Провадження № 2/756/230/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року
м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді -
Белоконної І.В.

за участю секретаря -
Поливко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач через свого представника,
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про стягнення коштів та
відшкодування моральної шкоди, та
просив, з урахуванням збільшених
позовних вимог, стягнути з відповідача
на користь ОСОБА_1 грошові кошти з
урахуванням інфляційних витрат в
розмірі 603578,80 грн, неустойку за
ненадання послуг в розмірі 23375,34 грн,
моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн, та
судові витрати по справі. Також
позивач просив визнати незаконними дії
ПАТ «Дельта Банк», щодо перерахування
коштів у розмірі 600000,00 грн із рахунку
НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2.

В обґрунтування позову було зазначено,
що 23 вересня 2010 року ОСОБА_2 (далі -
Позивач) уклав договір № 002-28514-230910
банківського вкладу (депозиту) (далі -
Договір) із Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» (далі -
Відповідач).

Позивачем було відкрито депозитний
рахунок № НОМЕР_2, на який 23 вересня 2010
року були внесені грошові кошти в сумі
100 000 гривень. Відповідно до умов
Договору на Рахунок № НОМЕР_2
допускаються додаткові внески коштів,
що разом із сумою в розмірі 100 000 гривень
(початковий вклад) складають Вклад. Так,
Позивачем вносилися додаткові внески
коштів, а саме: 26 січня 2011 року - 100 000 (сто
тисяч) гривень; 31 березня 2011 року - 70 000
(сімдесят тисяч) гривень; 07 квітня 2011
року - 70 000 (сімдесят тисяч) гривень; 20
квітня 2011 року - 170 000 (сто сімдесят
тисяч) гривень; 22 квітня 2011 року - 90 000
(дев'яносто тисяч) гривень. Загальна
сума, яка знаходилася на Рахунку №
НОМЕР_2 складала 600 000 (шістсот тисяч)
гривень. Вклад залучається на строк до
28 вересня 2011 року.

Пунктом 3.5. Договору було передбачено,
що у разі, якщо Вкладник за цим
Договором не витребує суму Вкладу та
нараховані проценти зі спливом строку,
а саме 28 вересня 2011 року, то така сума
Вкладу та нараховані проценти
наприкінці дня закінчення цього строку
переносяться на рахунок з обліку
вкладів на вимогу, який відкривається
Банком на ім'я Вкладника.

Позивач не звернувся з вимогою про
повернення депозитного вкладу в строк
до 28 вересня 2011 року, внаслідок чого
Договір був продовжений і на виконання
пункту 3.5 Договору був відкритий
поточний Рахунок НОМЕР_1.

03 жовтня 2012 року, а згодом і повторно 31
жовтня 2012 року, Позивач звертався до
Відповідача із заявою з вимогою видачі
коштів з поточного рахунку НОМЕР_1 у
сумі 665 460 гривень 62 копійки.

Як зазначає позивач, йому було
відмовлено у поверненні грошових
коштів на підставі того, що постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19 вересня 2011 року було
накладено арешт на рахунок № НОМЕР_2.

25 червня 2013 року позивач у третє
звернувся до відповідача із заявою про
видачу коштів з рахунку. Однак,
Відповідач даний лист залишив поза
увагою.

На момент звернення до суду грошові
кошти Позивачу видані не були. Тому,
даними діями Відповідач порушує права
та законні інтереси Позивача як
клієнта Банку, а також як власника
вищезазначених активів.

10 липня 2013 року позивач отримав
нараховані відсотки за Договором
банківського вкладу у розмірі 65 460 грн.
00 коп. Дані кошти були виплачені із
поточного рахунку НОМЕР_1.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
вважає незаконними дії Відповідача, та
такими що грубим чином порушили права
та законні його інтереси.

Також, позивач посилаючись на норми
чинного законодавства, зазначив, що дії
Відповідача призвели до його душевних
страждань та інших негативних
наслідків, які викликані незаконним
позбавленням права на свій розсуд
розпоряджатися власними грошовими
коштами, розміщеними на особовому
рахунку у Відділенні Відповідача.

Зазначені дії Відповідача потягли за
собою численні негативні явища для
Позивача, що стали причинами зміни
звичного для нього способу життя, тобто
були порушені нормальні та звичні для
нього життєві зв'язки, які змусили
Позивача докладати додаткових зусиль
задля їхнього відновлення. Все
наведене спричинило Позивачу душевні
страждання та завдало моральних втрат.

Тому, як зазначає позивач, такі
моральні переживання і душевні
страждання можуть бути компенсовані
йому тільки за рахунок придбання
додаткових нематеріальних благ,
наявність яких зможе відновити колишню
душевну рівновагу, і саме з огляду на
вищевикладені факти, значний розмір і
обсяг зусиль, що необхідно буде
докласти йому для відновлення душевної
рівноваги та довіри до банківської
установи, а також враховуючи той факт,
що він змушений був істотно змінити
свій життєвий уклад, адже розраховував
на зазначені кошти, Позивач оцінює
розмір компенсації моральної шкоди, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
в 25 000 (двадцять тисяч) гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги, з
урахуванням уточнень, підтримав в
повному обсязі, позов просив
задовольнити з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача позовні
вимоги в повному обсязі не визнав,
проти задоволення позову заперечував з
підстав зазначених у письмових
запереченнях доданих до матеріалів
справи.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, свідка,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити у повному обсягу.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

23 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено договір №
002-28514-230910 банківського вкладу
(депозиту) (а.с.8).

Відповідно до п. 1.1 Договору Вкладник
передав, а Банк прийняв грошову суму
вкладу (далі - Вклад), і зобов'язався
повернути Вкладникові суму Вкладу та
сплатити проценти на умовах та в
порядку, визначеному Договором (а.с.8).
Згідно п.1.2 сума вкладу складає 100000,00
грн (а.с.8).

Також згідно розділу першого, договору,
вклад залучається на строк до 28 вересня
2011 року включно.

Так, згідно п.2.1 Банк відкриває
Вкладнику рахунок НОМЕР_2. Пунктом 2.3
передбачено, що вкладник вносить
готівкові гроші в розмірі, визначеному
п.1.2 цього договору, на Рахунок в день
підписання цього договору (а.с.8).

Відповідно до умов Договору на Рахунок
НОМЕР_2 допускаються додаткові внески
коштів (п.2.2), що разом із сумою в розмірі
100 000 гривень (початковий вклад)
складають Вклад. Так, в судовому
засіданні було встановлено, що
позивачем вносилися додаткові внески
коштів, а саме: 26 січня 2011 року - 100 000 (сто
тисяч) гривень; 31 березня 2011 року - 70 000
(сімдесят тисяч) гривень; 07 квітня 2011
року - 70 000 (сімдесят тисяч) гривень; 20
квітня 2011 року - 170 000 (сто сімдесят
тисяч) гривень; 22 квітня 2011 року - 90 000
(дев'яносто тисяч) гривень. Загальна
сума, яка знаходилася на Рахунку НОМЕР_2
складала 600 000 (шістсот тисяч) гривень.
Факт зарахування додаткових внесків на
рахунок НОМЕР_2, підтверджуються
детальною випискою по угоді № 002-28514-230910
від 23.09.2010 року (а.с.9-10).

Згідно п.1.4 Договору процентна ставка
на суму вкладу становить 18,75% річних
(а.с.8).

Згідно детальної виписки по
процентному рахунку, долученому до
матеріалів справи, за період з 30.09.2010 по
28.09.2011, відповідно до умов договору, на
користь позивача були нараховані
відсотки в загальному розмірі 65460,62 грн
(а.с.10).

Пунктом 3.5 Договору було передбачено,
що у разі, якщо Вкладник за цим
Договором не витребує суму Вкладу та
нараховані проценти зі спливом строку,
а саме 28 вересня 2011 року, то така сума
Вкладу та нараховані проценти
наприкінці дня закінчення цього строку
переносяться на рахунок з обліку
вкладів на вимогу, який відкривається
Банком на ім'я Вкладника (а.с.8).

Відповідно до пункту 2.1. глави 2
Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 03.12.2003 № 516, грошові кошти в
національній та іноземній валюті або
банківські метали, залучені від
юридичних і фізичних осіб,
обліковуються банками на відповідних
рахунках, відкриття яких здійснюється
банком на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу (депозиту) або договору
банківського рахунку та інших
документів відповідно до
законодавства України, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку України з питань
відкриття банками рахунків у
національній та іноземній валюті.

Пунктом 3.2 глави 3 Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 03.12.2003 № 516 та пунктом
10.12 глави 10 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 12.11.2003 № 492, передбачено, що після
закінчення строку або настання
інших обставин, визначених
законодавством України чи договором
банківського вкладу, кошти з вкладного
(депозитного) рахунку повертаються
вкладнику шляхом видачі готівкою або в
безготівковій формі на зазначений у
договорі рахунок вкладника для
повернення коштів чи за заявою
вкладника на інший його рахунок.

При цьому, автоматизованою банківською
системою, що використовується Банком
при здійсненні банківських операцій,
передбачено автоматичне здійснення
операцій з перерахування грошових
коштів після закінчення строку
депозиту з вкладного (депозитного)
рахунку на зазначений у договорі
рахунок вкладника для повернення
коштів (поточний рахунок).

В судовому засіданні було встановлено,
оскільки Позивач не звертався до АТ
«Дельта Банк» з вимогою щодо
повернення вкладу по закінченню строку
залучення Вкладу за договором до 28.09.2011
року, автоматично депозитні кошти у
сумі 600 000,00 грн. та нараховані відсотки
були переховані на рахунок з обліком
вкладу на вимогу НОМЕР_1, на підставі
погодженого між сторонами пункту 3.5.
Договору банківського вкладу, яким, як
зазначалось вище, передбачено, що у
разі, якщо Вкладник за цим Договором не
витребує суму Вкладу та нараховані
проценти зі спливом строку,
встановленого п. 1.3. цього Договору, то
така сума Вкладу та нараховані
проценти наприкінці дня закінчення
цього строку переносяться на рахунок з
обліком вкладу на вимогу, про що
Вкладник доручає Банку здійснення таке
договірне списання, цей Договір
вважатиметься продовженим на умовах
вкладу на вимогу, які діятимуть у Банку
на той час.

Згідно статті 1060 ЦК України якщо
вкладник не вимагає повернення суми
строкового вкладу зі спливом строку,
встановленого договором банківського
вкладу, або повернення суми вкладу,
внесеного на інших умовах повернення,
після настання визначених договором
обставин договір вважається
продовженим на умовах вкладу на вимогу,
якщо інше не встановлено договором.

Отже, у зв'язку з відсутністю звернення
Позивача до Банку щодо отримання
Вкладу у день закінчення строку
залучення Вкладу, 28.09.2011 року Вклад у
сумі 600000,00 грн, були перенесені на
рахунок з обліком вкладу на вимогу.

Судом було встановлено, що постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19 вересня 2011 року №4-3360/11 було
накладено арешт на рахунок НОМЕР_2, що
належить позивачу, відкритий у ПуАТ
«Дельта-Банк», зупинивши видаткові
операції по рахунку (а.с.17).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3, який працював старшим слідчім
СУ ГУМВС України в м. Києві, пояснив, що
причиною накладення арешту, було те що,
в провадженні СУ ГУМВС України в
м.Києві знаходилась кримінальна справа
№20-3943 яка порушена 22.06.2011 року відносно
позивача по справі, за ознаками
організації фіктивного підприємства з
метою прикриття незаконної діяльності
за ознаками в його діях складу
злочинів, передбачених ч.3 ст.27 - ч.2 ст.205
КК України та за фактом вчинення
злочинів передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.358
КК України, яка на даний час
знаходиться в проваджені Подільського
районного суду м. Києва.

Згідно ч.1 статті 59 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність» арешт на майно
або кошти банку, що знаходяться на
його рахунках, арешт на кошти та інші
цінності юридичних або фізичних осіб,
що знаходяться в банку, здійснюються
виключно за постановою державного
виконавця чи рішенням суду про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, встановленому
законом. Зняття арешту з майна та
коштів здійснюється за постановою
державного виконавця або за рішенням
суду.

Також слід зазначити, що рахунок НОМЕР_1
з обліком вкладу на вимогу був
відкритий автоматично 28.09.2011 року у
зв'язку з тим, що Позивач не звернувся
до Відповідача щодо повернення коштів,
та був автоматично заблокований, так як
кошти були перераховані з рахунку
НОМЕР_2, який перебував під арештом.

Посилання позивача про те, що
відповідач не законно утримує його
кошти не знаходять свого підтвердження
в матеріалах справи, та не доведені
сторонами по справі, оскільки, арешт,
який був накладений на рахунок НОМЕР_2,
що належить позивачу, спрямований на
обмеження доступу до активів що
перебувають на рахунку, а не на
обмеження дії самого рахунку. Тобто
рахунки які були відкритті на ім'я
позивача є діючими, але у зв'язку в
вищенаведеними обставинами, кошти що
на них перебувають не можуть бути
використані позивачем до моменту
зняття арешту з них.

Рахунок НОМЕР_1 з обліком вкладу на
вимогу, на який саме і було переведено
кошти, та першочерговий рахунок НОМЕР_2
є взаємопов'язаними балансами,
оскільки діють та функціонують в межах
одного цивільно-правового договору, а
саме договору № 002-28514-230910 банківського
вкладу від 23.09.2010 року.

Також, в судовому засіданні
представник відповідача зазначив, що
саме з метою виконання вищезазначеної
Постанови Шевченківського районного
суду м.Києва від 19.09.2011 року, 13.11.2012 року
Відповідачем відповідні депозитні
кошти Позивача у сумі 600000,00 грн.
були перераховані на депозитний
рахунок НОМЕР_2 де знаходяться до
сьогоднішнього дня. Даний факт був
підтверджений випискою по особовому
рахунку НОМЕР_2 від 20.09.2013 року та
Випискою по особовому рахунку
НОМЕР_1 від 20.09.2013 року (а.с.31-52).

Тому, на думку суду, дії вчинені
відповідачем стосовно переведення
коштів, з рахунку на рахунок є цілком
законними та виправданими, оскільки
вчинялись на виконання вищезазначеної
постанови.

Судом було встановлено, що 03 жовтня 2012
року, а згодом і повторно 31 жовтня 2012
року, та 25 червня 2013 року Позивач
звертався до Відповідача із заявою з
вимогою видачі коштів з поточного
рахунку НОМЕР_1 у сумі 665 460 гривень 62
копійки (сума самого депозитного
рахунку з урахуванням нарахованих
відсотків) (а.с.13.15).

Згідно листів від 15.09.2012, 23.10.2012 року,
Позивачу було відмовлено у поверненні
грошових коштів на підставі того, що
постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 19 вересня 2011 року
було накладено арешт на рахунок №
НОМЕР_2.

Дана відповідь підкріплюється тим, що
глава 10 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 (надалі по тексту -
Інструкція), встановлює порядок
виконання банками заходів щодо арешту
коштів на рахунках клієнтів.

Так, відповідно до пункту 10.1 глави 10
Інструкції обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку/ах,
відповідно до статті 1074 Цивільного
кодексу України не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком/ами за рішенням
суду або в інших випадках, установлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що
зберігаються на рахунку клієнта,
здійснюється за постановою державного
виконавця чи рішенням суду (у тому
числі ухвалою, постановою, наказом,
виконавчим листом суду) про стягнення
коштів або про накладення арешту в
порядку, установленому законом.

Згідно з пунктом 10.4 глави 10 вказаної
Інструкції банк, у якому відкрито
рахунок/рахунки клієнта, уживає
заходів щодо забезпечення виконання
документа про арешт коштів після
отримання документа про арешт коштів, а
абзац п'ятий пункту 10.6 глави 10
зобов'язує банк під час дії документа
про арешт коштів протягом
операційного дня відповідно до статті
59 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" зупиняти
видаткові операції за рахунком клієнта
та здійснювати арешт усіх надходжень
на рахунок клієнта до забезпечення
суми коштів, що зазначена в документі
про арешт коштів, або до отримання
передбачених законодавством
документів про зняття арешту з коштів.

Відповідно до пункту 10.9 глави 10
Інструкції, кошти, що арештовані на
рахунку клієнта, забороняється
використовувати до надходження
платіжної вимоги/інкасового
доручення (розпорядження) за тим
виконавчим документом, для виконання
якого накладався арешт, або до
отримання передбачених законодавством
документів про зняття арешту з
коштів.

При цьому, зняття арешту з коштів банк
здійснює за постановою державного
виконавця, прийнятою відповідно до
законодавства, або за постановою
слідчого, коли під час провадження
досудового слідства в застосуванні
цього заходу відпаде потреба, а також
за рішенням суду, яке надійшло до банку
безпосередньо від суду (пункт 10.11 глави
10 Інструкції).

В судовому засіданні було встановлено,
що відсотки які були нараховані на суму
депозитного вкладу в розмірі 65460,62 грн
були виплачені позивачу 10.07.2013 року на
підставі його заяви про видачу саме
відсотків, а не самої суми депозитного
вкладу.

Даний факт не оспорювався сторонами по
справі, а відповідач в обґрунтування
таких дій зі сторони свого довірителя,
зазначив, що згідно Виписки по
особовому рахунку НОМЕР_2 від 20.09.2013
року з 23.09.2010 року по 28.09.2011 року на
відповідний рахунок надходили
нараховані проценти по Договору
банківського вкладу, і так як Позивач
не звертався до Відповідача щодо
отримання нарахованих відсотків в день
закінчення строку залучення Вкладу та
виплати відсотків згідно п. 3.2. Договору
банківського вкладу, на підставі
вищезазначеного пункту 3.5 Договору
28.09.2011 року враховані проценти у сумі
65460,62 грн. були перераховані з рахунку
НОМЕР_2 на рахунок з обліком вкладу на
вимогу - НОМЕР_1.

Також, відповідач зазначив, що
нараховані проценти у сумі 65460,62 грн. не
перераховувались на рахунок НОМЕР_2,
тому відповідні кошти не відносились
до арешту, у зв'язку з цим в подальшому і
були виплачені Позивачу, після
написання останнім заяви щодо
отримання коштів саме у сумі 65460,62 грн.
як нарахованих відсотків по Вкладу.
Дані твердження представника
відповідача були перевірені судом, та
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Тому на думку суду, посилання позивача
про те, що відповідач не дотримується
умов договору і на власний розсуд
регулює питання видачі коштів своїм
клієнтам є безпідставними та
надуманими, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача суми
депозитного вкладу в розмірі 600000,00 грн
задоволенню не підлягають.

Також, на думку суду, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
інфляційних витрат, штрафних санкцій,
моральної шкоди та в частині визнання
незаконними дії ПАТ «Дельта Банк», є
похідними від позовних вимог щодо
стягнення суми депозитного владу та у
зв'язку з відмовою у задоволенні
останніх, задоволенню не підлягають
також.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, на підставі вказаних норм
закону, враховуючи, що відповідачем в
межах чинного законодавства було
накладено арешт на активи розміщені на
рахунку НОМЕР_2, що належить позивачу,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, ст.59
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22, Положенням
про порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами ,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 03.12.2003
№ 516, ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 74, 179, 208, 209, 212-215, 218,
294, 296 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про стягнення
коштів та відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
Апеляційному суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
І.В. Белоконна