РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м.Рівне

Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді
- Кучиної Н.Г.

при секретарі
- Цимбалюк А.І.

з участю позивача
- ОСОБА_1

представників відповідача
- Сосновчик
Т.О.,Романюк Г.Й.

представника відповідача -
адвоката - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Рівненського міського центра
творчості учнівської молоді про
стягнення компенсації за відпустку ,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Рівненського міського суду з позовом
до Рівненського міського центра
творчості учнівської молоді про
стягнення компенсації за відпустку.
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідно до
ч.2 ст. 24 Закону України « Про
відпустки» відповідач повинен був
виплатити належну йому грошову
компенсацію в розмірі 1834 грн.14 коп.
за невикористану відпустку з 07
березня по 05 вересня 2013 року.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та під час
судових дебатів просив суд
стягнути з Рівненського міського
центра творчості учнівської молоді
компенсацію на невикористані дні
відпустки в сумі 1300 грн.

Представники відповідача
Рівненського міського центра
творчості учнівської молоді в
судовому засіданні позовні вимоги
не визнали, суду пояснили, що під час
звільнення ОСОБА_1 за період його
роботи з 05.09.2012 року по 06.03.2013 року
йому була перерахована грошова
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки в сумі 1834 грн. 14
коп. Крім того, зазначили, що за період
роботи з 07.03.2013 року по 27.11.2013 року
ОСОБА_1 також була перерахована
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки за період роботи
з 07.03.2013 року по 27.11.2013 року в сумі 258
грн. 96 коп. Просили у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, показання свідків,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги є недоведеними та
безпідставними, а тому позов
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено і
дана обставина визнана сторонами, що
ОСОБА_1 працював у Рівненському
міському центрі творчості
учнівської молоді з 05.09.1994 року по
06.03.2013 року, що стверджується
оглянутою в судовому засіданні
трудовою книжкою НОМЕР_1 ( а.с. 8)

Відповідно до наказу № 54-ктр від
12.09.2013 року ОСОБА_1 було поновлено на
посаді керівника гуртка з 06 березня
2013 року на підставі рішення
Рівненського міського суду від 04
вересня 2013 року ( а.с.1 зворот)

Відповідно до вимог ст. 83 КЗпП
України та ч.2 ст. 24 Закону України «
Про відпустки» передбачено, що у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

У разі звільнення керівних,
педагогічних, наукових,
науково-педагогічних працівників,
спеціалістів навчальних закладів, які
до звільнення пропрацювали не менш як 10
місяців, грошова компенсація
виплачується за невикористані ними дні
щорічних відпусток з розрахунку повної
їх тривалості.

Відповідно до заяви від 20.12.2013 року (
а.с. 15) позивач просить стягнути з
відповідача грошову компенсацію в
розмірі 1834 грн. 14 коп за невикористану
відпустку з 07 березня 2013 року по
05.вересня 2013 року.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.
12.1999 року « Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці» розглядаючи спори про виплату
грошової компенсації за
невикористану відпустку, необхідно
виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП
вона може бути стягнена на вимогу
працівника за всі дні невикористаної
ним основної й додаткової щорічної
відпустки та

додаткової відпустки для працівників,
які мають дітей, тільки в разі
звільнення його з роботи.

Відповідно до статті 82 КЗпП України до
стажу роботи, що дає право на щорічну
основну відпустку зараховуються час
фактичної роботи (в тому числі на
умовах неповного робочого часу)
протягом робочого року, за який
надається відпустка.

Так, з матеріалів справи вбачається,
що при звільненні ОСОБА_1 06.03.2013 року
була перерахована грошова
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки за період роботи
з 05.09.2012 року по 06.03.2013 року в сумі
1834, 14 грн. ( а.с. 12)

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що на момент звільнення
06.03.2013 року ОСОБА_1 фактично
відпрацював шість місяців, а не 10
місяців як передбачено вимогами ч.2
ст. 24 ЗУ « Про відпустку», тому
компенсація за невикористані ним
дні щорічної відпустки нарахована
відповідачем у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

В судовому засіданні позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено, що як грошова компенсація
за невикористані дні щорічної
відпустки йому має бути виплачена
ще сума в розмірі 1300 грн.

Відповідно до довідки № 01-0876 від
17.12.2013 року вбачається, що платіжним
дорученням № 285 від 25.11.2013 року
ОСОБА_1 була перерахована грошова
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки за період роботи
з 07.03.2013 року по 27.11.2013 року в сумі 258
грн. 96 коп. вже при повторному
звільненні 27 листопада 2013 року.

Оцінкою досліджених доказів у
відповідності до положень чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення грошової компенсації за
невикористану відпустку з 07 березня
2013 року по 05 вересня 2013 року, а саме,
встановлених достовірними доказами
порушення прав позивача.

Таким чином, позовні вимоги вважаються
безпідставними та недоведеними,
такими що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Рівненського міського центра
творчості учнівської молоді про
стягнення компенсації за відпустку -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом

Суддя