Справа № 444/2660/13
Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський
Провадження № 22-ц/783/815/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.

секретар: Глинський О.А.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 4 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о
в и л а:

рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 4.11.2013 року позов
задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, укладений 14.08.1974 року у
райвідділі ЗАГС м.Несторів (тепер
Жовква) Львівської області (актовий
запис №67). Після розірвання шлюбу
позивачці ОСОБА_2 залишено її теперішнє
прізвище «ОСОБА_2».

Рішення суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу -
відмовити. В обґрунтування скарги
вказав, що, на його думку, судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.
Так, суд не врахував, що подружжя
фактично прожило разом 40 років,
виховало двох дітей, постійно живуть
разом, вели та продовжують вести далі
спільне господарство, а викладені у
позовній заяві обставини не
відповідають дійсності. Крім цього,
позивач працює у відповідача найманим
працівником та позовна заява фактично
спрямована на заволодіння прибутками
від підприємницької діяльності
відповідача. Також, суд надав
недостатній строк на примирення, не
врахувавши, що під час наданого строку
відповідач перебував на стаціонарному
лікуванні.

В судове засідання відповідач не
з'явився, однак суд вважав за можливе
проводити розгляд справи у його
відсутності, враховуючи, що такий був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, причин неявки не
повідомив, жодних клопотань про
відкладення розгляду справи не подав
та зважаючи на вимоги ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача в заперечення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
оцінивши доводи осіб, що беруть участь
у справі в їх сукупності в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає та підстав для
скасування оскаржуваного рішення суду
- немає.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного
кодексу України шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж кодексу шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 згаданого
Кодексу кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини. Відповідно
до ч.2 ст. 104 Кодексу шлюб припиняється
внаслідок його розірвання. Згідно ч.3
ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 цього
кодексу. Ч.1 ст. 110 кодексу передбачає, що
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України
передбачає, що суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлено судовим рішенням та
сторонами не оспорюється, одружившись
14.08.1974 року, сторони хоч на даний час і
проживають вимушено в одному будинку,
однак протягом більш як двох років
подружніх стосунків не підтримують,
спільного господарства не ведуть, а
відтак їх сім'я фактично розпалася.
Причинами розпаду сім'ї є різні погляди
подружжя на життя, шлюб, сім'ю,
відсутність взаєморозуміння,
внаслідок чого між сторонами виникали
конфлікти. Строк наданий судом першої
інстанції на примирення до позитивного
результату не призвів та сторони за
вказаний строк жодних кроків щодо
примирення не вчиняли. Позивач як у
суді першої інстанції так і суді
апеляційної інстанції категорично
наполягає на розірванні шлюбу,
неможливості примирення та збереженні
сім'ї.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими. Так,
тривалий час перебування у шлюбі
сторін, народження та виховання у шлюбі
двох дітей, які на даний час є
повнолітніми, не можуть бути
обставинами, які б свідчили про
необхідність збереження шлюбу,
враховуючи, що розпад сім'ї носить
тривалий, стійкий характер та за час
наданий судом для примирення таке не
відбулось. Доводи скарги про незначний
термін наданий судом на примирення не
заслуговують на увагу, оскільки до
цього часу між сторонами примирення не
відбулось.

Враховуючи вказане, колегія суддів
вважає, рішення суду таким, що прийняте
із дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а апеляційна
скарга безпідставна та до задоволення
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 4 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий : /Підпис/

Судді:
/Підписи/

Копія вірна:

Суддя

Апеляційного суду

Львівської області
Я.А.
Левик