АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/1494/2014 Головуючий
у 1 - й інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 22 листопада 2013 року про
відмову в задоволенні подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича,
зацікавлені особи: Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк»,
ОСОБА_5, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_5, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року відмовлено в задоволенні подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича,
зацікавлені особи Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк»,
ОСОБА_5, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_5.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
Публічне акціонерне товариство «Креді
Агріколь Банк» звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа
ОСОБА_5.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду є незаконною,
необґрунтованою та постановлена з
порушенням норм процесуального
законодавства. Зазначає, що судом 1-ї
інстанції було грубо порушено
положення ЦПК України, так як державний
виконавець (заявник) не був
повідомлений про час та місце розгляду
його подання, що фактично позбавило
його можливості надати суду докази на
обґрунтування доводів свого подання.
Висновки суду 1-ї інстанції про те, що
ОСОБА_5 не отримував постанови про
відкриття виконавчого провадження є
помилковими, оскільки в ухвалі
Апеляційного суду міста Києва від
29.10.2013 року було встановлено, що ОСОБА_5
отримав постанову про відкриття
виконавчого провадження та був
ознайомлений про строк наданий для
добровільного виконання. Крім того,
державним виконавцем до подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_5 було надано належні
докази, які свідчать про ухилення
боржника від виконання судового
рішення, проте судом 1- інстанції дані
докази безпідставно проігноровані .

В судовому засіданні представник
Публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» Корнєєв Віталій
Миколайович та представник Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко Максим Валерійович повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

ОСОБА_5 та представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тридента
Агро» в судове засідання повторно не
з'явились, про день та час слухання
справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку, а тому,
колегія суддів вважає можливим слухати
справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь
у справі, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Голосіївського районного суду міста
Києва від 02.02.2012 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_5 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 20 037 044,96 грн., судовий збір в сумі
1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 120 грн., всього на загальну суму 20 037
044,96 грн.

На підставі вказаного рішення, 20
березня 2012 року Голосіївським районним
судом міста Києва було видано
виконавчий лист за №2-62/12 про солідарне
стягнення з ОСОБА_5 та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тридента
Агро» на користь Публічного
акціонерного товариства «Креді
АгрікольБанк» заборгованості за
кредитним договором в сумі 20 037 044,96 грн.,
судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
в сумі 120 грн., всього на загальну суму 20
037 044,96 грн.

19 квітня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк»
звернулося до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України з заявою про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Голосіївського районного суду міста
Києва №2-62/12 від 12 березня 2012 року.

26 квітня 2012 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження (ВП №32350972) про
солідарне стягнення з ОСОБА_5 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента Агро» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 20 037 044,96 грн., судовий збір в сумі
1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 120 грн., всього на загальну суму 20 037
044,96 грн. Також, запропоновано боржникам
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
(отримання) постанови.

Дану постанову державним виконавцем
було 28.04.2012 року надіслано на адресу
ОСОБА_5 та отримано останнім 16 травня 2012
року, що підтверджується повідомленням
про вручення рекомендованого
поштового відправлення.

В процесі здійснення виконавчих дій
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
було напрвлено запити до Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку, Інспекції державного технічного
нагляду, Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Державної податкової
служби України, УДАІ ГУМВС України в
місті Києві.

Від Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку,
Інспекції державного технічного
нагляду на адресу відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України надійшли відповіді, з
яких вбачається, що за ОСОБА_5 не
зареєстровано права власності на
нерухоме майно, транспортні засоби,
пакети акцій та ін.

З відповіді Головного управління
Держкомзему у Київській області
вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровані
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння
і випасання худоби у Миронівському та
Обухівському районах Київської
області.

18 червня 2013 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
звернувся до Шевченківського
районного суду міста Києва з поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України.

Своє подання мотивував тим, що з часу
відкриття виконавчого провадження
ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу
жодної суми сплачено не було, а тому
такі дії боржника можливо розцінювати
не інакше, як направлені на вчинення
перешкод державному виконавцю у
здійсненні виконавчого провадження та
намагання уникнути виконання вимог
виконавчого документу.

Постановляючи ухвалу про відмову
державному виконавцю відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейку Максиму Валерійовичу в
задоволенні подання про тимчасове
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа, суд першої 1-ї виходив з того,
що заявником не надано належних
доказів того, що боржник будь-яким
чином ухиляється від виконання
судового рішення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації
прав людини кожна людина має право
вільно пересуватися й обирати собі
місце проживання в межах любої держави.
Кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено
вичерпний перелік підстав для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, зокрема,
коли громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Поряд з цим, про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Вирішення питання судом про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо
ухиляється від виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець надав суду копії:
виконавчого листа Голосіївського
районного суду міста Києва за №2-62/12 від
12 березня 2012 року, постанови про
відкриття виконавчого провадження від
26 квітня 2012 року (ВП №32350972); запитів та
відповідей направлених і отриманих
державним виконавцем до різних органів
та установ; вимоги державного
виконавця від 07.05.2012 року; постанови про
стягнення виконавчого збору від 29.05.2012
р. (ВП №32350972) та заяву стягувача з
проханням щодо звернення державного
виконавця до Шевченківського
районного суду міста Києва з поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, які б свідчили про ухилення
боржника від виконання зобов'язань, а
саме: не надання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
неявка за викликом державного
виконавця; неповідомлення державного
виконавця про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб тощо, державним виконавцем
суду не надано.

Враховуючи вказані обставини, колегія
суддів погоджується з висновками суду
1-ї інстанції про те, що надані
державним виконавцем докази не
підтверджують факту ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов'язань, а тому правові підстави
для задоволення подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича про тимчасове обмеження
ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа
відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом 1-ї інстанції було грубо порушено
положення ЦПК України, що полягає в не
повідомленні належним чином
державного виконавця (заявника) про час
та місце розгляду його подання, що
фактично позбавило його можливості
надати суду докази на обґрунтування та
підтвердження свого подання, колегія
суддів вважає безпідставними з огляду
на таке.

Частиною 2 статті 377-1 ЦПК України
встановлено, що суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

З урахуванням того, що ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України встановлено негайний розгляд
справи, що унеможливлює повідомлення
державного виконавця про дату розгляду
подання шляхом направлення судової
повістки з повідомленням про вручення,
державний виконавець може бути
повідомлений про дату судового
засідання у спосіб, передбачений
частинами 5, 6 статті 74 ЦПК (телеграма,
факс), а також кур'єром із зворотною
розпискою, електронною поштою,
телефонограмою.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 22.11.2013 року подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича про
тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа було призначено
до судового розгляду на 22 листопада 2013
року о 16 годину 00 хвилин.

Про дату, час та місце судового
розгляду справи призначеної на 16 год. 00
хв. 22.11.2013 р. Державна виконавча служба
України Шевченківським районним судом
міста Києва була повідомлена за
допомогою телефонограми, яку о 13 год.45
хв. 22.11.2013 р. прийняв державний
виконавець Попів Р.І., що відповідає
вимогам ст.74 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність висновків суду 1-ї
інстанції про те, що ОСОБА_5 не
отримував постанови про відкриття
виконавчого провадження, колегія
суддів вважає безпідставними,
оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали
вбачається, що суд 1-ї інстанції
посилався на те, що матеріали справи не
містять доказів направлення та
вручення боржнику вимоги державного
виконавця від 07.05.2012 року, а не
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 26 квітня 2012 року (ВП
№32350972).

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: