Справа № 2-48/11
Номер провадження 2/699/2/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретарів Таран О.В., Побута
Р.С.,

позивача ОСОБА_1 та її представник -
адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи на стороні позивача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третіх осіб на
стороні позивача, які не заявляють
самостійних вимог -
КОРСУНЬ-ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ,
ВІДДІЛУ ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА В
КОРСУНЬ-ШЕВЧЕНКІВСЬКОМУ РАЙОНІ, ОСОБА_4
про відновлення межі та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 і просила суд
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
зобов*язати останню демонтувати і
перенести паркан, межові знаки
відповідно до правоустанолючих
документів та відновити межі земельних
ділянок між домоволодіннями АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
вказала, що вона являється
користувачем земельної ділянки площею
0,06 га по АДРЕСА_1, наданою їй в 1979 році
рішенням зборів уповноважених
колгоспу «Зоря» та рішення виконавчого
комітету Корсунь-Шевченківської
міської ради №145 від 10.08.1979 року для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Користувачем суміжної земельної
ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 є
відповідачка ОСОБА_5, покійними
батьками якою в 1997 році був збудований
новий паркан, конструкція якого була
перенесена вглиб земельної ділянки
позивачки, внаслідок чого зменшилася
відстань від стін її будинку до
вказаного паркану, що в свою чергу
унеможливлює технічне обслуговування
належного їй будинку.

Оскільки спір не вдалося вирішити в
позасудовому порядку, позивачка
змушена була звернутися до суду за
захистом своїх прав.

Під час розгляду справи по суті
позивачка змінила свої позовні вимоги,
пред*явивши вказаний позов крім ОСОБА_5
також до ОСОБА_6, оскільки остання
успадкувала разом із первинним
відповідачем домоволодіння своїх
покійних батьків, а розподіл в натурі
спадкового майна не проведений.
/а.с.а.с.83-88/

У суді позивачка та її представник
позов підтримали, пояснивши при цьому,
що домоволодіння позивачки
розташоване у спільному дворі із
домоволодінням її матері - ОСОБА_4, у
зв*язку з чим ухвалою суду від 20.12.2013
року остання була залучена у справу в
якості третьої особи на стороні
позивачки /а.с.220/.

Третя особа ОСОБА_4 у суді вважала, що
позов її дочки підлягає до повного
задоволення з підстав, заявлених у
позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у суді
позов не визнала, вважаючи його
безпідставним.

Відповідачка ОСОБА_6 направила суду
свої письмові заперечення на позов
/а.с.а.с.102-103/, зазначаючи, що позов є
безпідставним, оскільки протягом
усього часу користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 ні її покійні
батьки, ні вона із сестрою не змінювали
площу своєї земельної ділянки, її
конфігурацію, а навпаки позивачка,
самовільно добудувавши до власного
будинку прибудову, зменшила відстань
від спірного паркану до вказаного
будинку.

Корсунь-Шевченківська міська рада
просила справу розглянути у
відсутність їхнього представника
/а.с.а.с.71, 197/

Представник відділу Держземагенства
Манчук О.А. у суді вважав, що прийняти
рішення у справі можливо лише за
наслідками проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до рішення загальних зборів
уповноважених колгоспу
ім..Б.Хмельницького від 06.05.1960 року
ОСОБА_11 - батькові позивачки та
покійному чоловіку ОСОБА_4 було
виділено земельну ділянку для забудови
площею 0,06 га /а.с.229/

Відповідно до листа голови виконавчого
комітету районної ради /мається на
увазі Корсунь-Шевченківської/ від
29.04.1962 року станом на вказану дату площа
земельної ділянки ОСОБА_11 станом на
вказану дату була збільшена на 0,06 га
/а.с.234/

Відповідно до Генерального плану
ОСОБА_4виданого останній в 1967 році /а.с.
235/ розміри земельної ділянки по
АДРЕСА_1 до виділення частини земельної
ділянки ОСОБА_1 складали:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 32,40 м;

По тильній межі - 32,00 м;

По лівій межі - 40,2 м;

По правій межі - 40,00 м.

Загальна площа земельної ділянки
становила 1291,0 кв.м.

Відповідно до рішення загальних зборів
уповноважених членів колгоспу «Зоря»
від 03.08.1979 року /а.с.а.с.10, 11/ ОСОБА_1
надано у користування земельна ділянка
площею 0,06 га по АДРЕСА_1, якою до того
користувалася як присадибною її матір
-ОСОБА_4

Відповідно до Генерального плану,
виданого ОСОБА_1 в 1979 році на підставі
рішення виконкому
Корсунь-Шевченківської районної ради
народних депутатів /а.с.9/ розміри
земельної ділянки по АДРЕСА_1 складали:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 14,5 м;

По тильній межі - 14,5 м;

По лівій межі - 40,2 м;

По правій межі - 40,2 м.

Відповідно до рішення правління
колгоспу ім..Б.Хмельницького від 25.02.1959
року №4 ОСОБА_12 /покійному батьку
відповідачів/ було надано під забудову
земельну ділянку площею 0,06 га /а.с.122/

Відповідно до Генерального плану
ОСОБА_12, виданого останньому в 1959 році
/а.с. 123/ розміри земельної ділянки по
АДРЕСА_1 складали:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 16,50 м;

По тильній межі - 16,50 м;

По лівій межі - 36,00 м;

По правій межі - 36,00 м.

Відповідно до Генерального плану
ОСОБА_12, виданого останньому в 1964 році
/а.с. 80/ розміри земельної ділянки по
АДРЕСА_1 складали:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 17,40 м;

По тильній межі - 17,50 м;

По лівій межі - 41,70 м;

По правій межі - 38,75 м.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №21/11
від 29.10.2013 року, проведеної судовим
експертом ОСОБА_13, фактичні розміри
земельних ділянок, якими спільно
користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без
встановлення межових знаків та
лінійних споруд по межі на теперішній
час складає /а.с.186/:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 32,46 м;

По тильній межі - 33,05 м;

По лівій межі - 39,50 м (21,50 + 18,00);

По правій межі - 40,32 м.(12,58+12,71+15,03)

Згідно того ж висновку судової
будівельно-технічної експертизи
фактичні розміри земельної ділянки,
якої спільно користуються ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 після смерті своїх батьків,
складає /а.с.187/:

По ширині ділянки за фронтом вулиці
/червона лінія/ - 17,48 м, замість 16.50 м, але
зміщення на 01,02 м відбулося в напрямку
домоволодіння АДРЕСА_1;

По тильній межі - 17,28 м;

По лівій межі - 41,90 м (1,58+ 12,58+12,71+15,03);

По правій межі - 38,94 м (23,60+15,34)

Згідно вказаного висновку площа
земельної ділянки, що фактично
перебуває у спільному користуванні
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 становить 1301,90 кв.м.
/а.с.178/, а площа земельної ділянки що
перебуває у спільному користуванні
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 697,7 кв.м.,
тобто фактично відповідає розмірам,
встановленим Генеральним планом від 1964
року та як вбачається із зазначеного
висновку /а.с.173, останній абзац/
збільшення площі відбулося за рахунок
збільшення меж даної ділянки по
довжині,тобто не по ширині в напрямку
земельної ділянки позивачки.

Згідно пункту третього висновку
вказаної експертизи /а.с.179/ з технічної
точки зору накладень земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні сторін одна на одну не
існує.

Допитаний у суді експерт ОСОБА_13
показав, що при проведенні обмірів
земельних ділянок сторін ним не були
виявлені ознаки перенесення межових
лінійних споруд відповідачами на
територію земельної ділянки позивачки,
оскільки земельна ділянка
відповідачів знаходиться в межах,
визначених станом на 1964 рік.

Згідно повідомлення інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області від
24.06.2009 року №Ш-164/01-10 /а.с.а.с.75, 136/
вказаною інспекцією було виявлено факт
самочинної добудови до будинку ОСОБА_1
розмірами 1,5м*3,5м /на плані позначено
площею 3,95 кв.м. добудови до будинку літ
«А.» /а.с.а.с.186-187/, за що останню було
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Вислухавши пояснення сторін та третіх
осіб, дослідивши матеріали справи та
допитавши у судовому засіданні
експерта ОСОБА_13, суд вважає, що позов
не підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що сторони у справі
є користувачами суміжних земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1, серед
яких земельна ділянка площею 0,06 га по
АДРЕСА_1 була виділена в установленому
порядку позивачці ОСОБА_1 із земельної
ділянки її матері -ОСОБА_4 без
встановлення межових знаків та
реального поділу в натурі, у зв*язку з
чим загальна площа обох земельних
ділянок на час розгляду справи у суді
становить 1301,90 кв.м. та перевищує площу,
визначену технічною документацією на 10
кв.м.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають у
своєму користуванні земельну ділянку
площею 697,7 кв.м., в успадкованому ними
після померлого батька - ОСОБА_12
домоволодінні, розташованому по
АДРЕСА_1. Вказана обставина не
заперечується сторонами у справі.
Площа вказаної земельної ділянки
перевищує площу, встановлену
первинними правовстановлюючими
документами на 97,7 кв.м., але вказане
перевищення відбулося не за рахунок
земельної ділянки позивачки.

Між сторонами тривалий час існують
неприязні відносини щодо межі їхніх
земельних ділянок, оскільки після
самочинного будівництва позивачкою
нежилого приміщення як прибудови до
власного будинку відстань від паркану
відповідачів до вказаної прибудови
скоротилася, що утруднює технічне
обслуговування самого будинку.

Ознак порушення відповідачами
суміжної межі судом не встановлено,
оскільки межова лінійна споруда у
вигляді паркану знаходиться на
теперішній час в межах, визначених
технічною документацією як позивачів,
так і відповідачів станом на 1964 рік.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що заявлений позов є
безпідставним, оскільки відповідно до
приписів ч.2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав на землю
визначені ч.3 ст.152 ЗК України, в т.ч.
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав (пункт б).

Таким чином, виходячи із змісту
вказаних норм Закону підставою для
вимагання позивачем усунення порушень
його прав на землю повинно бути
наявність таких порушень.

Обставини встановлені судом вказують
на те, що в даному випадку відповідачі
жодним чином не порушили прав
позивачки, оскільки земельні ділянки
останньої (з урахуванням земельної
ділянки її матері) та відповідачів на
час розгляду справи у суді знаходиться
по суміжній межі, яка визначена
правоустановлючими документами обох
сторін, що вказує на відсутність
будь-яких порушень відповідачами прав
на земельну ділянку позивачки.

Суд критично, як спробу вирішити
земельний спір на свою користь, оцінює
твердження позивачки про зменшення
відстані від її будинку до спільної
межі з відповідачами з вини останніх,
оскільки таке порушення сталося
виключно з вини самої позивачки
внаслідок здійснення самочинного
будівництва прибудови до вказаного
будинку по його правій стороні, за що
остання була притягнута до
адміністративної відповідальності.

Не може бути підставою для задоволення
даного позову і наявність розбіжностей
у розмірі наявної площі земельної
ділянки відповідачів, тобто 697,7 кв.м.
замість 600 кв.м., оскільки така різниця
виникла за рахунок зміни конфігурації
земельної ділянки останніх, яка жодним
чином не вплинула на конфігурацію
земельної ділянки позивачки та не
порушила її права щодо користування
земельною ділянкою.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову через його безпідставність.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з участю третіх осіб на стороні
позивача, які не заявляють самостійних
вимог - КОРСУНЬ-ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ
РАДИ, ВІДДІЛУ ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА В
КОРСУНЬ-ШЕВЧЕНКІВСЬКОМУ РАЙОНІ, ОСОБА_4
про відновлення межі та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до
апеляційного суду Черкаської області
через Корсунь-Шевченківський районний
суд Черкаської області протягом 10 днів
з дня його оголошення.

Суддя Свитка С. Л.