АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/526/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Матвієнко М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. УХВАЛА
21 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Храпко В. Д. суддів
Вініченко Б. Б. , Новіков О. М. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 25 грудня 2013 року
по справі позовом ОСОБА_6 до СТОВ
«Агрофірма «Маяк» про визнання
договору оренди землі недійсним та
зобов'язання вчиняти дії
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року ОСОБА_6 пред'явив
позов до СТОВ «Агрофірма «Маяк» про
визнання договору оренди землі
недійсним та зобов'язання вчиняти дії.
В обґрунтування свої вимог вказував, що
він як власник земельної ділянки,
площею 2,27 га, що розташована в
адміністративних межах Піщанської
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області, 22.07.2005 року уклав з
СТОВ «Агрофірма «Маяк» договір оренди
терміном на 10 років, цільове
призначення земельної ділянки -
ведення сільськогосподарського
товарного виробництва. Договір
зареєстрований в Золотоніському
районному відділі Черкаського
регіональної філії «Центру ДЗК при
ДержКомземі України» 22.11.2005 року.
Позивач зазначає, що даний договір
укладений з порушенням законодавства,
так як не містить усіх істотних умов,
передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду земля». З таких підстав
ОСОБА_6 просив суд визнати договір
оренди земельної ділянки, укладений 22
липня 2005 року між ОСОБА_6 та СТОВ
«Агрофірма «Маяк» недійсним та
зобов'язати СТОВ «Агрофірму «Маяк»
повернути ОСОБА_6 земельну ділянку, що
належить йому на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку Серія ЯА №440403 від 20.04.2005 року.
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 до СТОВ
«Агрофірма «Маяк» про визнання
договору оренди землі недійсним та
зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати, як
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення , яким
задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія проходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги по наступних підстава:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
між сторонами оспорюваного правочину
погодженні при укладенні договору
оренди земельної ділянки всі істотні
умови, та протягом тривалого часу
сторони виконували умови зазначеного
договору, відповідачем сплачувалась, а
позивачем отримувалась орендна плата.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про оренду землі" ( в редакції на час
укладення договору оренди землі)
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1
ст.20 Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації і на підставі ч.1
ст.210, ч. 3 ст.640 ЦК України та ст.18 Закону
України «Про оренду землі», що діяла на
час укладення договору оренди, є
укладеним із моменту його державної
реєстрації.

Порядок державної реєстрації
договорів оренди землі затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від. 25.12.1998р. № 2073, що діяла на час
укладення договору оренди, а
відповідно до Указу Президента України
від 17.02.2003 року «Про заходи щодо
створення єдиної системи державної
реєстрації земельних ділянок,
нерухомого майна та прав на них у
складі державного земельного
кадастру» на Державний комітет України
по земельних ресурсах покладено
обов'язок щодо здійснення у складі
державного земельного кадастру
державної реєстрації земельних
ділянок, нерухомого майна та прав на
них, а також договорів оренди земельних
ділянок.

Відповідно до п. 2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою від 25 грудня
1998 року № 2073, державна реєстрація
договорів оренди є офіційним визнанням
і підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Згідно із п. 5 зазначеного Порядку для
державної реєстрації договорів оренди
юридична або фізична особа (заявник)
подає до відповідного державного
органу земельних ресурсів: заяву про
державну реєстрацію договору оренди;
договір оренди; план (схему) земельної
ділянки, яка надається в оренду; копію
державного акта на право власності на
землю, що перебуває у власності
фізичних або юридичних осіб. Крім
зазначених документів до заяви
додаються: акт перенесення меж
земельної ділянки, яка надається в
оренду, на місцевості у разі не
визначення їх у натурі; проект
відведення земельної ділянки у разі
надання її в оренду зі зміною цільового
призначення.

Таким чином, подача акту перенесення
меж земельної ділянки, яка надається в
оренду, є обов'язковою тільки , якщо
межі земельної ділянки не були
визначені в натурі.

Оскільки до договору оренди землі було
додано копію державного акту на право
власності на земельну ділянку
позивача, яка містить план-схему
належної позивачу земельної ділянки,
не можна вважати обґрунтованим
посилання в апеляційній скарзі про те,
що сторонами не була погоджена така
істотна умова договору як об'єкт оренди
( місце розташування та розмір
земельної ділянки).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально. Типова форма
договору оренди землі затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 10 Типового договору ( в
редакції, яка діяла на час укладення
договору) обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням ( без урахування) індексів
інфляції.

Частиною 3 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Ст. 23 Закону України «Про плату за
землю» передбачено, що грошова оцінка
земельної ділянки проводиться
Державним комітетом України по
земельних ресурсах за методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України. Грошова оцінка земельної
ділянки щороку станом на 01 січня
уточнюється на коефіцієнт індексації,
порядок проведення якої
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті постановою
Кабінету Міністрів України від 23
березня 1995 року № 213 затверджено
тимчасову Методику грошової оцінки
землі сільськогосподарського
призначення та населених пунктів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2000 року № 783 затверджено
Порядок проведення індексації
грошової оцінки земель.

Позивачу виплачувалась орендна плата
відповідно до вищеназваних
нормативних актів.

При укладені договору оренди сторонами
досягнуто домовленості з усіх істотних
умов, відповідач протягом восьми років
користувався земельною ділянкою,
сплачував орендну плату й доказів того,
що позивач не погоджувався із цими
умовами оренди суду не надано.

Також відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України та ст. 15 ЦК України в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право. Позивач в
позовній заяві і в апеляційній скарзі
не вказав чим дійсно порушуються його
права або охоронювані законом
інтереси.

Вказана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року ( справа № 6-94цс13), яка
відповідно до ст. ст. 3607 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :