АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/408/14
інстанції Гаврилов Д.В.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 20 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко
П.Я.Суддів:Воронцової Л.П. Чиркової
К.Г.При секретарі:Калюжному
О.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 04 грудня
2013 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та приватного
підприємства «ВІП-АВТОС» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивачка звернулась
до суду із вказаним позовом,
посилаючись на те, що рішенням
Суворовського районного суду м.
Херсона від 13 квітня 2011 року за
позивачем визнано право власності на
автомобіль «Mitsubishi Lanser 9» та вилучено
вказаний автомобіль у ОСОБА_5 або інших
осіб. Позивачка посилається на те, що
відповідач навмисно ухилявся від
виконання рішення суду, внаслідок чого
позивачка була позбавлена можливості
користуватись, володіти та
розпоряджатися належним їй майном,
окрім того, внаслідок експлуатації
автомобіля автомобіль втратив частину
своєї вартості на суму 23888,65 грн.
Позивачка просила стягнути з ОСОБА_5 на
свою користь відшкодування зазначеної
вище матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди в сумі
7200 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 04 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_6 23888,65 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та 2000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
а всього 25888,65 грн.

В задоволенні позовних вимог до «ВІП
АВТОС»,- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
судові витрати, які складаються з
судового збору в розмірі 258,88 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та просить його скасувати і ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 просить не брати до уваги
доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
дійшов висновку про те, що ОСОБА_5
вчинялось ряд неправомірних дій
направлених на ухилення від виконання
рішення суду щодо передачі позивачу
спірного автомобілю, чим не було
виконане встановлене судом цивільне
зобов'язання.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається, що 28
січня 2010 року за ОСОБА_5 зареєстровано
право власності на автомобіль «Mitsubishi
Lanser» сєдан, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Того ж дня
ОСОБА_5 видав довіреність на зазначений
автомобіль з правом розпорядження ним
на ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.16).

13.04.2011 року Суворовський районний суд м.
Херсона ухвалив рішення по справі
№2-492/11, зокрема, про вилучення
автомобіля «Mitsubishi Lanser 9» у ОСОБА_5,
ОСОБА_10, ПП «ВІП-АВТОС» або інших осіб
та передачу ОСОБА_6 Вказане рішення
набрало законної сили 28.07.2011 року,
виконавчий лист виданий 01.09.2011 року
(а.с.11).

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 06.09.2011 року відкрито
виконавче провадження та надано ОСОБА_5
строк для добровільного виконання
рішення до 13.09.2011 року (а.с.12).

Згідно письмових пояснень,
направлених старшому державному
виконавцю ВДВС Суворовського РУЮ у м.
Херсоні ОСОБА_5 повідомив, що
автомобіль у нього не знаходиться,
місце перебування його невідоме. В день
оформлення автомобіля на ім'я
відповідача, останній оформив у
приватного нотаріуса ОСОБА_11
генеральну довіреність на братів
ОСОБА_7 з правом розпорядження
автомобілем і передав їм автомобіль
(а.с. 15).

Постановою старшого державного
виконавця від 22.09.2011 року накладено
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, а також
про розшук майна боржника (а.с.13-14).

Постановою від 25.09.2012 року старшого
державного виконавця ВДВС
Суворовського РУЮ у м. Херсоні
виконавчий лист було повернуто в
зв'язку з тим, що майно боржника
протягом року не встановлено (а.с. 17).

Постановою від 01.04.2013 року виконавчий
лист №2-492/11 від 01.09.2011 року на підставі
заяви повторно відкрито виконавче
провадження та надано строк для
добровільного виконання, 24.05.2013 року
оголошено розшук автомобіля (а.с.18, 19).

Відповідно до повторних письмових
пояснень, наданих 23.04.2013 року ОСОБА_5
державному виконавцю, спірний
автомобіль у боржника не перебуває та
переданий за генеральною довіреністю
ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

Згідно повідомлення управління ДАІ
УМВС України в Херсонській області від
06.06.2013 року транспортний засіб, який
зареєстровано на ім'я ОСОБА_5 перебуває
у розшуку, ініціатором розшуку
виступив ВДВС Суворовського РУЮ м.
Херсона згідно запитів від 08.02.2012 року
та від 14.11.2012 року. Станом на 06.06.2013 року
місцезнаходження автомобіля не
встановлено (а.с. 20).

Згідно акту старшого державного
виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у
м.Херсоні від 26.07.2013 року автомобіль
вилучено у представника ОСОБА_7 на
вул.Фрунзе в м. Херсоні в задовільному
робочому стані без наявних технічних
несправностей (а.с.21).

Таким чином, з позовної заяви та
матеріалів справи вбачається, що в ході
примусового виконання рішення суду про
вилучення автомобіля актами
державного виконавця встановлено
відсутність спірного автомобіля за
місцем проживання боржника ОСОБА_5, про
що складені відповідні акти. Окрім
того, ОСОБА_5 повідомляв про те, що
спірний автомобіль перебуває у
розпорядженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно
генеральної довіреності з правом
розпорядження, посвідченої до
ухвалення виконуваного рішення про
вилучення цього ж автомобіля. Вказані
обставини підтверджуються довіреністю
від 28.01.2010 року, поясненнями ОСОБА_5 , а
також актом про вилучення
транспортного засобу 26.07.2013 року від
представника ОСОБА_7 (а.с.15,16, 21).

Виконання рішення суду про вилучення
транспортного засобу у ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ПП «ВІП-АВТОС» або інших осіб, у яких
він перебуває, покладено на державну
виконавчу службу, на яку також
покладено обов'язок по організації і
контролю розшуку майна, яке підлягає
вилученню. Саме по собі оформлення
права власності на автомобіль за
ОСОБА_5 не зобов'язує останнього
вчиняти дії по його розшуку та передачі
стягувачу ОСОБА_6 і такі обов'язки ні
судовим рішенням, ні законом на нього
не покладались.

Належні та допустимі докази вчинення
ОСОБА_5 умисних неправомірних дій, які б
потягли заподіяння ОСОБА_6
матеріальної та моральної шкоди, суду
не надані, як в першій, так і в
апеляційній інстанції та судом не
встановлені.

Висновки суду першої інстанції про
вчинення боржником неправомірних дій,
направлених на ухилення від виконання
рішення суду засновані на припущеннях,
а позиція ОСОБА_5 у справі №2-492/11 при
вирішенні спору про витребування
ОСОБА_6 автомобіля та посилання на те,
що він в законний спосіб придбав
автомобіль і відсутні підстави для
його витребування,- не є доказом
вчинення ОСОБА_5 неправомірних дій з
метою унеможливити виконати рішення
суду в межах виконавчого провадження.

Окрім того, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги, не
перевірив обґрунтування зазначеної в
позові суми втрати вартості
транспортного засобу та наявність
заподіяної матеріальної шкоди і не
взяв до уваги, що автомобіль був
придбаний ОСОБА_6 за 52000 грн., а після
вилучення у представника ОСОБА_7 і
повернення їй, вартість цього ж
автомобіля згідно висновку оцінювача
становила 77924,93 грн.

За таких обставин, рішення суду про
задоволення позову підлягає
скасуванню із ухваленням нового про
відмову у задоволенні позовних вимог
повністю.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,-
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 04 грудня 2013 року,-
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5
та приватного підприємства «ВІП-АВТОС»
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,- відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: