Справа № 345/6054/13-ц
Провадження № 22-ц/779/215/2014
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Меленко
О.Є., Проскурніцького П.І.
секретаря
Бойчука Л.М.,

з участю представників ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на транспортний засіб за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Калуського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

в жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
даним позовом, посилаючись на те, що
14.05.2013 року уклала з ОСОБА_5 попередній
договір купівлі-продажу автомобіля, за
умовами якого сторони мали укласти не
пізніше 01.10.2013 року основний договір
купівлі-продажу автомобіля марки МАN,
1998 року випуску, р.н. НОМЕР_1. Вона
відповідно до умов договору оплатила 300
000 грн., проте відповідач відмовився
укласти основний договір та передати
їй зазначений автомобіль, що порушує її
права як добросовісного покупця.
Просила визнати за нею право власності
на вищевказаний автомобіль.

Рішенням Калуського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
транспортний засіб відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_2 посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що між
позивачкою та відповідачем 14.05.2013 року
було укладено попередній договір
купівлі-продажу автомобіля з умовою, що
на момент укладення основного договору
ціна автомобіля складатиме 300 000 грн.,
яка буде сплачена в повному обсязі до
підписання основного договору, але не
пізніше як 26.09.2013 року. Судом не
враховано, що на момент підписання
договору позивачкою передано
відповідачу 75 000 грн., а 25.06.2013 року,
01.07.2013 року, 13.07.2013 року ОСОБА_4 передала
ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 225 000
грн., що підтверджується розписками,
отже позивачка фактично стала
власником цього транспортного засобу.
Всупереч існуючим домовленостям
ОСОБА_5 відмовився підписувати
основний договір купівлі-продажу та
передати автомобіль у власність
позивачки, що порушує її права як
добросовісного набувача. Тому просить
оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

У засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримав, представник ОСОБА_5 доводи
апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
подані докази і доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що між сторонами 14.05.2013
року укладено попередній договір
купівлі-продажу автомобіля, за умовами
якого вони зобов'язались у строк не
пізніше 01.10.2013 року укласти основний
договір купівлі-продажу автомобіля МАN,
1998 року випуску, р.н. НОМЕР_1. Сторони
домовились, що ціна автомобіля на
момент укладення основного договору
складатиме 300 000 грн. і буде сплачена
повністю покупцем продавцю готівкою до
підписання основного договору, але не
пізніше 26.09.2013 року. На
забезпечення виконання умов
попереднього договору позивачка на
момент його підписання передала
відповідачу 75 000 грн. В подальшому
ОСОБА_4 на виконання умов договору
передала ОСОБА_5 грошові кошти в
розмірі 225 000 грн., що підтверджується
розписками від 25.06.2013 року, 01.07.2013 року,
13.07.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що сторонами не були дотримані вимоги
щодо оформлення договору
купівлі-продажу автомобіля.

Висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. В
Україні існує спеціальний порядок
купівлі-продажу транспортних засобів,
що регламентується Законом України
"Про дорожній рух" та постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Зокрема, ст. 34 вказаного Закону
передбачає обов'язкову реєстрацію
транспортного засобу при вчиненні
угоди про його придбання.

За змістом п. 8 постанови Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388 (з наступними змінами і
доповненнями) державна реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобів
проводиться на підставі заяв власників
і документів, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів. Такими документами є, зокрема:
договори та угоди, укладені на товарних
біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби.

Згідно з положеннями ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи,
попередній договір купівлі-продажу
автомобіля не був укладений у формі,
встановленій для договорів
купівлі-продажу транспортних засобів.

Посилання в апеляційній скарзі
на те, що позивачка, сплативши
зазначені кошти, фактично стала
власником цього транспортного засобу,
колегія суддів відхиляє.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Разом з тим, необґрунтоване
ухилення однієї зі сторін від
укладення основного договору,
передбаченого попереднім договором,
може бути підставою для відшкодування
другій стороні збитків, завданих
простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства (ч. 2
ст. 635 ЦК України).

З огляду на викладене, позивачка
не позбавлена можливості, відповідно
до ч. 2 ст. 635 ЦК України захистити своє
порушене право у спосіб, що
встановлений законом.

Інші доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи і
додаткового правового аналізу не
потребують.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову є
законним, а наведені в апеляційній
скарзі доводи не обґрунтованими. При
цьому, судом всебічно, повно й
об'єктивно з'ясовано обставини справи
та надана їм належна оцінка.

За таких обставин, апеляційний
суд приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Меленко О.Є.

Проскурніцький П.І.