Справа № 2-261/13 Головуючий у І
інстанції Підкурганній В.В.Провадження
№ 22-ц/780/449/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 13 лютого 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Відділу Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області, треті особи - Гаврилівська
сільська рада Вишгородського району
Київської області, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Укрленд»
про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку
та зобов'язання вчинити певні дії та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - Гаврилівська сільська
рада Вишгородського району Київської
області, Відділ Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області, Вишгородський районний відділ
№ 11 Київської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного кадастру
при Держкомземі України» про визнання
нечинним та скасування державного акту
на право власності на земельну ділянку,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
визнати недійсним та скасувати
державний акт серії ЯИ № 576901 на право
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку,
зобов'язати Управління Держкомзему у
Вишгородському районі скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 0,0998 га за кадастровим номером
:06:089:0130 та державну реєстрацію
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 576901.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивач є власником земельної
ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2.
ОСОБА_1 звернувся до землевпорядної
організації із замовленням виконати
роботи по інвентаризації зазначеної
земельної ділянки та виготовлення
кадастрового плану. Однак,
землевпорядною організацією було
повідомлено, що має місце накладення
даної земельної ділянки з суміжною
земельною ділянкою, яка належить
ОСОБА_2 на підставі державного акту.
Підстав для видачі спірного державного
акту про право власності на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_2 у розмірі 0,0998 га
не було, так як органом місцевого
самоврядування було прийняте рішення
про надання відповідачці земельної
ділянки у розмірі лише 0,08 га, що
підтверджується відповідними
рішеннями ради. З цих причин, позивач не
може отримати кадастровий номер
належної йому земельної ділянки, так як
при виконанні інвентаризаційних робіт
ТОВ «Укрленд» було виявлено накладення
меж земельних ділянок із суміжною
ділянкою, яка належить відповідачеві,
тому процедура подальшого визначення
та присвоєння кадастрового номеру на
земельну ділянку ОСОБА_1 не завершена.

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зустрічним позовом та просила
визнати нечинним та скасувати
державний акт, яким посвідчено право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
розміром 0,095 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
тому рішенням Гаврилівської сільської
ради від 5 квітня 2004 року за № 72 їй у
власність було передано земельну
ділянку розміром 0,09 га для
обслуговування належної їй частини
будинку. Державний акт про право
власності на земельну ділянку, виданий
на ім'я ОСОБА_1 не в повній мірі дозволяє
ОСОБА_2 користуватись належним їй на
праві приватної власності нерухомим
майном, так як частина її будинку та
господарських споруд розташована на
ділянці, що належить відповідачеві.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 13
лютого 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано недійсним та
скасовано державний акт серії ЯИ № 576901
на право власності на земельну ділянку
площею 0,0998 га, кадастровий номер
земельної ділянки :06:089:0130. У
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволені позову через порушення норм
матеріального права та ухвалення в цій
частині нового рішення про задоволення
позову. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що до переліку адміністративних
послуг, що надаються територіальними
органами Державного комітету із
земельних ресурсів, належить, в тому
числі, державна реєстрація земельної
ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення норм
матеріального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд першої інстанції не звернув
увагу на право спільної власності
сторін на господарські будівлі. Крім
того позивач ОСОБА_1 не оскаржує
рішення ради на підставі якого було
видано державний акт про право
власності на землю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційні скарги відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням
Гаврилівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 21 липня 1998 року за № 39
ОСОБА_1 надано земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку у
АДРЕСА_2 розміром 0,095 га, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на земельну
ділянку ІІ-КВ № 092637 (а.с.10).

Рішенням Виконавчого комітету
Гаврилівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 21 листопада 2002 року за № 86
ОСОБА_2 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,08 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.16).
Зазначене рішення Виконавчого
комітету було затверджено
Гаврилівською сільською радою
Вишгородського району Київської
області від 5 серпня 2004 року за № 79
(а.с.17).

Рішенням Гаврилівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області за № 72 ОСОБА_2 передано у
власність земельну ділянку розміром 0,09
га АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

На ім'я ОСОБА_2 було виготовлено та
видано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку за вищезазначеною адресою,
розміром 0,0998 га (а.с.37).

Відповідно до листа ТОВ «Укрленд» від 14
листопада 2012 року за № 14/11-2, виконання
договору про проведення
інвентаризації та складання
кадастрового плану № 30/05/12-1 від 30
травня 2012 року, укладеного між
товариством та ОСОБА_1, неможливе у
зв'язку із накладенням меж належної
ОСОБА_1 земельної ділянки на суміжну
ділянку, що належить ОСОБА_2

Відповідно до розробленої ТОВ
«Укрленд» схеми розташування
земельних ділянок, які належать ОСОБА_1
та ОСОБА_2, виготовленої з урахуванням
даних щодо належних їм суміжних
земельних ділянок по АДРЕСА_1,
встановлено накладення земельних
ділянок, а спірна площа дорівнює 0,0098 га.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції керувався вимогами ст. ст. 118,
126 ЗК України та виходив з того, що
державний акт на право власності,
виданий на земельну ділянку, розмір
якої більший ніж той, що зазначений в
рішенні ради.

Колегія суддів погоджується по
суті з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 106, 107 ЗК
України, власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України
- власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України,
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті, згідно якої, право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою чи
свідоцтвом про право на спадщину.

Так, ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки на підставі державного акту,
виданого 12 січня 1999 року. Відповідач
отримала державний акт у 2010 році, тобто
значно пізніше ніж позивач. Таким
чином, ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся
до суду з позовом про визнання
недійсним державного акту, виданого на
ім'я ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що саме
земельна ділянка відповідача ОСОБА_2
накладається на земельну ділянку
позивача, оскільки відведена у
власність відповідача після
відведення земельної ділянки позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що суд першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні позову в
частині зобов'язання Управління
Держкомзему у Вишгородському районі
скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки та державну
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» в
редакції чинній на момент ухвалення
рішення судом першої інстанції - записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Однак, позовна заява ОСОБА_1 не містить
вимог про скасування рішення
компетентного органу про державну
реєстрацію державного акту про право
власності на землю.

За таких обставин суд першої інстанції
обгрунтовано вімовив в задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
Відділу Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області скасувати державну реєстрацію
Державного акту про право власнос на
землю.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 залишено без
змін Рішенням Апеляційного суду
Київської області від 21 травня 2013 року
та на на даний момент є чинним, а тому в
цій частині не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 13 лютого 2013 року
в частині вирішення позову ОСОБА_1
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.