Справа № 373/3652/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Переяслав-Хмельницький
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Потоцького В.В.,

при секретарі Мисюрі Т.А.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав-Хмельницький
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по аліментах
та неустойки від суми несплачених
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на її
користь заборгованість по аліментах в
сумі 3606,97 гривень, та неустойку (пеню)
від суми несплачених з його вини
аліментів в період з 9 серпня 2010 року по
30 червня 2013 року в розмірі 37404,47 гривень,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 ухиляється
від сплати присуджених з нього
аліментів, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість у сумі 3606,97 гривень.
Неустойка (пеня), згідно наведеного
розрахунку, становить 37404,47 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_1 позов не визнали, посилаючись на
те, що заборгованість у сумі 3606,97
гривень перебуває на виконанні відділу
державної виконавчої служби і законом
не передбачене її додаткове стягнення.
Відповідальність за прострочення
сплати аліментів, виникає лише з
наявності вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає за необхідне позов задовольнити
частково з наступних підстав.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 2 вересня 2010 року з ОСОБА_3 були
стягнуті на користь позивачки аліменти
на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 400 гривень щомісячно,
починаючи з 9 серпня 2010 року і до
повноліття дитини.

З довідки-розрахунку відділу державної
виконавчої служби
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
Київської області від 5 червня 2013 року
за №960 слідує, що відповідач аліментів
на утримання сина - ОСОБА_4, не сплачує, в
зв'язку з чим заборгованість по
аліментах за період з 9 серпня 2010 року
по 9 жовтня 2012 року складає 9500 гривень, а
за період 9 жовтня 2012 року по 5 червня 2013
року - 3563,87 гривень, що у сумі складає
13063,87 гривень. Однак, відповідач деякий
час сплачував на користь позивачки
аліменти, зараховуючи їх на спеціально
відкритий для цього розрахунковий
рахунок, але періодично і не в повному
розмірі, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість у сумі 3456,97 гривень.

16 березня 2006 року шлюб між сторонами по
справі був розірваний. 14 липня 2007 року
ОСОБА_3 одружився з іншою жінкою і від
шлюбу мають двох малолітніх дітей,
проживають в будинку його матері.
ОСОБА_3 не працює, в зв'язку з чим не має
можливості повністю сплачувати
аліменти на утримання спільного з
позивачкою сина. При підрахунку
неустойки позивачка не врахувала 150
грн. сплачених аліментів у серпні 2012 та
липні 2013 року, що впливає на загальну
суму неустойки.

Вимоги позивачки про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів не
може бути задоволена з тих підстав, що
порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
Законом України «Про виконавче
провадження» і, відповідно до положень
даного закону суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір. А тому при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості (ухвала Верховного Суду
України від 08 червня 2011 справа
№6-51298св10).

Згідно ст. 196 СК України, при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року за №3, передбачена ст. 196 Сімейного
кодексу України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у вигляді неустойки (пені)
настає за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Проте, неустойка, як відповідальність
за прострочення сплати аліментів,
виникає лише з наявності вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти.

Згідно зі ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен - день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. Суд може
зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

На підставі вищевикладених положень,
суд враховує те, що основною причиною
виникнення заборгованості є тяжке
матеріальне становище відповідача, а
тому необхідно зменшити розмір
неустойки до розміру самої
заборгованості - в сумі 3456 гривень 97
копійок.

Вказані обставини підтверджуються:
рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 2 вересня 2010 року; свідоцтвом про
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
свідоцтвом про народження ОСОБА_4;
довідкою-розрахунком відділу ДВС
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
Київської області від 5 червня 2013 року
за №960; випискою з рахунку в
національній валюті №18677 АТ «Ощадбанк»
на ім'я ОСОБА_2; листом Управління праці
та соціального захисту населення №1031
від 22 жовтня 2013 року; свідоцтвом про
шлюб; довідкою про склад сім'ї від 17.01.2014
р.; квитанціями про сплату аліментів;
свідоцтвами про народження дітей;
декларацією про доходи; випискою з
лікарні.

Судові витрати необхідно покласти на
відповідача.

На підставі ст. 196 Сімейного кодексу
України, керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 209; 213; 214;
215; 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по
аліментах та неустойки від суми
несплачених аліментів в частині
стягнення неустойки від суми
несплачених аліментів в частині
стягнення заборгованості по аліментах
відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по аліментах та
неустойки від суми несплачених
аліментів в частині стягнення
неустойки від суми несплачених
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця села Підкормілля
Любешівського району Волинської
області, на користь ОСОБА_2 в інтересах
її неповнолітньої дитини 3456 гривень 97
копійок неустойки від суми несплачених
аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35
гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. В разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Потоцький