Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі - Грабовській А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
управління Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області про визнання недійсним
державного акту власності на земельну
ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2013 року звернулася
до суду з даним позовом, посилаючись на
те, що 11.12.2011 року відповідач отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯД № 907106 для
ведення особистого селянського
господарства, площею 1,9100 га,
кадастровий номер :20:097:0200, яка
розташована на території
Козаровицької сільської ради
Вишгородського району Київської
області. У 1995 році позивач отримала у
користування земельну ділянку 0,15 га
для ведення особистого селянського
господарства в смт. Димер
Вишгородського району Київської
області на підставі рішення Димерської
селищної ради Вишгородського району
Київської області № 186 від 26.11.2003 року.
11.07.2007 року позивач звернувся до
відділу земельних ресурсів
Вишгородського району з заявою про
виготовлення технічної документації
щодо видачі державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,15 га. У 2010 році ТОВ
«Будексім 2007» позивачу повідомив, що
при формуванні кадастрового номера і
внесення в базу даних Вишгородського
району в Управлінні Держкомзему
Вишгородського району було
встановлено, що земельна ділянка
накладається на раніше відведені паї
Козаровицької сільської ради.
Звернувшись до Управління Держкомзему
у Вишгородському районі Київської
області про внесення змін до бази
даних, щодо меж земельних ділянок,
позивач отримав відповідь, що оскільки
суміжний землекористувач набув право
власності на земельну ділянку, питання
може бути вирішено за згодою сторін у
судовому порядку. Оскільки під час
проведення робіт з виготовлення
кадастрового плану земельної ділянки
відповідача була додана до площі
приватизованої ним земельної ділянки
частина земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні позивача,
позивач вважає,що його право порушено
на приватизацію земельної ділянки, яка
знаходиться у його користуванні.

В ході судового розгляду представник
позивача ОСОБА_3 збільшила позовні
вимоги та просить визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства
серії ЯД №907106, площею 1,9100 га , яка
розташована на території
Козаровицької сільської ради
Вишгородського району Київської
області та скасувати запис у єдиному
земельному реєстрі відносно земельної
ділянки :20:097:0200 та відшкодування
судових витрат покласти на
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримала позовні
вимоги з викладених підстав та просить
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа в
судове засідання не прибули, про день
та час розгляду справи повідомлені
належним чином, причини їх неявки суду
не відомі. Оскільки суд позбавлений
можливості відкласти розгляд справи на
підставі ст. 169 ЦПК України, в межах
строку встановленого ст. 157 ЦПК України,
дану справу слід розглянути у
відсутність відповідача а третьої
особи на підставі наявних доказів у
загальному порядку.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Димерської селищної ради
Вишгородського району від 16 листопада
2004 року, ОСОБА_1 передано безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства.

На підставі рішення Вишгородського
районного суду Київської області від
19.09.2008 року, ОСОБА_2 11.12.2011 року отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯД № 907106, площею
1,9100 га, яка розташована у Київській
області Вишгородського району
Козаровицької сільської ради для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:20:097:0200 та зареєстрований в книзі
записів реєстрації актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 09414.

Відповідно до статті 40 ЗК України
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом. Понад норму безоплатної
передачі громадяни можуть набувати у
власність земельні ділянки для
зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами/

Відповідно до п. «б», «в» статті 81 ЗК
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки
на підставі^ б) безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності; в) приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування;

Відповідно до статті 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

У даному випадку позивач посилається
на порушення його земельного права -
передачі належної йому на праві
власності частки землі відповідачу у
власніть.

Відповідно до листа ТОВ «Будексім 2007»
№ 233 від 03.0.2010 року, було встановлено, що
при формуванні кадастрового номера і
внесені в базу даних Вишгородського
району в управлінні Держкомзему
Вишгородського району, земельна
ділянка накладається на раніше
відведені паї Козаровицької сільської
ради (виготовлені державні акти).

Позивачу відповідно до вимог ст. 131 ЦПК
України був наданий достатній строк
для надання суду доказів.

Вищевказані документи не
підтверджують факт передачі належної
позивачу частки землі відповідачу ( чи
факт накладки саме земельної ділянки
відповідача на земельну ділянку
позивача). Ці докази являються
недостатніми.

І згідно ч. 2 статті 328 ЦК України
встановлено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

При цьому, відповідно до статті 153 ЗК
України власник не може бути
позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

У сенсі положення ст. 152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Отже, визнання недійсним державного
акта на право власності на землю як
самого по собі правовстановлюючого
документа не передбачено ні даною
нормою ні іншою нормою закону (ст. 16 ЦК
України) при наявності рішення, що
надало право на отримання цього
правовстановлюючого документа.

Як встановлено судом рішення
Вишгородського районного суду від
19.09.2008 року про передачу земельної
ділянки у власність відповідачу ОСОБА_2
є чинним, а тому визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 907106 площею
1,9100 га розташованою за адресою:
Київська область, Вишгородський район,
Козаровицька сільська рада для ведення
селянського господарства як
правовстановлюючого документа без
оспорення рішення, що надало право на
отримання цього акта не передбачено
законом.

Враховуючи вищевикладене, а саме той
факт, що захист прав на земельну
ділянку здійснюється шляхом визнання
недійсними угод та рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, то визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на землю без визнання
недійсною угоди та рішення, на підставі
якого видано цей державний акт, є
порушенням норм закону, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог .

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 3, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: управління
Держземагенства у Вишгородському
районі Київської області про визнання
недійсним державного акту власності на
земельну ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.І.Скарлат