Справа № 363/5137/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом у якому просив стягнути
з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором у розмірі 15 999 грн. 81 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 20 жовтня 2011 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та гр. ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір без номеру.
Згідно даного договору відповідач
отримав кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір, дана
обставина підтверджується підписом
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

В порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, в результаті
чого виникла заборгованість, яка
станом на 31 жовтня 2013 року складає 15 999
грн. 81 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, направив суду
заяву про слухання справи в його
відсутність, позов підтримує та
просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
прибув. Про день, час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідача на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 20
жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та гр. ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір без номеру. Згідно даного
договору відповідач отримав кредит у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Факт надання грошових коштів
відповідачу підтверджується заявою
від 19 жовтня 2006 року, згідно якої 20
жовтня 2011 року ОСОБА_1 було видано кошти
у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідач умови кредитного договору
не виконав, в результаті чого виникла
заборгованість, яка станом на 31 жовтня
2013 року складає 15 999 грн. 81 коп. та
складається з:

заборгованість за кредитом - 12 589 грн. 08
коп.;

заборгованості по процентам за
користування кредитом - 1 922 грн. 64 коп.;

заборгованості по комісії за
користування кредитом - 250 грн. 00 коп.;

штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

штраф (процентна складова) - 738 грн. 09
коп.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України жодних доказів щодо
недостовірних даних у розрахунку
заборгованості відповідачем суду не
надано.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 612 ЦК України
встановлює, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки відсоткова ставка по кредиту
була встановлена за домовленістю
сторін, Кредитний Договір, підписаний
як позивачем так і відповідачем;
відповідач не вимагав від позивача
зменшення відсоткової ставки по
кредиту, не ставив питання про
розірвання Кредитного договору чи
визнання його недійсним. З усіма
умовами банку щодо надання коштів
відповідач ознайомлений, що
підтверджується його підписом на
відповідних документах.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню, а порушене право позивача
- захисту.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі на
користь позивача підлягає до стягнення
сума витрат понесених позивачем по
справі, а саме: витрати по сплаті
судового збору у розмірі 251 грн. 21 коп.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 15 999 грн. 81 коп. та судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229 грн. 40 коп., а всього стягнути
- 16 229 (шістнадцять тисяч двісті
двадцять дев'ять) грн. 21 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя