Справа № 140/2868/13-ц Провадження №
22-ц/772/444/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Підлипняк М. Д.Категорія:
52Доповідач: Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Шемети Т.М., Марчук В.С.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Тихонової
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Немирівського районного
суду Вінницької області від 16 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
про визнання протиправним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, виплату
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ДП «УГК «Nemiroff» про
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу і
стягнення моральної шкоди, в якому
просила скасувати наказ № 1077-НК від 30
вересня 2013 року про її звільнення з
роботи у зв'язку зі змінами в
організації виробництва та праці та
скороченням штату працівників ДП «УГК
«Nemiroff»; стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу по день фактичного
поновлення на роботі у розмірі,
встановленому чинним законодавством, а
також стягнути 10 000 грн. моральної шкоди
за незаконне звільнення з роботи.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області від 16 грудня 2013 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП «УГК
«Nemiroff» про визнання протиправним та
скасування наказу про звільнення,
виплату середньомісячної заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Немирівського
районного суду Вінницької області від
31 січня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 в частині поновлення її на
роботі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити: скасувати наказ про її
звільнення з роботи; стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі, встановленому чинним
законодавством, по день фактичного
поновлення на роботі і моральну шкоду в
сумі 10 000 грн.

Зазначила, що рішення суду вважає
незаконним та необґрунтованим через
невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Додаткове рішення не оскаржено.

В судовому засіданні позивач
підтримала апеляційну скаргу, просить
її задовольнити.

Представник відповідача заперечила
проти задоволення апеляційної скарги,
рішення суду вважає законним, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд під час розгляду справи в
апеляційному порядку перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до трудової книжки ОСОБА_2
серії НОМЕР_1, позивач працювала у ДП
«УГК «Nemiroff» починаючи з 11 червня 2001
року, куди була прийнята на посаду
обліковця. 30 січня 2002 року позивача
переведено на посаду
укладальника-пакувальника 4 розряду та
4 жовтня 2006 року - переведено на посаду
оформлювача готової продукції 2
розряду. 30 вересня 2013 року ОСОБА_2
звільнено з роботи на підставі ч. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці та
скороченням штату працівників (а. с. 5-6).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених п. 1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), 2-5, 7 ст. 40 і п. 2 і 3 ст. 41
цього Кодексу, може бути проведено лише
за попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України у п. 19
постанови № 9 від 6 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
організація, скорочення чисельності
або штату працівників, чи додержано
власником або уповноваженим ним
органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Судом встановлено, що на ДП «УГК «Nemiroff»
професійна спілка відсутня. Захист
прав працівників, контроль за
дотриманням адміністрацією
підприємства чинного законодавства
України про працю здійснює Рада
трудового колективу, функції та
повноваження якої визначені
Колективним договором ДП «УГК «Nemiroff»
та Положенням про Раду трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff» (а. с. 32-38; 40-42;
43-45).

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

15 липня 2013 року керівництво ДП «УГК
«Nemiroff» звернулося до Ради трудового
колективу із заявою про надання згоди
на внесення змін в організацію
виробництва і праці: ліквідацію
сувенірного цеху № 2 та скорочення
посади оформлювача готової продукції 1
розряду (а. с. 30).

16 липня 2013 року Рада трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff» прийняла
рішення про надання згоди керівництву
підприємства на зміни в організації
виробництва та праці - ліквідацію
Сувенірного цеху № 2 та скорочення
посади оформлювача готової продукції 1
розряду, що підтверджується
відповідним протоколом № 6 зборів Ради
трудового колективу ДП «УГК «Nemiroff» від
16 липня 2013 року (а. с. 28-29).

