Справа № 521/8543/13-ц
Провадження № 8/521/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі - Гресько О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 березня 2013 року по справі
№ 1519/8010/11 за нововиявленими
обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 27 березня 2013
року у справі № 1519/8010/11 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3
про визнання права власності на
частину квартири.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтував
наявністю підстав для перегляду
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 березня 2013 року,
передбачених ст. 361 ЦПК України.

Зокрема, заявник зазначає про те, що 11
квітня 2013 року Малиновським районним
судом м. Одеси було винесено рішення у
справі № 521/5007/13-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики, яким у задоволенні
позовних вимог було відмовлено з тих
підстав, що виниклі між сторонами
правовідносини випливають з договору
доручення, а тому факт передання ОСОБА_2
грошових коштів ОСОБА_1 на придбання
квартири не змінює характер спірних
правовідносин на правовідносини
позики. Факт укладання між сторонами
договору доручення підтверджується
переданням ОСОБА_2 ОСОБА_1 грошових
коштів частинами, в сумі 78 000 доларів
США та згодом ще 22 000 доларів США, з яких
сума у 22 000 доларів США спочатку була
витрачена ОСОБА_1 власних коштів саме
на придбання нерухомого майна за
домовленістю із ОСОБА_2, що також було
встановлено рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 11.04.2013 у
справі № 521/5007/13-ц.

Зазначена обставина, на думку заявника,
є нововиявленою в розумінні ст. 361 ЦПК
України, тому що ухвалюючи рішення про
відмову у визнанні права власності на
частину квартири Малиновський
районний суд м. Одеси виходив з того, що
між сторонами у справі виникли
правовідносини позики, що
підтверджується розпискою про
передачу грошових коштів від 06.11.2006
року, згідно якої ОСОБА_1 отримав від
ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 78 000
доларів США.

З огляду на викладене, відповідно до ст.
361 ЦПК України просить суд переглянути
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання
права власності на частину квартири та
позов задовольнити.

В судовому засіданні заявник та його
представник підтримав доводи та
обґрунтування своєї заяви та просив
суд задовольнити її.

Позивач по справі ОСОБА_2 у судовому
засіданні, підтримав заяву про
перегляд судового рішення за ново
виявленими обставинами і просив суд
задовольнити її.

Представник третьої особи ОСОБА_3 проти
задоволення заяви заперечував з
підстав її необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що заяву за ново виявленими
обставинами можливо задовольнити
частково.

Згідно правил ч. 1 ст. 365 ЦПК України
заява про перегляд судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
розглядається у судовому засіданні.
Заявник та інші особи, які беруть
участь у справі, повідомляються про час
і місце засідання. Неявка цих осіб не є
перешкодою для розгляду заяви.

Частина 2 ст. 361 ЦПК України визначає, що
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі заявнику, на
час розгляду справи; встановлені
вироком суду, що набрав законної сили,
завідомо неправдиві показання свідка,
завідомо неправильний висновок
експерта, завідомо неправильний
переклад, фальшивість документів або
речових доказів, що потягли за собою
ухвалення незаконного або
необґрунтованого рішення; скасування
судового рішення, яке стало підставою
для ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, що підлягають перегляду;
встановлена Конституційним судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду не
виконане.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 3 Постанови № 4
«Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»від 30
березня 2012 року визначив, що
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, є те, що вони існували на час
розгляду справи; ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Для визначених п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України нововиявлених обставин
необхідними умовами є те, що вони
існували на час розгляду справи, але
підстави для посилання на ці обставини
виникли після ухвалення рішення у
справі (зокрема, шляхом скасування
судового рішення, яке стало підставою
для його ухвалення), спростовують
обставини, встановлені судом на час
розгляду справи, та мають важливе
значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно п. 4 вказаної постанови
обставини, що обґрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, існували на час
ухвалення судового рішення, але
залишаються невідомими особам, які
беруть участь у справі, та стали
відомими тільки після ухвалення
судового рішення, є нововиявленими
обставинами.

В ході розгляду заяви судом
встановлено те, що 11 квітня 2013 року
Малиновським районним судом м. Одеси
було винесено рішення у справі №
521/5007/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики,
яким у задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Вказане судове рішення було оскаржене
в установленому законом порядку та
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 14.01.2014 р.

Зазначеним судовим рішенням
встановлений факт того, що між
сторонами по справі виникли
правовідносини, що випливають з
договору доручення, а не з договору
позики. Вказаний факт суттєво впливає
на юридичну оцінку обставин, здійснену
Малиновським районним судом м. Одеси в
рішенні від 27 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання
права власності на частину квартири,
який правильно вирішив справу,
відмовивши у задоволенні позову, проте
правова оцінка правовідносинам сторін,
надана судом в мотивувальній частині, є
хибною, тому що грошові кошти позивачем
ОСОБА_2 ніколи відповідачу ОСОБА_1 у
власність не передавались, тому
виникли між сторонами правовідносини
не є правовідносинами позики.

Крім того, в ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України визначено, що правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги котрого
звернені до суду, який повинен
підтвердити наявність у позивача права
власності на спірне майно.

Умовами задоволення позову про
визнання права власності на майно є
наявність у позивача доказів на
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності. Такими доказами
можуть бути правовстановлюючі
документи, а також будь-які інші докази,
що підтверджують приналежність
позивачу спірного майна.

Відповідно до положень ст. 328
Цивільного кодексу України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
в разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного
кодексу України позов про визнання
права власності може бути заявлений до
особи, яка оспорює або не визнає таке
право власника, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, вказаною нормою
встановлена обов`язкова умова, за
наявності якої власник майна може
пред`явити позов про визнання за ним
права власності, зокрема це не визнання
права його власності особою, яка
вказана відповідачем.

Позивачем у позові про визнання права
власності може бути будь-який учасник
цивільних відносин, який вважає себе
власником певного майна, однак не може
належним чином реалізувати свої
правомочності у зв'язку з наявністю
щодо цього права сумнівів або
претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання
права власності виступає будь-яка
особа, яка сумнівається у належності
майна позивачеві, або не визнає за ним
права здійснювати правомочності
володіння, користування і
розпорядження таким майном, або має
власний інтерес у межах існуючих
правовідносин.

Натомість, між сторонами у справі
виникли зобов'язальні відносини, які
випливають з договору доручення. Тому,
придбавши за кошти ОСОБА_2 нерухоме
майно та виступивши стороною в
договорі купівлі-продажу, заявник
ОСОБА_1 не порушив прав ОСОБА_2 як
власника вказаної нерухомості,
оскільки таке право в останнього не
виникло, а порушив умови зобов'язання,
що випливає з договору доручення. За
таких умов, на думку суду, ОСОБА_2 може
захистити своє порушене право або
шляхом звернення стягнення на грошові
кошти, передані на купівлю спірної
нерухомості, або шляхом заміни сторони
в зобов'язанні купівлі-продажу.

Оцінивши надані докази та враховуючи
зазначені вище вимоги закону, суд
приходить до висновку про те, що
наведені заявником доводи можуть бути
підставами для перегляду рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 27 березня 2013 року у справі № 1519/8010/11
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_3 про визнання права
власності на частину квартири в
розрізі вимог ЦПК України та положень
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року, оскільки вони свідчать
про наявність істотних для справи
обставин, що не були і не могли бути
відомі заявнику на час розгляду справи,
а також можуть вплинути на юридичну
оцінку обставин, здійснену судом у
судовому рішенні.

Тому, виходячи з вимог ЦПК України та
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року, суд приходить до
висновку про те, що обставини, на які
посилається заявник, є нововиявленими,
з огляду на це заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15, 316, 328, 392 ЦК України,
ст.ст. 361-366 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 27 березня 2013 року по справі №
1519/8010/11 за нововиявленими обставинами -
задовольнити частково.

Скасувати рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 27 березня 2013
року по цивільній справі №1519/8010/11за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частину квартири, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3
про визнання права власності на
частину квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я: І.А.
Бобуйок