Справа № 346/6546/13-ц
Провадження № 22-ц/779/525/2014
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника позивача ПАТ КБ
"ПриватБанк" Рокетської С.В.,
представника відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "
Приватбанк ") до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 15 січня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

21.10.2013 року ПАТ КБ " Приватбанк "
звернулось до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору від
30.11.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 2 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
погашення, що відповідає дії картки.
Згідно умов укладеного договору,
останній складається із заяви
позичальника та умов надання кредиту.
Відповідач був ознайомлений і згоден з
умовами надання кредиту, що

підтверджується його підписом в заяві.
У зв'язку з порушенням зобов'язань
станом на 16.07.2013 року заборгованість
становить 5 766,09 долара США.

Просило задовольнити позов і стягнути
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 15.01.2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "
Приватбанк " заборгованість по
кредитному договору в сумі 5 766,09 долара
США, що відповідно до курсу НБУ складає
46 071 грн. 09 коп. та судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно є неправомірним
внаслідок неправильного застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Вказав, що судовий розгляд відбувся без
його участі, у позовній заяві позивачем
зазначено, що відсотки за користування
кредитом були встановлені у розмірі
19,20% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. Фактично
нарахована заборгованість по
процентах з розрахунку 20,4% річних з
10.12.2007 року по 31.12.2009 року та по
підвищених банком процентах у
подвійному розмірі 40,8% з 01.01.2010 року по
16.07.2013 року, що у 1,8 разів перевищує суму
заборгованості за кредитом. Оскільки
позивач не отримав жодних збитків,
вважає, що в частині стягнення з
відповідача підвищених процентів, як
санкції за прострочення платежів та
штрафних санкцій, в позові слід було
відмовити.

Стягуючи штрафні санкції, суд не
встановив вини відповідача, як
підстави відповідальності за
порушення зобов'язання у відповідності
до вимог ст.614 ЦК України.

Також суд першої інстанції не
застосував у дані спрві ч.3 ст.551 ЦК
України, якою передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості
по кредиту в розмірі 1 929,44 долара США, що
становить 15 416,23 грн., та 19,2% річних за
фактичний строк його використання
станом на 16.07.2013 року. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що між сторонами 30.11.2007
року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір,
згідно якого останньому надано кредит
в розмірі 2 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості.
Відповідач не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору. У
зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 16.07.2013 року має
заборгованість в розмірі 5 766,09 доларів
США, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 1 929,44
доларів США, заборгованість по
процентах за користування кредитом - 3
462,48 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 40
доларів США, штраф (фіксована частина) -
62,58 доларів США, штраф (процентна
складова) - 271,60 доларів США.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним

чином, відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства. Згідно зі
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обовязки відповідно
до договору. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч.5, ст 261 ЦК України за
зобовязаннями, визначеними строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобовязаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком ( у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Таке свідчить про те, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладення кредитного договору,
30 листопада 2007 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунку.

Судом першої інстанції правильно
застосовані норми матеріального права
та задоволено позовні вимоги.

Позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок
заборгованості, що відповідачем
частково або повністю не спростовано.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 15 січня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко