АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/904/14 р.
Справа № 629/1517/13-ц
Головуючий 1 інстанції Ткаченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Коровіна С.Г.,

при секретарі -Огарьовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» на рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 20 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ПАТ Комерційний банк
«Надра» звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказав
що 26.09.2008 року між ВАТ КБ "Надра", ОСОБА_3
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір №6/5/12/2008/980-К/1015, відповідно до
умов якого банк надав відповідачу
ОСОБА_3 кредитні кошти у сумі 102618,90 грн.
зі сплатою за користування кредитом
відсотків з розрахунку 20% річних
строком до 19.09.2015 року включно на
придбання автотранспортного засобу.
Згідно договору позичальник повинен
повернути кредит та сплачувати
відсотки на рахунок банку шляхом
сплати суми мінімально необхідного
платежу, розмір якого складає 2288,82 грн.
В якості забезпечення позову між
ОСОБА_3 і банком було укладено договір
застави автомобіля, крім того, між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і банком було укладено
договір поруки. В зв'язку з
невиконанням зобов'язань станом на
22.03.2013 року склалася заборгованість у
розмірі 80463,01 грн.

Просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором у визначеній сумі
та судові витрати по справі у розмірі 664
грн.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнав частково, надав суду свої
письмові заперечення, в яких заперечує
проти стягнення додатково нарахованих
йому банком кредитних коштів в
сумі 10685,63 грн.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали доводи свого
довірителя, просили позовні вимоги
задовольнити частково, а саме в частині
стягнення з відповідачів залишку
заборгованості по кредиту в сумі 29010,86
грн., залишку заборгованості по
процентам в сумі 22083,13 грн. а також
просили зменшити розмір пені та штрафу,
так як вони є явно завищеними.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 20
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з
відповідачів заборгованість в сумі
55487,21 грн., з яких 29010,86 грн. -
заборгованість за кредитом, 22083,13 грн. -
заборгованість за відсотками, 1000 грн. -
штраф, 3393,22 грн. - пеня та в рівних
частках судовий збір 457,89 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Надра"
просить рішення в частині стягнення
штрафної санкції в розмірі 1000 грн.
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким стягнути суму
штрафної санкції 10261,89 грн. Посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зазначає, що в
даному випадку не може бути
застосоване рішення Конституційного
суду, на яке посилається в своєму
рішенні суд першої інстанції, оскільки
договір, укладений з відповідачами для
придбання автомобіля не може вважатися
споживчим.

Рішення суду відповідачами не
оскаржено.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Зменшуючи розмір штрафу, що підлягає
стягненню з відповідачів, суд першої
інстанції виходив з вимог закону, що
регулює виниклі правовідносини, рішень
Конституційного Суду України.

Судова колегія апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що 26.09.2008 року на підставі
кредитного договору №6/5/12/2008/980-К/1015 ВАТ
КБ «Надра» надав ОСОБА_3 кошти в сумі
102618,90 грн. зі сплатою за користування
кредитом відсотків з розрахунку 20%
річних строком до 19.09.2015 року включно на
придбання автотранспортного засобу (
а.с. 8 - 14 ).

П.п. 5.2 договору передбачено, що у разі
порушення позичальником вимог
договору, він сплачує банку штраф у
розмірі 10% від суми кредиту ( а.с. 13 ).

Факт прострочення сплати кредитних
платежів ОСОБА_3 не заперечується (а.с. 71
).

Проте, виходячи з рішення
Конституційного Суду України від 11
липня 2013 року

№ 7-рп/2013, вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН „Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів" від 9
квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 10
листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

У наведених „Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів"
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
продавцями.

Захист від цих зловживань базується на
положеннях законодавства, зокрема
частини третьої статті 551 Кодексу,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
За практикою судів загальної
юрисдикції України істотними
обставинами в розумінні вказаних
положень Кодексу вважаються, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано зменшено розмір штрафу з
10261,89 грн. до 1000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що кредит для придбання автомобіля не є
споживчим судовою колегією не
приймаються.

Ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» встановлено, що договір
про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Судова колегія зазначає, що поняття
«автотранспортний засіб» ( автомобіль,
таке інше) в своєму визначенні не
виходить за межі поняття «продукція» і
на нього розповсюджуються вимоги
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи, викладені ПАТ КБ «Надра» в
апеляційній скарзі, висновок суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Рішення суду в частині стягнення на
користь банку з відповідачів суми
заборгованості за кредитом,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом та пені
сторонами не оскаржувалося, судовою
колегією не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» - відхилити.

Рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді