Справа №2/463/130/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань
Миличук У.Р.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4
ОСОБА_5

представника відповідача ЛМР
Поповича Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_9, Львівської міської
ради, Львівського міського відділу
Львівської регіональної філії
державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру" про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання до
вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

позивачі звернулися до суду із позовом
до відповідачів, уточнивши позовні
вимоги просять заборонити
відповідачам дії, які порушують
добросусідство та зобов'язати їх
забрати трубу з-під вікон будинку
АДРЕСА_1, засипати вигрібну яму, зрізати
дерева під стіною будинку АДРЕСА_1,
усунути порушення прав позивачів на
земельну ділянку, яка належить до
будинку АДРЕСА_1 відповідно до рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради №1792 від 26.11.1953р., визнати
незаконним акт встановлення та
узгодження зовнішніх меж
землекористування на АДРЕСА_1 від
05.11.2010р., визнати незаконними протоколи
№64 від 01.02.2013р. та №72 від 05.04.2013р.
узгоджувальної комісії для вирішення
земельних спорів Львівської міської
ради.

Свої вимоги мотивують тим, що є
співвласниками будинку, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі
проживають у АДРЕСА_2, який знаходиться
по-сусідству із будинком позивачів.
Відповідачі протягнули сітку впритик
до будинку позивачів, що перешкоджає
позивачам доглядати будинок. У зв'язку
з необхідністю обслуговувати свій
будинок, позивачі неодноразово просили
відповідачів відступити від стіни
їхнього будинку хоча б на 2-3 метри,
однак такі прохання залишились без
задоволення. Крім цього, відповідачами
під вікнами житлового будинку
позивачів встановлено трубу, насаджені
дерева, які перешкоджають доступу
світла, стічні води, які попадають у
вигрібну яму відповідачів, попадають
під будинок, що призводить до його
руйнування. Тому просять заборонити
відповідачам дії, які порушують
добросусідство та зобов'язати їх
забрати трубу з-під вікон будинку
АДРЕСА_1, засипати вигрібну яму, зрізати
дерева під стіною будинку АДРЕСА_1,
усунути порушення прав позивачів на
земельну ділянку.

Позивачі зверталися у Львівську міську
раду для вирішення питання належного
користування належного їм на праві
власності житлового будинку, однак
узгоджувальна комісія для вирішення
земельних спорів Львівської міської
ради так і не вирішила спір по суті,
натомість останньою без участі
позивачів було погоджено межі між
земельними ділянками на АДРЕСА_2 і
АДРЕСА_1. Тому просять визнати
незаконними акт встановлення та
узгодження зовнішніх меж
землекористування на АДРЕСА_1 від
05.11.2010р., протоколи №64 від 01.02.2013р. та №72
від 05.04.2013р. узгоджувальної комісії для
вирішення земельних спорів Львівської
міської ради.

В судовому засіданні позивачі та
представник позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_11
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, дали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове
засідання не з'явилися, подали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, проти позову заперечили у
повному обсязі.

В судовому засіданні представники
відповідачів ОСОБА_8 - ОСОБА_12, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечили з
підстав, зазначених у поданих до суду
письмових запереченнях. В задоволенні
позову просять відмовити.

Представник відповідача ЛМР Попович
Я.Д. в судовому засіданні проти позову
заперечив, зазначив, що акт
встановлення та узгодження зовнішніх
меж землекористування ЛМР носить
рекомендаційний характер, не є
обов'язковим для виконання сторонами, а
тому підстави для визнання його
незаконним відсутні. Щодо позовних
вимог з приводу заборони відповідачам
вчиняти дії, які порушують
добросусідство та зобов'язати їх
забрати трубу з-під вікон будинку
АДРЕСА_1, засипати вигрібну яму, зрізати
дерева під стіною АДРЕСА_1, підтримав
позицію представника відповідача,
вважає такі вимоги передчасними,
оскільки відсутні будь-які докази на
підтвердження наявності самої
вигрібної ями, не встановлено з якою
метою встановлювалась труба, та
відсутні будь-які приписи щодо
зрізання дерев.

Представник відповідача Львівського
міського відділу Львівської
регіональної філії державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, причин
неявки суду не повідомив, а тому суд
вважає, що розгляд справи слід
завершити у відсутності представника
відповідача.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідка,
дослідивши та перевіривши зібрані по
справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 158 ЗК
України, земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Положеннями ч.3 та ч.5 ст. 158 ЗК України
визначено, що органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, спір вирішується
судом.

Судом встановлено, що позивачі та
відповідачі є сусідами, проживають у
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно.

Як вбачається з копії витягу з
протоколу №64 від 01.02.2013р. засідання
узгоджувальної комісії для вирішення
земельних спорів Львівської міської
ради (а.с.36) останньою погоджено межу
між земельними ділянками відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку від 31.08.2012р., виданого
громадянам ОСОБА_13 і ОСОБА_2 для
обслуговування житлового будинку на
АДРЕСА_1, та підтверджено таке рішення
на засіданні узгоджувальної комісії
для вирішення земельних спорів
Львівської міської ради, що
підтверджується копією витягу з
протоколу №72 від 05.0.42013р. (а.с.37).

Відповідно до абз.1 п.3.12 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками закріплення межовими знаками
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Як вбачається з копії акта
встановлення та узгодження зовнішніх
меж землекористування на АДРЕСА_1 від
05.11.2010р. (а.с.52), встановлення меж
вищевказаної земельної ділянки було
проведено за відсутності позивачів.

Разом з тим, відповідно до абз.5 п.3.12
вищевказаної інструкції закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) може
здійснюватися за відсутності
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок у випадку їх
нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Жодних доказів на підтвердження
належного повідомлення позивачів про
час проведення вищезазначених робіт
суду не представлено.

Враховуючи вищенаведене, те, що
встановлення меж землекористування на
АДРЕСА_1 проведено з порушенням
встановленого Інструкцією про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, порядку, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивачів
щодо визнання незаконними акта
встановлення та узгодження зовнішніх
меж землекористування на АДРЕСА_1 від
05.11.2010р., протоколи №64 від 01.02.2013р. та №72
від 05.04.2013р. узгоджувальної комісії для
вирішення земельних спорів Львівської
міської ради в частині погодження меж
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку на АДРЕСА_1, є
підставними, а тому позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Судом не беруться до уваги посилання
представника відповідача на ту
обставину, що вищевказані рішення
носять рекомендаційний характер, а
тому не підлягають визнанню
незаконними, оскільки відповідно до
рішення Конституційного Суду України N
15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення частини
другої статті 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції судів на
всі правовідносини, що виникають у
державі, в аспекті конституційного
звернення необхідно розуміти так, що
право особи (громадянина України,
іноземця, особи без громадянства,
юридичної особи) на звернення до суду
за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо усунення порушення
прав позивачів на земельну ділянку, яка
належить до будинку АДРЕСА_1 відповідно
до рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №1792 від
26.11.1953р. з таких підстав.

Посилання позивачів на ту обставину, що
при приватизації земельної ділянки,
позивачів переконали, що спочатку вони
приватизують земельну ділянку, яка є
їхнім подвір'ям, а після цього
приватизують земельну ділянку, яка
межує із земельною ділянкою будинку
АДРЕСА_3, та в державний акт на право
власності на земельну ділянку від
05.07.2012р. включили 0,0279 га, хоча згідно з
рішенням №1792 від 26.11.1953 р. виконавчого
комітету Львівської міської ради
закріплена за будинком АДРЕСА_1,
присадибна ділянка площею 333,6 кв.м., не
можуть братися судом до уваги як
підстава для задоволення вищевказаних
позовних вимог, оскільки позивачами
жодними доказами не підтверджено
причину такого зменшення розміру
земельної ділянки, що позбавляє суд
можливості встановити за рахунок якої
саме суміжної земельної ділянки слід
збільшити розмір земельної ділянки
позивачів.

Окрім цього, відповідно до ч.4 ст.78 ЗК
України особам (їх спадкоємцям), які
мали у власності земельні ділянки до 15
травня 1992 року (з дня набрання чинності
Земельним кодексом України), земельні
ділянки не повертаються.

Позовні вимоги в частині заборони
відповідачам дій, які порушують
добросусідство та зобов'язання їх
забрати трубу з-під вікон будинку
АДРЕСА_1, засипати вигрібну яму, зрізати
дерева під стіною будинку АДРЕСА_1,
також не підлягають задоволенню,
оскільки всупереч вимогам ст.ст. 10, 60
ЦПК України, позивачами не надано
жодних доказів на підтвердження
порушення їхніх прав та взагалі
наявності вищевказаних обставин.
Натомість допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду
повідомив, що проживає за адресою:
АДРЕСА_3 та є сусідом сторін по справі.
Зазначив, що жодної вигрібної ями, на
вказаній позивачами земельній ділянці
немає.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Оскільки
відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» в редакції
чинній на момент подання позову розмір
судового збору за подання позовної
заяви немайнового характеру становив
144 грн. 70 коп. та такий сплачено
позивачами, разом з тим, враховуючи, те
що у такому ж розмірі підлягав би
сплаті і судовий збір за подання до
суду позовної заяви у разі звернення
лише з позовними вимогами, у
задоволенні яких позивачам було
відмовлено, суд приходить до висновку,
що підстави для стягнення судових
витрат з відповідачів відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, ст.15 ЦК України, ст.ст.78, 152, 158 ЗК
України, п.3.12 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
N 376, Рішенням Конституційного суду
України N 15-рп/2002 від 09.07.2002р. , -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати незаконним акт встановлення та
узгодження зовнішніх меж
землекористування на АДРЕСА_1 від
05.11.2010р.

Визнати незаконними протоколи №64 від
01.02.2013р. та №72 від 05.04.2013р.
узгоджувальної комісії для вирішення
земельних спорів Львівської міської
ради.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_7 про заборону відповідачам дії,
які порушують добросусідство та
зобов'язання їх забрати трубу з-під
вікон будинку АДРЕСА_1, засипати
вигрібну яму, зрізати дерева під стіною
будинку АДРЕСА_1, усунути порушення
прав позивачів на земельну ділянку, яка
належить до будинку АДРЕСА_1 відповідно
до рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №1792 від
26.11.1953р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м.Львова. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Р.Я. Головатий