Справа № 577/430/14-ц
Провадження № 6/577/26/14
У Х В А Л А

"24" січня 2014 р.
м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

в складі головуючого судді
Ярмак О.М.,

за участі секретаря
Зимовець В.О.,

державного виконавця
Логвин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Конотопі
подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Конотопського
міськрайонного управління юстиції у
Сумській області Логвин А.С. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у
праві виїзду за межі України ,-

В С Т А Н О
В И В:

Старший державний виконавець відділу
ДВС Конотопського міськрайонного
управління юстиції у Сумській області
Логвин А.С. звернулася до суду з
поданням, яке погоджене з начальником
відділу ДВС Конотопського
міськрайонного управління юстиції, про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа до
виконання ним зобов»язань за рішенням
суду. Своє подання обґрунтовує тим, що
на виконанні у відділі ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист № 2-2597/2005, виданий
Конотопським міськрайонним судом 25
листопада 2005 року з метою виконання
рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
сина ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 1/4 частини
від усіх видів його заробітку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. Боржник сплачував аліменти
нерегулярно та не в повному обсязі, у
зв»язку з чим станом на 23 січня 2014 року
за ним утворилася заборгованість зі
сплати аліментів в розмірі 13 614 грн. 56
коп. На даний час ОСОБА_2 ніде не працює,
інших видів заробітку чи доходу не має,
майно, на яке може бути звернуте
стягнення, у нього відсутнє. Крім того,
боржник має намір виїхати до
Російської Федерації, для виїзду до
якої наявність паспорту громадянина
України для виїзду за кордон не
обов»язкова. 15 січня 2014 року стягувач
за виконавчим листом - ОСОБА_3
звернулася до відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції з проханням
вирішити питання про обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України. Тому, відповідно до ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в»їзду в Україну громадян
України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу.

В судовому засіданні старший
державний виконавець відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С. подання
підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали
справи та матеріали виконавчого
провадження № 1582702, вважає, що подання
не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням
Конотопського міськрайонного суду від
25 листопада 2005 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, розмірі 1/4 частини
від усіх видів його заробітку щомісяця,
починаючи з 7 листопада 2005 року до
досягнення дитиною повноліття (а.с. 2).

З метою виконання вищевказаного
рішення суду, Конотопським
міськрайонним судом 29 листопада 2005
року виданий виконавчий лист № 2-2597/2005
(а.с. 2 ).

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Конотопського міського
управління юстиції від 6 грудня 2005 року
за виконавчим листом № 2-2597/2005, виданим
Конотопським міськрайонним судом
Сумської області 29 листопада 2005 року,
відкрите виконавче провадження №
1582702(а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов»язаний вживати
передбачених цим законом заходів
виконання рішення, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 вищевказаного
закону передбачено, що у разі ухилення
боржника від виконання зобов»язань,
покладених на нього рішенням державний
виконавець звертається до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов»язання за рішенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено,
що питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997,
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров»я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1, також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України за поданням державного
виконавця за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника від виконання
зобов»язань, покладених рішенням суду
чи іншого органу (посадової особи).
Застосування таких обмежень може мати
місце тільки у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

В судовому засіданні старший
державний виконавець відділу ДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С.
пояснила, що боржник ОСОБА_2 ухиляється
від виконання рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 листопада 2005 року тим, що він ніде
не працює, не має заробітку та доходу, з
якого міг би сплачувати аліменти, а
також тим, що у нього відсутнє майно, на
яке може бути звернуте стягнення.

В той же час, в самому поданні державний
виконавець зазначила, що боржник
ОСОБА_2 сплачував аліменти, але не
регулярно та не в повному обсязі.

В матеріалах виконавчого провадження
№ 1582702 дані про те, що ОСОБА_2 ухилився
від виконання рішення суду,
перешкоджав державному виконавцю
вчиняти дії, пов»язані з виконанням
судового рішення, чи будь-яким іншим
чином ухилявся від виконання рішення
суду, відсутні.

Встановлено також, що ухвалою
Конотопського міськрайонного суду від
5 вересня 2013 року ОСОБА_2 оголошений в
розшук (а.с. 4), у зв»язку з чим
постановою старшого державного
виконавця відділу ДВС Конотопського
міськрайонного управління юстиції
Логвин А.С. від 12 вересня 2013 року
виконавче провадження зупинено
(матеріали виконавчого провадження).

Однак, як вбачається із заяв стягувача
ОСОБА_3 від 2 грудня 2013 року та від 20
січня 2014 року, які знаходяться в
матеріалах виконавчого провадження №
1582702, ОСОБА_2 на її користь на утримання
малолітнього сина сплачені аліменти,
зокрема, у жовтні 2013 року в розмірі 500
грн., у листопаді 2013 року - 1000 грн., у
січні 2014 року - 600 грн. (матеріали
виконавчого провадження). З часу
винесення рішення суду про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання малолітньої дитини, боржник
частково сплачував аліменти, що
підтверджується поясненнями (заявами)
стягувача, які знаходяться у
виконавчому провадженні № 1582702.

Старший державний виконавець відділу
ДВС Конотопського міськрайонного
управління юстиції Логвин А.С. не
заперечує, що боржник ОСОБА_2 частково
здійснює погашення заборгованості по
аліментам та що остання сплата
аліментів була здійснена ним у січні
2014 року.

Крім того, в судовому засіданні старший
державний виконавець пояснила, що вона
не володіє даними про те чи має боржник
закордонний паспорт, чи були у нього
останнім часом виїзди за кордон та чи
має він намір найближчим часом виїхати
за межі України.

Дані про те, що ОСОБА_2 має намір та
можливість виїхати за кордон, зокрема,
до Російської Федерації, в матеріалах
виконавчого провадження також
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що державним виконавцем не надано
доказів того, що ОСОБА_2 свідомо
ухиляється від виконання рішення
Конотопського міськрайонного суду від
25 листопада 2005 року та з метою ухилення
від виконання рішення суду має намір
виїхати за межі України.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК
України, -

У Х
В А Л И В:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції у Сумській області
Логвин А.С. про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у праві виїзду за
межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
через Конотопський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п»яти днів з дня проголошення
ухвали, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали -
протягом п»яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СуддяО. М. Ярмак