16 липня 2013 року заступником
Генерального директора ДП «УГК «Nemiroff»
видано наказ № 344-НО про реорганізацію
Виробничого відділу ДП «УГК «Nemiroff»,
яким прийнято рішення з 19 вересня 2013
року внести зміни до штатного розпису
виробничого відділу ДП «УГК «Nemiroff» -
ліквідувати Сувенірний цех № 2 у складі
старшого майстра (1 одиниця), майстра
виробничої дільниці (1 одиниця),
оформлювача готової продукції (13
одиниць), оформлювача готової
продукції 1 розряду (5 одиниць),
оформлювача готової продукції (5
одиниць), та скоротити посаду
оформлювача готової продукції 1
розряду у виробничому відділі (а. с. 7).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 49-2 КЗпП
України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці.

По справі встановлено, що 29 липня 2013
року позивача ОСОБА_2, оформлювача
готової продукції ДП «УГК «Nemiroff»,
попереджено про майбутнє вивільнення 30
вересня 2013 року (а. с. 48).

Наказом Генерального директора ДП «УГК
«Nemiroff» № 1077-НК від 30 вересня 2013 року
ОСОБА_2, оформлювача готової продукції,
звільнено з роботи 30 вересня 2013 року у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці та скороченням
штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Позивач ознайомлена з таким
наказом, про що свідчить її підпис (а. с.
130).

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи із того,
що відповідачем дотримано вимоги
законодавства про працю щодо процедури
звільнення ОСОБА_2 з підстав,
передбачених пунктом 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці та
скороченням штату працівників.

Доводи апеляційної скарги в тому, що
відповідачем в порушення частини 3 ст.
49-2 КЗпП України одночасно із
попередженням про наступне
вивільнення не було запропоновано іншу
роботу та не було ознайомлено із
списком вакантних на той час посад є
безпідставними та спростовуються
наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Тобто зазначена правова норма
зобов'язує власника або уповноважений
ним орган запропонувати працівнику
переведення на іншу роботу лише за
відповідною професією чи за
спеціальністю працівника, а не будь-яку
роботу, та лише у разі її наявності.

На зборах Ради трудового колективу
обговорювалося питання про надання
працівникам, що підлягають скороченню
іншої роботи на підприємстві, однак
станом на 16 липня 2013 року в штатному
розписі відсутні вакантні посади, які
можна було б запропонувати цим
працівникам, про що зазначено у
протоколі зборів Ради трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff» № 6 від 16 липня
2013 року (а. с. 28-29).

Це також вбачається із відповідних
списків вакантних посад станом на 16
липня 2013 року, на 29 липня 2013 року та на 30
вересня 2013 року (а. с. 31, 49, 50).

Судом першої інстанції було вірно
встановлено підстави, за яких вакантні
посади на підприємстві: вантажник та
комірник спиртосховища № 1 не могли
бути запропоновані позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 174 КЗпП України
забороняється застосування праці
жінок на важких роботах і на роботах із
шкідливими або небезпечними умовами
праці. Забороняється також залучення
жінок до підіймання і переміщення
речей, маса яких перевищує встановлені
для них граничні норми.

Відповідно до граничних норм
підіймання і переміщення важких речей
жінками, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№ 241 від 10 грудня 1993 року, допускається
підіймання і переміщення жінкою
вантажів при чергуванні з іншою
роботою (до 2 разів на годину) вагою до 10
кг; підіймання і переміщення вантажів
постійно протягом робочої зміни - до 7
кг; сумарна вага вантажу, який
переміщується жінкою протягом кожної
години робочої зміни, не повинна
перевищувати: з робочої поверхні - 350 кг,
з підлоги - 175 кг.

Згідно з п. 2.2, 2.4, 2.5, 2.6., 2.8., 2.9., 2.11.
робочої інструкції вантажника,
затвердженої заступником Генерального
директора ДП «УГК «Nemiroff» 3 червня 2013
року, вантажник навантажує готову
продукцію на піддони згідно схеми
розташування ящиків і лотків на
піддоні; закупорює вручну пробками
наповнені пляшки; завантажує склотарою
транспортер подачі пляшок на лінію
розливу, з дотриманням вимог щодо
розташування пляшок на транспортері;
здійснює внутрішньоцехове переміщення
вантажів вручну або за допомогою
навантажувально-розвантажувальних
пристроїв чи засобів транспортування
(гідравлічних візків); постійно
проводить збір склобою з підлоги та
транспортерів; подрібнює склобій і
доставляє його до місця здавання;
виконує роботи по переміщенню
комплектуючих виробів, допоміжних
матеріалів, сировини та інших
матеріальних цінностей (а. с. 138-142,
зокрема пункт 2 «Завдання та
обов'язки»).

Згідно технічної специфікації
«Упаковка готової продукції в ящики»
(ТС-3С-УГПЯ-12), затвердженої технічним
директором ДП «УГК «Nemiroff» 21 травня 2012
року, вага ящиків з готовою продукцією
в переважній більшості становить від 9
до 27 кг.

Згідно технічної специфікації
«Упаковка готової продукції в лотки»
(ТС-5С-УГПЛ-11), затвердженої технічним
директором ДП «УГК «Nemiroff» 3 лютого 2011
року, вага лотка з продукцією становить
від 5 до 22 кг.

Тобто, робота вантажника у ДП «УГК
«Nemiroff» передбачає підіймання вантажів
великої ваги; умови роботи вантажника
на підприємстві на дозволяють
дотримуватися законодавчо
встановлених обмежень щодо ваги
вантажів, які можна підіймати
(переміщати) жінці, в зв'язку з чим
посада вантажника позивачу не
пропонувалась.

Відповідно до робочої інструкції
комірника (спиртосховище № 1),
затвердженої заступником Генерального
директора ДП «УГК «Nemiroff» 19 квітня 2013
року, комірник здійснює приймання,
зберігання, раціональне розміщення та
відпуск виробничим цехам спирту,
коньяку й підготовленої води,
дотримуючись при цьому правил охорони
праці, пожежної безпеки, виробничої
санітарії та вимог щодо охорони
навколишнього середовища (п. 2.1.);
забезпечує збереження спирту й
коньяку; дотримується умов їх
зберігання, а також правил ведення
обліку, оформлення і здавання
прибутково-витратних документів,
складання встановленої звітності (п.
2.2.); здійснює правильне технічне
обслуговування обладнання та
інвентарю, дотримується правил
експлуатації основних засобів; слідкує
за наявністю і справністю
протипожежних засобів (п. 2.5.). На роботу
комірника приймається особа, яка має
середню технічну освіту, досвід роботи
по обслуговуванню промислового
обладнання, по роботі з
вибухонебезпечними рідинами не менше 1
року та володіє морально-діловими
якостями матеріально-відповідальної
особи (п. 6.1.) (а. с. 151-155).

Посада комірника за професією чи
спеціальністю позивачу не підходила, а
тому і не була їй запропонована як
вакантна посада.

Крім того, згідно наказу заступника
Генерального директора ДП «УГК «Nemiroff»
№ 393-НО від 16 серпня 2013 року «Про
внесення змін до штатного розпису»
посада комірника спиртосховища № 1
виведена зі штатного розпису ДП «УГК
«Nemiroff» (а. с. 156).

Доводи апеляційної скарги в тому, що на
день звільнення позивач працювала на
посаді оформлювача готової продукції 2
розряду, а скорочення на підприємстві
стосувалось лише посади оформлювача
готової продукції 1 розряду, є
безпідставними з огляду на те, що у
поняття «оформлювач готової
продукції» відносяться і оформлювачі
готової продукції, які мають
відповідний розряд. При цьому
ліквідації підлягав сувенірний цех № 2,
з переліком структурних підрозділів, в
якому працювала позивач, а відтак
посада, на якій працювала позивач,
підлягала скороченню. Позивача
завчасно під розпис було повідомлено
про майбутнє вивільнення, тому вона
розуміла, що підлягатиме вивільненню з
посади, на якій вона на той час
працювала.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному й об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення позовних вимог, відповідає
нормам матеріального і процесуального
права, а отже є законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим
підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах матеріального
закону, а тому не можуть спростувати
рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду
Вінницької області від 16 грудня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
Т.М. Шемета

/підпис/
В.С. Марчук

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська