АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/67/14
Справа № 639/1569/13-ц
інстанції: Шиянова Л.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Харківської міської ради на рішення
Жовтневого районного суду міста
Харкова від 5 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3, в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, до державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», управління
Держземагенства у місті Харкові
Харківської області державного
агенства земельних ресурсів України,
територіальної громади міста Харкова,
в особі Харківської міської ради,
садівничого товариства «Роща» про
визнання права власності на земельну
ділянку у порядку спадкування за
законом, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 , в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду із
вказаним позовом.

Просила: визнати право власності
на земельну ділянку АДРЕСА_1;
зобов'язати державне підприємство
«Центр державного земельного
кадастру» зареєструвати право
власності на вказану земельну ділянку
за ОСОБА_4

В обгрунтування позову
посилалась на те, що вона є опікуном
онуки - ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 24 грудня
1997 року №1174 ОСОБА_5 - прадіду ОСОБА_4 для
ведення садівництва була надана у
приватну власність земельна ділянка
АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 не здійснив
державну реєстрацію на вказану
земельну ділянку і не одержав
державний акт на неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину, а
саме квартиру АДРЕСА_2 прийняв його син
- дід ОСОБА_4 - ОСОБА_6.

Оскільки право власності на
земельну ділянку у встановленому
законом порядку не було оформлено,
земельна ділянка до складу спадщини не
ввійшла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла донька
ОСОБА_6 і мати ОСОБА_4 - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер дід
ОСОБА_4 - ОСОБА_6

Посилаючись на те, що єдиною
спадкоємицею земельної ділянки є
ОСОБА_4, просила позов задовольнити.

Відповідачі своїх представників
до суду не направили.

Рішенням Жовтневого районного
суду міста Харкова від 5 липня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1, розміром 493,50 кв.м. у
порядку спадкування за законом після
смерті діда - ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В іншій частині
позову відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду міста Харкова від 10
жовтня 2013 року стягнуто у дольовому
співвідношенні з державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», управління
Держземагенства у місті Харкові
Харківської області, державного
агентства земельних ресурсів України,
територіальної громади міста Харкова,
в особі Харківської міської ради,
садівничого товариства «Роща» на
користь ОСОБА_3 витрати по сплаті
судового збору у сумі 214,60 грн.

В апеляційній скарзі Харківська
міська рада просе рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким ОСОБА_4 у позові відмовити. При
цьому посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Інші особи, які брали участь у
справі, рішення суду не оскаржили.

ОСОБА_3 подала письмові заперечення на
апеляційну скаргу. Вважала її
безпідставною, а рішення суду першої
інстанції - законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з підстав, передбачених
п.п.2, 3 , 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові.

Задовольняючи позов частково і
визнаючи право власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом, суд першої інстанції вважав
доведеним, що земельна ділянка є
спадковим майном після смерті ОСОБА_6, а
спадкоємицею після смерті ОСОБА_6 є
його онука - ОСОБА_4 При цьому суд
відмовив ОСОБА_3 у позові про
зобов'язання управління Держкомзему у
місті Харкові зареєструвати за ОСОБА_4
право власності на вказану земельну
ділянку, так як підставою для
реєстрації є рішення суду про визнання
права власності.

Повністю погодитися з таким
висновком не можна.

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі доказами, що рішенням
виконавчого комітету Харківської
міської ради від 24 грудня 1997 року №1174 і
додатку №1 до нього ОСОБА_5, як члену
садівничого товариства «Роща»,
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 493,50 кв.м. АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_5, який є прадідом ОСОБА_4,
помер.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину
прийняв його син - ОСОБА_6

При цьому до складу спадкового
майна спірна земельна ділянка не
ввійшла, оскільки за життя ОСОБА_5 у
встановленому законом порядку не
оформив на неї своє право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
ОСОБА_4 - ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер дід
ОСОБА_4 - ОСОБА_6

Спадкоємицею після його смерті є
його онука - ОСОБА_4

Відповідно до ст.22, ч.1 ст.23 ЗК
України в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
право власності на земельну ділянку
виникає після встановлення
земельновпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення меж цієї ділянки в натурі
( на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує право власності або право
користування землею забороняється.
Право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Матеріалами справи встановлено і
визнається позивачкою, що документ,
який посвідчує право спадкодавця на
спірну земельну ділянку, відсутній.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п.10 постанови пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» відповідно до ст.1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням його цільового
призначення) при підтвердженні цього
права спадкодавця державним актом на
право власності на землю або іншим
правоустановчим документом.

За відсутності у спадкодавця
правоустановчого документа на
земельну ділянку право власності на
неї у порядку спадкування за законом не
виникає. Відповідно до п.І розділу Х
Перехідних положень діючого ЗК України
рішення про надання в користування
земельних ділянок, а також про
вилучення (викуп) земель, прийняті
відповідними органами, але не виконані
на момент введення у дію цього Кодексу,
підлягають виконанню відповідно до
вимог цього Кодексу. Установлено, що
рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
«Про приватизацію земельних ділянок»
(15-92), є підставою для виготовлення та
видачі цим громадянам або їх
спадкоємцям державних актів на право
власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Таким чином спадкоємці мають
право звернутися до суду з позовом про
завершення приватизації та одержання
державного акта про право власності на
землю на ім'я спадкоємця, а не права
власності на земельну ділянку.

Такого позову ОСОБА_3, в інтересах
ОСОБА_4, не заявила і не позбавлена
такої можливості.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на це, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові.

У зв'язку з скасуванням основного
рішення підлягає скасуванню і
додаткове рішення Жовтневого
районного суду міста Харкова від 10
жовтня 2013 року про стягнення з
відповідачів судового збору, як
похідне від основного.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.
2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Харківської
міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 5 липня 2013 року і
додаткове рішення цього ж суду від 10
жовтня 2013 року скасувати.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, у позові про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку - відмовити.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: