Справа № 136/2804/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" лютого 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом
Департаменту соціальної політики
облдержадміністрації, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Вінницьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до ОСОБА_1 про повернення
транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Липовецького районного суду
Вінницької області із позовом до
ОСОБА_1 про повернення транспортного
засобу, а саме: автомобіля «Таврія» ЗАЗ
- 11027- 40, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
у повній комплектності, який був
виданий інваліду війни II групи ОСОБА_2
безоплатно, обґрунтовуючи
підставність своїх позовних вимог
наступним чином.
У
2006 році інвалід війни II групи ОСОБА_2
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 19.07.2006 р. № 999 та
згідно з наказом начальника головного
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації від 17
листопада 2006 року № 131 безоплатно
отримав у користування автомобіль
«Таврія» ЗАЗ - 11027-40, 2006 року випуску,
кузов № НОМЕР_1, про що був письмово
повідомлений. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
помер. Відповідно до п. 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999, передбачено випадки коли після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений головним управлінням
соціального захисту залишається
безоплатно члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем постійного
проживання і реєстрації інваліда. Член
сім'ї ОСОБА_1 не підпадає під
вищезазначені умови безоплатного
залишення автомобіля як члену сім'ї
померлого інваліда. У відповідності до
п. 16 Порядку, після смерті ОСОБА_2
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації письмово
повідомляло ОСОБА_1 про її право після
смерті інваліда, як члена сім'ї, який
проживав за місцем проживання
інваліда, переоформити автомобіль на
своє ім'я за умови сплати його
залишкової вартості, а у разі
неможливості сплати його залишкову
вартість, про обов'язок повернути
Головному управлінню праці та
соціального захисту населення
облдержадміністрації автомобіль у
повному комплекті та про необхідність
звернутись до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації для вирішення
зазначеного питання. Проте, ОСОБА_1 у
добровільному порядку не сплатила
вартість автомобіля з урахуванням
ступеня його зносу та відмовляється
передати автомобіль Департаменту
соціальної політики
облдержадміністрації. Ураховуючи
наведене просили суд винести рішення,
яким зобов'язати відповідача примусово
повернути транспортний засіб, який є
предметом спору та присудити до
стягнення понесені ними судові витрати
у вигляді судового збору.

В судове
засідання представник позивача не
з'явився, однак надав суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримав з підстав, що
наведені у позовній заяві, просив суд
розгляд справи проводити у його
відсутності.
Представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Вінницьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів в судове
засідання не з'явився, в адресованій
суду заяві вказав, що позовні вимоги
підтримують у повному обсязі, просили
суд розгляд справи проводити за
відсутності їх представника.

Відповідач
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась,
хоча про день та час розгляду справи по
суті була оповіщена в установленому
законом порядку, на що вказує
рекомендоване поштове відправлення,
яке міститься в матеріалах справи.
Клопотання про відкладення розгляду
справи за наявності поважних причин до
суду не направила.

Ураховуючи те, що представник позивача
та третьої особи скористались своїми
правами, що передбачені ст..158 ч.2 ЦПК
України, а неявку відповідача суд
визнає неповажною, відтак підстав для
відкладення розгляду справи, що
унормовані ст..169 ЦПК України, не
встановлено, тому суд здійснює розгляд
справи на підставі доказів, що
містяться у ній.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши докази у всій
сукупності, дійшов до наступного
висновку. Згідно
розпорядження Вінницької обласної
державної адміністрації від 29 грудня
2012 року за №750 «Про перелік структурних
підрозділів облдержадміністрації» та
розпорядження №125 від 27 березня 2013
року, яким було внесено зміни у
попереднє розпорядження, головне
управління праці та соціального
захисту населення
облдержадміністрації було
перейменовано в Департамент
соціального захисту населення
облдержадміністрації.
17 листопада
2006 року згідно наказу Головного
управління праці та соціального
захисту населення за №131 «Про видачу
автомобілів "Таврія" інвалідам, які
перебувають на обліку для забезпечення
спецавтотранспортом», було виділено
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як інваліду ІІ
групи, що підтверджується посвідченням
серія НОМЕР_2, автомобіль «Таврія» ЗАЗ -
11027- 40, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, у
повній комплектності.
27.11.2006 року ОСОБА_2, звернувся із заявою
до начальника Головного управління
праці та соціального захисту населення
із заявою - зобов'язанням, відповідно до
якої був ознайомлений, що
спецавтотранспорт видається йому для
користування та являється державним
майном. 27.11.2006 року начальником
управління ОСОБА_2 було видано довідку
про реєстрацію транспортного засобу,
на підставі якої виданий йому
автомобіль «Таврія» було
зареєстровано органами державної
реєстрації.
ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 помер.
Судом з'ясовано, що до числа
членів сім'ї інваліда увійшла ОСОБА_1 у
користуванні якої залишився
транспортний засіб. На її адресу,
позивачем, неодноразово направлялись
листи з вимогою узгодження залишкової
вартості автомобіля або його
добровільного повернення, (лист від
24.05.2012 року за №01-12-621/7, від 08.08.2012 року за
№04-717), проте залишились без належного
реагування.

Механізм забезпечення
легковими автомобілями інвалідів, які
мають право на їх отримання
безоплатно або на пільгових умовах,
передбачено Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Згідно п.3. Порядку, підставою для
забезпечення інвалідів автомобілями є
заява, документи, зазначені у пункті
34 цього Порядку, та висновок обласної,
центральної міської у м. Києві та
Севастополі, республіканської в
Автономній Республіці Крим
медико-соціальної експертної комісії
(далі - відповідно облМСЕК, ЦМСЕК,
КрМСЕК) про наявність в інваліда
медичних показань для забезпечення
автомобілем і наявність або
відсутність протипоказань до
керування ним залежно від умов
забезпечення автомобілем, зазначених
у пунктах 29-31 цього Порядку.

Відповідно до
п.12. цього ж Порядку, реєстраційні
документи на автомобіль оформлюються
на інвалідів. У реєстраційних
документах на автомобіль підрозділом
МВС робиться позначка про видачу
автомобіля головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, а також про
заборону відчуження автомобіля та
передачі права користування ним без
дозволу головного управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції. У
п.16. Порядку, зазначено, що після
смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції,
строк експлуатації якого більше ніж 10
років, залишається безоплатно члену
сім'ї, який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда. Автомобіль, строк
експлуатації якого від 5 до 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем
реєстрації інваліда і
середньомісячний сукупний дохід сім'ї
якого за шість місяців, що передують
дню смерті інваліда, не перевищує
прожиткового мінімуму для сім'ї.
Середньомісячний сукупний дохід
визначається відповідно до Методики
обчислення сукупного доходу сім'ї
для всіх видів соціальної допомоги,
затвердженої Мінсоцполітики.
Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його
сім'ї, якщо в ній є

інвалід, який: мав підстави для
забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті; був
зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його реєстрації; не
має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї
померлого інваліда, який
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда
до державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Казначейства, а
членом сім'ї померлого інваліда
внаслідок трудового каліцтва - на
рахунки відповідних управлінь
виконавчої дирекції вартості
автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми, сплаченої за нього
інвалідом. Розрахункова сума для
викупу автомобіля визначається
головним управлінням соціального
захисту або управлінням виконавчої
дирекції з урахуванням зносу
автомобіля 0,84 відсотка за кожний
повний місяць або 10 відсотків за
кожний повний рік. Під час розрахунку
неповний місяць користування
автомобілем (незалежно від кількості
днів) зараховується як повний місяць.
За результатами розрахунку
складається довідка-рахунок за
формою, що затверджується
Мінсоцполітики. В іншому разі
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, повертається
(вилучається) головному, районному
управлінню соціального захисту або
управлінню виконавчої дирекції у
повному комплекті. Із
здобутих у справі доказів, судом
з'ясовано, що строк експлуатації
транспортного засобу автомобіля
"Таврія", який переданий інваліду ІІ
групи ОСОБА_2 - менше 10 років. При цьому
встановлено, що ОСОБА_1 не підпадає під
вищезазначені умови безоплатного
залишення їй автомобіля як члену сім'ї
померлого інваліда. Після смерті
ОСОБА_2 управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації неодноразово
письмово повідомляло ОСОБА_1 про її
право після смерті інваліда, як члена
сім'ї, який проживав за місцем
проживання інваліда, переоформити
автомобіль на своє ім'я за умови сплати
його залишкової вартості, а у разі
неможливості сплати його залишкову
вартість або обов'язок повернути
Головному управлінню праці та
соціального захисту населення
облдержадміністрації автомобіль у
повному комплекті та про необхідність
звернутись до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації для вирішення
зазначеного питання. Згідно довідки -
розрахунку про результати ступеня
зношення автомобіля «Таврія» ЗАЗ -
11027-40, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
зробленого позивачем та третьою
особою, ступінь зношення вищевказаного
автомобіля становить 34,44 %, а відповідно
його вартість визначена з урахуванням
ступеня зношення становить 14 701,83 грн.
Вирішити питання у добровільному
порядку ОСОБА_1 відмовляється, оскільки
належних мір реагування не вживає.

Пунктом 16 Порядку,
передбачено, що автомобіль, отриманий
інвалідом, вилучається відповідними
органами державної виконавчої служби
за рішенням суду за поданням головного
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції.

За
таких обставин, суд дійшов до
переконання, що вимоги позивача
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, доведені належними та
допустимими доказами, а відтак
підлягають до повного задоволення у
повному обсязі.
Вирішуючи питання судових витрат,
суд у відповідності до правил ст..88 ЦПК
України, присуджує до стягнення
понесені та документально
підтверджені позивачем судові витрати,
при цьому враховує вимоги, що наведені
у п.18 Порядку, де зазначено, що кошти
судові витрати у зв'язку з вилученням
автомобілів за повернуті (вилучені)
управлінням виконавчої дирекції
автомобілі, зараховуються на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції.
На підставі викладеного
та керуючись п.1, п.3, п.12, п.16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999, ст..391 ЦК України, ст..10, 11, 58-60, 88, 158, 169,
208, 209, 212_215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації автомобіль «Таврія» ЗАЗ
- 11027-40, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
у повній комплектності, який був
виданий безоплатно інваліду війни II
групи ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в
особі Фонду соціального захисту
інвалідів (розрахунковий рахунок:
Одержувач: Вінницьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, Код 13308892, МФО 802015, ГУДКСУ у
Вінницькій обл. рахунок №0656)
судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко