «Баришівський»
від 29.09.1969 року ОСОБА_8 наділено
земельну ділянку в розмірі 0.07 га під
забудову в АДРЕСА_1 за рахунок
зменшення присадибної ділянки ОСОБА_12.
Рішенням № 296/4 виконкому Баришівської
райради депутатів трудящих від 17.12.1969
року «Про наділ присадибних ділянок
під забудову робітниками та
службовцями радгоспу «Баришівський»
затвержено наказ директора радгоспу
«Баришівський» про наділ присадибної
ділянки під забудову ОСОБА_8 площею 700
кв. м згідно наказу № 495 від 29.09.1969 року.
Відповідно акту від 23.12.1969 року
проведено в натурі відвід земельної
ділянки площею 700 кв. м в АДРЕСА_1 в
користування ОСОБА_8.

Наказом № 71 радгоспу
«Баришівський» Київського тресту
(об`єднання) радгоспів від 12.03.1979 року
присадибну земельну ділянку, якою
користується ОСОБА_8 в АДРЕСА_3
збільшено від 0,07 га до 0,12 га за рахунок
вільного присадибного земельного
фонду радгоспу. Рішенням № 5 від 26.01.1994
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність і користування»
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд ОСОБА_8 в АДРЕСА_1
розміром 0,12 га.

Відповідно до ст. 22
Земельного Кодексу України ( в редакції
від 18.12.1990 року) право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі ( на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі ( на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється.

Згідно ст. 23 Земельного Кодексу
України ( в редакції від 18.12.1990 року)
право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів. Форми державних актів
затверджуються Верховною Радою
України.

Дію статті 23 ЗК України ( в
редакції від 18.12.1990 року) зупинено щодо
власників земельних ділянок,
визначених статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України № 15-92.

Відповідно до вимог ст. 1
Декрету Кабінету Міністрів України №
15-92 сільським, селищним, міським Радам
народних депутатів забезпечено
передачу протягом 1993 року громадянам
України у приватну власність земельних
ділянок, наданих їм для ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва, у
межах норм, установлених Земельним
кодексом України. Та згідно ст. 3 даного
Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених статтею 1 цього
Декрету, посвідчується відповідною
Радою народних депутатів, про що
робиться запис у земельно-кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер,
про що в книзі реєстрації смертей
30.06.2011 року зроблено відповідний
актовий запис № 103.

З 1994 року по час смерті ОСОБА_8
розмір земельної дялінки по АДРЕСА_1,
яка була у користуванні ОСОБА_8 не
зменшився. Крім того, ОСОБА_8 при житті
не звертався до суду по питанню захисту
своїх порушених прав землекористувача,
не отримав державний акт на право
власності на землю.

Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
18.04.2008 року спадкоємицею, зазначеною в
заповіті майна ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, є її дочка ОСОБА_7.
Спадкове майно, на яке видано це
свідоцтво складається з житлового
будинку в АДРЕСА_2, що належав померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 її брату ОСОБА_9, після
смерті якого вона фактично прийняла
спадщину, але юридично її не оформила.
На підставі даного свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 18.04.2008 року
за відповідачкою по справі ОСОБА_7
зареєстровано право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_2

Рішенням Баришівської
селищної ради Київської області №
10-02-06 від 22.12.2010 року дано згоду на
виготовлення техдокументації із
землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право на
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд,
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_7 на земельну
ділянку ( площа буде уточнена
технічною документацією) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_2
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 18.04.2008 року.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про
землеустрій» технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку включає: а) пояснювальну
записку; б) технічне завдання на
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку; в) копії заяв
фізичних або клопотання юридичних
осіб;

г) матеріали польових геодезичних
робіт і план земельної ділянки,
складений за результатами кадастрової
зйомки; ґ) рішення органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування про надання або
передачу земельної ділянки у
власність або надання в користування,
у тому числі на умовах оренди; д) акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання; е) акт перенесення в
натуру (на місцевість) меж охоронних
зон, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання земель
за їх наявності; є) кадастровий план
земельної ділянки; ж) перелік обмежень
прав на земельну ділянку і наявні
земельні сервітути.

Приватне підприємство
«Едельвейс-К» виготовило технічну
документацію щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки ОСОБА_7 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_2. Дана технічна документація
відповідає вимогам ст. 56 ЗУ «Про
землеустрій».

03.02.2011 року оформлено два
акти про встановлення на місцевості
та погодження зовнішньої межі
земельної ділянки та передачу на
зберігання встановлених межових
знаків ОСОБА_7 на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
розміром 0,1500 га та для ведення
особистого селянського господарства
розміром 0,0414 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оспорювані акти про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки та передачу на зберігання
встановлених межових знаків ОСОБА_7 не
є в переліку обов»язкових документів
для виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку. Дані акти не
є підставою для виготовлення державних
актів на право власності на земельні
ділянки. Представниками позивачки не
доведено в судовому засіданні
недійсність вказаних актів та їх
підроблення. Суд не вбачає підстав для
визнання недійсними вказаних двох
актів про встановлення на місцевості
та погодження зовнішньої межі
земельних ділянок ОСОБА_7. Тому вважає
за необхідне відмовити позивачці
ОСОБА_6 в задоволенні позовної вимоги
про визнання недійсним актів про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки та передачу на зберігання
встановлених межових знаків.

Рішенням Баришівської
селищної ради Київської області №
105.14-07-06 від 26.08.2011 року затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, на
земельну ділянку площею 0,0414 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2 ОСОБА_7. Цим же
рішенням передано ОСОБА_7 у власність
земельну ділянку площею 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, земельну ділянку
площею 0,0414 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_2.

Дана технічна документація
виготовлена відповідно до вимог ст. 56
ЗУ «Про землеустрій». Суд не вбачає
підстав для визнання недійсним та
скасування рішення Баришівської
селищної ради Київської області №
105.14-07-06 від 26.08.2011 року. Крім того,
позивачка в позові не зазначає
конкретних підстав для скасування
вказаного рішення, а лише посилається
на те, що затвердженням даного рішення
позбавлено права власності на частину
земельної ділянки розміром 0,0217 га, що
належить ОСОБА_8. Судом встановлено і
не оспорюється сторонами, що рішенням
№ 5 від 26.01.1994 року передано безкоштовно
у приватну власність земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд ОСОБА_8 в АДРЕСА_1
розміром 0,12 га, а фактично на даний час
земельна ділянка біля вказаного
домоволодіння є в наявності розміром 0,
1207 га. Тому вважає за необхідне
відмовити позивачці ОСОБА_6 в
задоволенні позовної вимоги про
визнання недійсним рішення
Баришівської селищної ради.

На підставі рішення
Баришівської селищної ради Київської
області № 105.14-07-06 від 26.08.2011 року, у
визнанні недійсним якого судом
відмовляється, ОСОБА_7 16.10.2012 року
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1500 га в АДРЕСА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0414 га в
АДРЕСА_2 для ведення особистого
селянського господарства.

Поскільки судом відмовлено позивачці у
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним вказаного рішення,
то і відсутні підстави для визнання
недійсними вказаних державних актів.

Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1500 га в АДРЕСА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за № 1903.

Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0414 га в АДРЕСА_2 для ведення
особистого селянського господарства
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за № 1905.

В заявленому позові в частині
скасування державної реєстрації
вказаних земельних ділянок позивачкою
не зазначені підстави такого
скасування і не названі вони
представниками позивачки у судовому
засіданні. Суд не вбачає таких підстав
для скасування державної реєстрації
даних земельних ділянок, тому в цій
частині позовні вимоги не підлягають
до задоволення.

Також не підлягають до
задоволення позовні вимоги позивачки
про зобов»язання відновити межові
знаки із перенесенням паркану між її
землеволодінням та відповідачки
ОСОБА_7 відповідно до акту відведення в
натурі земельної ділянки ОСОБА_8 з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
наказу № 495 по радгоспу «Баришівський»
від 29.09.1969 року ОСОБА_8 наділено
земельну ділянку в розмірі 0.07 га під
забудову в АДРЕСА_1 за рахунок
зменшення присадибної ділянки ОСОБА_12.
Рішенням № 296/4 виконкому Баришівської
райради депутатів трудящих від 17.12.1969
року затвержено наказ директора
радгоспу «Баришівський» про наділ
присадибної ділянки під забудову
ОСОБА_8 площею 700 кв. м згідно наказу №
495 від 29.09.1969 року. Відповідно акту від
23.12.1969 року проведено в натурі відвід
земельної ділянки площею 700 кв. м в
АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_8. Але в
даному акті не встановлено та не
зазначено конкретні розміри виділеної
земельної ділянки. Позивачка
посилається на підтвердження розмірів
своєї земельної ділянки планом на
забудову , в якому зазначені розміри 18м
х39 м. Але даний план не є додатком до
акту відводу в натурі земельної
ділянки

Наказом № 71 радгоспу
«Баришівський» Київського тресту
(об`єднання) радгоспів від 12.03.1979 року
присадибну земельну ділянку, якою
користується ОСОБА_8 в АДРЕСА_3
збільшено від 0,07 га до 0,12 га за рахунок
вільного присадибного земельного
фонду радгоспу. Рішенням № 5 від 26.01.1994
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність і користування»
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд ОСОБА_8 в АДРЕСА_1
розміром 0,12 га. Позивачем не надано
суду акт відводу в натурі доділеної
земельної ділянки із зазначенням її
розмірів. Крім того, згідно
повідомлення Управління
Держземагенства у Баришівському
районі Київської області № 6103 від
13.12.2013 року земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1 має площу 0, 1207 га, що навіть
більше виділеної.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, про що в
книзі реєстрації смертей 30.06.2011 року
зроблено відповідний актовий запис №
103. Після смерті ОСОБА_8 його дружина
ОСОБА_6, яка є позивачкою по справі
звернулась до Баришівської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка ОСОБА_8. На підставі її
заяви було відкрито спадкову справу №
431/2011 щодо майна померлого ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов»язків від фізичної особи, яка
померла ( спадкодавця) до інших осіб (
спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Суд вважає, що на час звернення до
суду права позивача ОСОБА_6 на спадкову
спірну земельну ділянку ніяким чином
не порушені, так як лише 05.02.2014 року
позивачка ОСОБА_6 отримала в
нотаріальній конторі свідоцтво на
спадщину після смерті свого чоловіка
ОСОБА_8, що підтвердила в судовому
засіданні її представник ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України в
редакція від 07.05.2011 року у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок, будівлю, споруду, переходить
право власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним
актом, крім випадків, визначених
частиною другою цієї статті.

Згідно п.7 Перехідних положень до
Земельного Кодексу України 2001 року
громадяни та юридичні особи, що
одержали у власність, у тимчасове
користування, в тому числі на умовах
оренди, земельні ділянки у розмірах, що
були передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

На час смерті ОСОБА_8 земельна
ділянка розміром 0, 12 га по АДРЕСА_1
перебувала у користуванні померлого
ОСОБА_8, на дану земельну ділянку у
ОСОБА_8 був відсутній
правовстановлюючий документ на право
власності.

Позивачка ОСОБА_6 з урахуванням
отримання свідоцтва на спадщину після
смерті ОСОБА_8, не позбавлена права
оформити відповідно до ст. 120 ЗК України
і ст. 377 ЦК України і наявну земельну
ділянку біля спадкового будинку. В
даному випадку право позивачки на
землекористування ніяким чином не
порушено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що відсутні підстави для
визнання за позивачкою права власності
на земельну ділянку розміром 0, 12 га по
АДРЕСА_1. В задоволенні заявленої
вимоги необхідно відмовити.

Встановлені судом обставини
підтверджуються:

- копією наказу № 495 радгоспу
«Баришівський» від 29.09.1969 року, згідно
якого ОСОБА_8 наділено земельну ділянку
в розмірі 0.07 га під забудову в АДРЕСА_1
за рахунок зменшення присадибної
ділянки ОСОБА_12. ( а.с.18);

- копією рішення № 296/4
Баришівської райради депутатів
трудящих від 17.12.1969 року про наділ
присадибних ділянок під забудову
робітниками та службовцями радгоспу
«Баришівський», згідно якого
затверджено наказ директора радгоспу
«Баришівський» про наділ присадибної
ділянки під забудову ОСОБА_8 площею 700
кв. м. ( а.с. 17);

- копією акту від 23.12.1969 року,
згідно якого проведено в натурі відвід
земельної ділянки площею 700 кв. м в
АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_8 ( а.с.20);

- копією наказу № 71 радгоспу
«Баришівський» Київського тресту
(об`єднання) радгоспів від 12.03.1979 року,
згідно якого присадибну земельну
ділянку, якою користується ОСОБА_8 в
АДРЕСА_3 збільшено від 0,07 га до 0,12 га за
рахунок вільного присадибного
земельного фонду радгоспу ( а.с.16);

- копією рішення № 5 від 26.01.1994 року
«Про передачу земельних ділянок у
приватну власність і користування»
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд ОСОБА_8 в АДРЕСА_1
розміром 0,12 га;

- копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
в книзі реєстрації смертей 30.06.2011 року
зроблено відповідний актовий запис №
103 ( а.с. 14);

- копією спадкової справи № 431/2011
щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 ( а.с. 69-73);

- копією свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 18.04.2008 року,
згідно якого за відповідачкою по
справі ОСОБА_7 зареєстровано право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2 ( а.с. 115);

- рішенням № 10-02-06 від 22.12.2010 року
Баришівськеої селищної ради Київської
області, згідно якого дано згоду на
виготовлення техдокументації із
землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право на
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд,
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_7 на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2 ( а.с. 112);

- копією технічної документації
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
ОСОБА_7 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2 (а.с.106-129);

- копіями актів від 03.02.2011 року про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки та передачу на зберігання
встановлених межових знаків ОСОБА_7 на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд розміром 0,1500 га та для ведення
особистого селянського господарства
розміром 0,0414 га ( а.с. 121-122);

- іншими доказами.

За даних обставин позов не
підлягає до задоволення.

Керуючись 15, 30, 62, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК
України, ст. ст. 16, 318, 321, 325, 328, 373, 374, 377, 378,
392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.
22, 23 Земельного Кодексу України ( в
редакції від 18.12.1990 року), ст. 120, ч. 1 ст.
126 ЗК України станом на 07.05.2011 року,
розділом 7 Перехідних положень
Земельного Кодексу України ( в редакції
2001 року), суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Баришівської
селищної ради Київської області,
Управління держземаганства в
Баришівському районі Київської
області про визнання недійсним акту,
державних актів, скасування державної
реєстрації земельних ділянок, визнання
недійсним рішення Баришівської
селищної ради, зобов'язання відновити
межові знаки та визнання права
власності на земельну ділянку.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Баришівський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Баришівського районного суду
О. Л. Литвиненко