ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді -
Дубаса В.А.,

при секретарі -
Іващенко Є.В., Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів та
додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у вересні 2013 року звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дітей у розмірі 1/2 частини
з усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
та додаткових витрат на утримання
дітей у сумі по 500 грн. на кожну дитину, а
всього відповідно - 1000 грн.
Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала,
що перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з серпня
1999 року, шлюб розірвано згідно рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
21.11.2012 року. Від шлюбу сторони мають
двох малолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на те, що діти проживають разом
з позивачем, а відповідач не надає
матеріальної допомоги, просила суд
стягнути на її користь з ОСОБА_3
аліменти на утримання малолітніх дітей
у розмірі 1/2 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття.

Крім того, оскільки позивач займається
розвитком фізичних здібностей своїх
дітей та несе витрати пов'язані з
хворобою доньки та інвалідністю сина, а
тому вважає, що окрім неї участь у
додаткових витратах повинен брати і
відповідач, з огляду на що, просить суд
стягнути з відповідача додаткові
витрати на утримання дітей у сумі 1000
грн., по 500 грн. щомісячно на кожну
дитину.

У судове засідання позивач та її
представник з'явились, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги не
визнав, просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, крім
того подав до суду письмові
заперечення на позов, в яких зазначив,
що після розірвання шлюбу сторони
спільно з своїми дітьми продовжують
проживати в спільній квартирі,
відповідач постійно виконує свої
обов'язки по як по утриманню так і по
вихованню дітей (а.с. 41-43).

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було розірвано, що
підтверджується рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 21.11.2012 року
(а.с.10). Від спільного шлюбу сторони
мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.11-12), які знаходиться на утриманні
матері - позивачки у справі. Відповідач
ухиляється від утримання дітей і
матеріальної допомоги після
розірвання шлюбу не надає.

Після розірвання шлюбу сторони у
справі спільно з своїми дітьми
продовжують проживати у квартирі, за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою Форми 3, виданої КП «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» від 14.01.2013 року №43 (а.с.46),
низкою рахунків за сплату
житлово-комунальних послуг та не
заперечувалось учасниками процесу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а обов'язок з утримання
дитини покладається рівною мірою на
обох батьків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про
захист прав дитини, батько (- ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав
дитини передбачено, що суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно зі ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з довідки про заробітну
плату (дохід) за квітень-вересень 2013
року від 10.10.2013 року середньомісячний
дохід відповідача складає близько 9270,50
грн.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» прожитковий мінімум для дітей
віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210
гривень, з 1 грудня - 1286 гривень.

Станом на день розгляду справи Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» ще не набрав чинності.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, зважаючи на те,
що обов'язок по утриманню дітей
покладено на обох батьків (у тому числі
і на позивача у справі), суд приходить
до висновку про те, що позов необхідно
задовольнити частково та стягнути з
відповідача аліменти на утримання
малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
що буде справедливим та достатнім
порівнюючи права та обов'язки кожного
із батьків відносно спільних дітей.

Розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1
ст.192 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України
передбачено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

У частині вимог позивача про стягнення
з відповідача додаткових витрат на
дітей суд вважає за необхідне
відмовити виходячи з наступних
підстав.

Статтею 185 СК України передбачено, що
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо). Розмір участі одного з
батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору визначається за
рішенням суду, з урахуванням обставин,
що мають істотне значення. Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися
наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Зважаючи на те, що додаткові
витрати повинні бути обов'язково
зумовлені особливими обставинами, суд
зважає на наявність у ОСОБА_4 хвороби
очей: «Міопія обох очей слабого
ступеню», проте матеріали справи не
містять жодних рецептів лікаря згідно
яких необхідно з лікувальною метою
придбати доньці конкретно визначені
контактні лінзи, спеціальні окуляри
тощо.

Суд зважаючи на викладене вище не
вважає додатковими витратами на доньку
витрати пов»язані з купівлею
контактних лінз (заказ від 18.07.2013 року),
а також ще й тому, що покупцем у заказі є
ОСОБА_4 (дитина), а хто з батьків сплатив
за цю покупку грошові кошти судом не
встановлено (а.с 21), не є додатковими
витратами на доньку витрати пов»язані
з купівлею окулярів (товарний чек від
31.08.2013 року) (а.с 69), не є додатковими
витратами на доньку витрати пов»язані
з купівлею контактних лінз (заказ від
25.12.2013 року) з тих же підстав (а.с. 101).

Позивачем не надано суду належних
та допустимих доказів несення
додаткових витрат на сина, хоча згідно
медичних довідок, що є у справі, у нього
наявна певна кількість хронічних
хвороб.

Окрім того, суд не визнає
додатковими витратами на дітей витрати
пов'язані з придбанням продуктів
харчування, одягу, взуття,
канцелярського приладдя,
відвідуванням дітьми кінотеатру,
різних шоу, екскурсій, оскільки ці
витрати не пов'язані з особливими
обставинами.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст. ст.
10, 57-61, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки
ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та сина ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_2) у розмірі 1/3 частини з
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 02.09.2013 року і до досягнення
кожним з дітей повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
допустити до негайного виконання у
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: