22-ц/772/719/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія:
27Доповідач: Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Жданкіна В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 січня 2014 року

по справі за позовом ПАТ «Перший
Інвестиційний Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ «Перший
Інвестиційний Банк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.09.2006
року між ВАТ «Перший Інвестиційний
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Перший Інвестиційний Банк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№№11/0506-КФ, згідно з умовами якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 300000 грн. на умовах, передбачених
кредитним договором, а відповідач
зобов'язався повернути їх до 08.08.2014 року
включно, сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 20 %
річних, з дотриманням графіку.

Відповідач належним чином не виконував
свої зобов'язання по сплаті процентів
та в, обумовлений договором, строк
частини кредиту не повертав. У зв'язку з
чим позивач, відповідно до п.4.3.5.
договору, звернувся до суду з
відповідним позовом до ОСОБА_2 і
рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 19.07.2011 року позов
позивача було задоволено та стягнуто з
ОСОБА_2 на користь позивача 340144,95 грн.
боргу за кредитним договором. Станом на
16.09.2013 року вказане рішення суду, яке
набуло законної сили, відповідачем не
виконано і заборгованість за кредитним
договором не сплачено. Згідно
кредитного договору, позивач надав
відповідачу кредитні кошти у
користування строком до 08.08.2014 року.
Згідно з умовами п.7.1. кредитний договір
діє до повного виконання сторонами
зобов'язань. З огляду на це, за період з
11.04.2011 року по 16.09.2013 року позивачем було
донараховано проценти за користування
кредитними коштами згідно умов
кредитного договору №11/0506-КФ від 04.09.2006
року. Станом на 16.09.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 по
донарахованим процентам за
користування кредитними коштами
становить 96995,75 грн..

Тому позивач просив стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість по процентам за
користування кредитними коштами за
період з 11.04.2011 року по 16.09.2013 року в
розмірі 96995,75 грн. та понесені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
969,96 грн..

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 січня 2014 року
позов ПАТ «Перший Інвестиційний Банк»
повністю задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, скасувати та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
нього на користь позивача лише 23591,48
грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача та
представника позивача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення по слідуючих
підставах.

Судом встановлено, що 04.09.2006 року між
ВАТ «Перший Інвестиційний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Інвестиційний Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №№11/0506-КФ,
згідно з умовами якого позивач надав
відповідачу кредит у сумі 300000 грн. на
умовах, передбачених кредитним
договором, на споживчі потреби, а
відповідач зобов'язався використати
кредитні кошти за цільовим
призначенням, повернути їх до 08.08.2014
року включно, сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 20 %
річних (а.с.6-15).

Рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 19.07.2011 року позов ПАТ
«Перший Інвестиційний Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором було задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь АТ «Перший Інвестиційний Банк»
заборгованість за кредитним договором
№11/0506-КФ від 04.09.2006 року в розмірі 340144,95
грн. та судові витрати. Як видно з цього
рішення, зазначена заборгованість була
нарахована станом на 11.04.2011 року
(а.с.16-19). Дане рішення набрало законної
сили, виконавчий лист з примусового
виконання рішення суду знаходиться в
Замостянському ВДВС Вінницького РУЮ
(а.с.46-49,76,80-82).

Згідно з умовами п.2.3. та п.7.1 кредитного
договору №11/0506-КФ від 04.09.2006 року
позивач надав відповідачу кредитні
кошти у користування строком до 08.08.2014
року, кредитний договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань.

Також суд встановив, що позивачем, з
огляду на вищевказані умови кредитного
договору, за період з 11.09.2011 року по
16.09.2013 року було донараховано
відповідачу проценти за користування
кредитними коштами згідно умов цього
кредитного договору. Станом на 16.09.2013
року заборгованість ОСОБА_2 по
донарахованим процентам за
користування кредитними коштами
становить 96995,75 грн. (а.с.23).

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст.ст.525,526,530,536 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до з звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк. За
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст.610,611,612 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в Постанові №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(п.17) зобов'язання припиняється з
підстав, передбачених договором або
законом (ч.1 ст.598 ЦК). Такі підстави,
зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609
ЦК. Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК, так як
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК.

Врахувавши вищевказані обставини
справи, умови кредитного договору та
вимоги закону, суд дійшов вірного
висновку, про задоволення позову ПАТ
«Перший Інвестиційний Банк», оскільки
позовні вимоги доведені належними та
допустимими доказами, а зазначена сума
заборгованості процентів за
користування кредитними коштами за
період з 11.09.2011 року по 16.09.2013 року була
донарахована позивачем згідно умов
кредитного договору №11/0506-КФ від 04.09.2006
року.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Посилання відповідача в скарзі на не
врахування судом того, що ним за період
з 26.10.2011 року по 29.03.2013 року за кредитним
договором було сплачено 81500 грн. і тому
стягненню з нього підлягає лише 23591,48
грн., не може бути взято до уваги,
оскільки ці кошти були відповідачем
сплачені після рішення Замостянського
райсуду м. Вінниці від 19.07.2011 року, яке
набуло законної сили і яким з
останнього на користь банку стягнуто
заборгованість за кредитним договором
№11/0506-КФ від 04.09.2006 року в розмірі 340144,95
грн., тобто кошти сплачені фактично на
виконання вищеназваного рішення суду.
В даному ж випадку йдеться про
стягнення з відповідача процентів за
користування кредитними коштами
згідно умов названого кредитного
договору, донарахованих за період з
11.09.2011 року по 16.09.2013 року, тобто за
період після ухвалення рішення
Замостянського райсуду м. Вінниці від
19.07.2011 року.

Решта доводів апеляційної скарги також
безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/