АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №2208/6322/12
Провадження №22-ц/792/104/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючої - судді Карпусь
С.А.

суддів : Заїки В.М., Матковської Л.О.

при секретарі: Терлич А.В.

з участю:
представника позивача ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою
представником ОСОБА_3, на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 14 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням, земельною ділянкою,
визначення порядку користування
житловим будинком та земельною
ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
земельною ділянкою, визначення порядку
користування житловим будинком,
літньою кухнею, підвалом та земельною
ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2,
посилаючись на те, що ОСОБА_5, з яким
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі, належало 59/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, іншу частину в
розмірі 41/100 при житті подарував сину -
відповідачу ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 помер. На підставі рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 18 січня 2012 року за нею
зареєстровано право власності на 59/150
частини цього домоволодіння ( 59/600 - в
порядку спадкування та 59/200 - частка в
спільному майні подружжя). Повнолітнім
дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у порядку

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Лисюк
А.І. Провадження № 22-ц/792/104/13

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 2,5

спадкування належить по 59/600 частини
домоволодіння, тобто домоволодіння
знаходиться у їх спільній частковій
власності. Під час вчинення виконавчих
дій щодо її вселення у дане
домоволодіння було виявлено, що ОСОБА_2
самовільно без згоди інших
співвласників, шляхом замурування
дверного прорізу між кухнею та
належними їй житловими кімнатами
захопив приміщення, які перебувають у
спільному користуванні, а саме кухню,
котельню, пральню та санвузол, що
унеможливлює користування
вищевказаними приміщеннями. Крім того
відповідач встановив паркан на
спільному подвір'ї, чим чинить їй
перешкоди у користуванні подвір'ям.
Посилаючись на те, що на даний час
домовленості між ними у володінні та
користуванні домоволодінням не
досягнуто, просила зобов'язати ОСОБА_2
не чинити їй перешкоди в користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1, демонтувати
дверний проріз між кухнею і житловою
кімнатою та демонтувати паркан на
подвір'ї.

Під час розгляду справи в листопаді 2012
року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_4, в якому
зазначав, що 15.06.2000 року батько ОСОБА_5
подарував йому 41/100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1. На підставі
заповіту від 16.01.2008 року йому належить
решта житлового будинку з надвірними
будівлями, тобто він є власником всього
домоволодіння. В 2000 році було проведено
розподіл присадибної земельної
ділянки. Незважаючи на це, ОСОБА_4
чинить йому перешкоди у володінні та
користуванні цим майном. Тому просив
зобов'язати останню не чинити йому
перешкод в користуванні житловим
будинком, літньою кухнею «Б», підвалом
та подвір'ям біля літньої кухні «Б»,
встановити новий порядок користування
подвір'ям, стягнути з нього на користь
ОСОБА_4 грошову компенсацію за частку в
домоволодінні, визнавши за ним право
власності на весь житловий будинок та
літню кухню та стягнути з останньої на
його користь 200 тис. дол. США на
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Ухвалою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 14 листопада 2013
року закрито провадження в частині
вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні котельнею, пральнею та
санвузлом, оскільки такі виділені у
користування відповідачу.

Рішенням цього ж суду від 14
листопада 2013 року зобов'язано ОСОБА_2 не
чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом
вільного доступу до кухні, подвір'я
біля житлового будинку, шляхом
демонтажу дверного прорізу між кухнею
та житловою кімнатою. Зобов'язано
демонтувати паркан на подвір'ї на
плані (додаток 4 варіант №2,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою від точки 9 до точки
16 за висновком №09/11 судової
будівельної технічної експертизи а. с.
108).

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням,
земельною ділянкою, визначення порядку
користування житловим будинком,
літньою кухнею, підвалом та земельною
ділянкою відмовлено. Вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_3, ОСОБА_2 вважає
рішення суду незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задоволити його позовні вимоги в
повному обсязі та відмовити в позові
ОСОБА_4. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та не відповідність висновків суду цим
обставинам. Зазначається, що на даний
час йому стало відомо, що
будівельно-технічна експертиза на
підставі якої рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 03.11.2011 року проведено поділ
домоволодіння та земельної ділянки,
проведена з порушенням існуючих вимог
ДБН, що унеможливлює влаштування
дверного проходу у приміщення
котельні, пральні та санвузла замість
замурованого. Суд необґрунтовано
відмовив в задоволенні клопотання про
призначення додаткової судової
будівельно-технічної експертизи.

Позивачка ОСОБА_4, яка у встановленому
законом порядку оповіщена про час і
місце судового засідання, до суду не
з'явилася.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

В силу ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції встановив та правильно
виходив з того, що рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 3 листопада 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 21.08.2012 року,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виділено у спільну
власність ? частину житлового будинку
по АДРЕСА_1, що складається з житлової
кімнати площею 7,5 кв.м., житлової
кімнати площею 19,1 кв.м., кухні площею 12,6
кв.м., підвалу площею 7,6 кв.м., веранди
площею 8,8 кв.м., а з надвірних
господарських будівель ? частини сараю
„Б" з верандою та підвалом. ОСОБА_2
виділено іншу ? частину будинку, яка
складається з котельні площею 8, 2 кв.м.,
пральні площею 3,0 кв.м., санвузла площею
2,7 кв.м., ? частини сараю з верандою та
підвалом „Б" та належної йому на
підставі договору дарування від 15.06.2000
року 41/100 частини житлового будинку,
виділеної в натурі, яка складається з
житлових кімнат 13,8 кв.м., 17,2 кв.м.,
коридору 6,6 кв.м., сараїв „В", „Г", гаражу
„Е". Проведено поділ закріпленої за
будинком земельної ділянки згідно
варіанту № 2 судової
будівельно-технічної експертизи.
Позивачці з дочкою виділено частину
земельної ділянки площею 0, 0295 га, в
такому ж розмірі виділено земельну
ділянку відповідачу та у спільному
використанні залишено земельну
ділянку площею 0,0005 га для спільного
проходу та обслуговування
господарських будівель. Відповідач
встановив перешкоду в користуванні
належною позивачці частиною будинку -
кухнею площею 12, 6 кв.м. шляхом
замурування дверного прорізу між
кухнею та житловою кімнатою, який
існував до вирішення спору судом,
самоуправно влаштував паркан на
спільному з позивачкою подвір'ї. Тому
суд обґрунтовано дійшов висновку, що
оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди
позивачці у користуванні належним їй
майном та спільним подвір'ям,
зобов'язав його демонтувати дверний
проріз між кухнею та житловою кімнатою
та демонтувати паркан на подвір'ї від
точки 6 до точки 16 додатку 4 варіанту № 2
судової будівельно-технічної
експертизи. Саме з цих підстав суд
підставно задовольнив позов ОСОБА_4.

Такі висновки суду підтверджуються
матеріалами справи, в тому числі
витягом про державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на 59/150 житлового
будинку по АДРЕСА_1, технічним
паспортом на її частину будинку,
рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 3 листопада 2011
року, рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 18 січня 2012
року, ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 21 серпня 2012
року, договором дарування 41/100 частини
будинку по АДРЕСА_1, укладеного 15 червня
2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, актом
роботи комісії, утвореної
розпорядженням міського голови від
04.07.2012 року № 421-р „Про створення
комісії з обстеження домоволодіння по
АДРЕСА_1", яким встановлено факт
замурування дверного прорізу між
кухнею та житловою кімнатою, що
належать позивачці, та влаштування
паркану на подвір'ї загального
користування, листом виконкому
Кам'янець-Подільської міської ради від
11.07.2012 року, з якого вбачається, що
департаментом містобудування,
архітектури та земельних відносин не
надавався дозвіл на переобладнання та
перепланування в будинку по АДРЕСА_1,
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від №
09/11(а.с.108), фототаблицями.

Правильними є висновки суду про
відмову у зустрічному позові ОСОБА_2 за
недоведеністю заявлених вимог.

Відмовляючи йому в задоволенні позову,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 3 листопада 2011 року, яке
набрало законної сили і є обов'язковим
для всіх органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій та
громадян і підлягає виконанню на всій
території України, визнано за ОСОБА_2
право власності на ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями та
виділено йому у користування ? частину
земельної ділянки, на якій розташоване
домоволодіння по АДРЕСА_1. Тому
відсутні підстави зобов'язати ОСОБА_4
усунути йому перешкоди у користуванні
ним, ОСОБА_2, усім житловим будинком з
надвірними спорудами та земельною
ділянкою.

Не знайшов суд підстав також для
припинення частки ОСОБА_4 у
домоволодінні. Позивач по зустрічному
позову не дотримався вимог ч.2 ст. 365 ЦК
України та попередньо не вніс на
депозитний рахунок суду вартість
належної його матері частки у
домоволодінні.

Наведене свідчить про те, що позивачем
по зустрічному позову не доведено
порушення його прав як власника, тому й
відсутні підстави, передбачені ч.3 ст. 386
ЦК України для відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що будівельно-технічна експертиза на
підставі якої рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 03.11.2011 року проведено поділ
домоволодіння та земельної ділянки,
проведена з порушенням існуючих вимог
ДБН, не заслуговують уваги. Як
вбачається з матеріалів справи,
рішення суду щодо розподілу житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1 набрало законної сили. З цих
підстав воно не може переглядатися при
розгляді іншої справи між тими самими
сторонами. Відповідач не позбавлений
можливості вирішувати питання в
порядку, визначеному ст.ст. 219, 220, 221 та 361
ЦПК України.

Не спростовують висновків суду також
доводи апеляційної скарги про те, що
суд безпідставно відмовив у проведенні
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи,
оскільки під час розгляду даної справи
не виникло необхідності в з'ясуванні
обставин, які потребують спеціальних
знань у галузі будівництва.

Рішення суду ґрунтується на повно та
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А. Карпусь