Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 434/4522/13-ц
Провадження № 22ц/782/437/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенко Д.Є.,Коротких
О.Г.,

при секретарі: Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 15 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - Артемівський
відділ виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, про
стягнення заборгованості з аліментів,
пені за прострочення сплати аліментів,
-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_3 (далі
позивачка), посилаючись на те, що ОСОБА_2
(далі відповідач) не виконує рішення
суду від 17.05.2012 року, звернулася з
позовом про стягнення заборгованості з
аліментних платежів та пені за
несплату аліментів на утримання їхньої
неповнолітньої доньки ОСОБА_4. В
уточнених вимогах позову в редакції
від 23.12.2013 року позивачка просила:
стягнути на її користь заборгованість
по аліментам, яка утворилася за період
з березня 2012 року по травень 2013 року
включно в сумі 1.788,41 гривень; неустойку
(пеню) за прострочення сплати аліментів
у розмірі 23.158,77 гривень.

Рішенням Артемівського районного суду
Луганської області від 15 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково. З
ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто:
пеню за прострочення виплати аліментів
на утримання доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 10.481.88 гривень,
судові витрати - 104,82 гривень, а всього -
10.586,70 гривень. В іншій частині у
задоволенні позову відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі, поданої його
представником, ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив: рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної
скарги позивач зазначив, що під час
розгляду справи суд першої інстанції:
визнав деякі обставини справи
встановленими на підставі неналежних
доказів; прийняв рішення на підставі
документів, фальсифікація та підробка
яких є предметом слідства у
кримінальному провадженні, та саме які
нібито підтверджують вину відповідача;
проігнорував заяви та клопотання
сторони відповідача щодо неможливості
розгляду справи до прийняття рішення у
кримінальному провадженні стосовно
підробки доказів по справі; не надав
оцінку усім доказам у їх сукупності, що
призвело до невірного з'ясування
обставин справи; за наявності
документально підтверджених підстав
відмовив у застосуванні відповідної
норми матеріального права, а саме
частини 2 статті 196 СК України,
безпідставно надав перевагу
показанням інших сторін по справі та
вимагав від сторони відповідача
надання доказів, не існуючих у природі
(докази відсутності доходу, письмових
відмов у прийнятті на роботу, існування
за кошти матері з якою відповідач
сумісно проживає).

Відмову у задоволенні вимог про
стягнення заборгованості по аліментам
в сумі 1.788,41 гривень, сторони не
оскаржують. Згідно з вимогами статті 303
ЦПК України, у цій частині рішення
суду першої інстанції не
переглядається.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, заслухавши
пояснення сторін, що з'явилися, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції визнав доведеними
обставини того, що за період з 01.11.2012
року по 11.06.2013 року з вини ОСОБА_2, який
за судовим рішенням від 17.05.2012 року
зобов'язаний сплачувати аліменти,
виникла заборгованість; за
вищевказаний період розмір
нарахованої на підставі даних
уточнюючої довідки Артемівського ВДВС
Луганського міського управління
юстиції № 11048/07-48/18 від 14.10.2013 року, пені
складає - 10.481,88 гривень; підстав для
стягнення пені у більшому, вказаному
позивачкою розмір - немає; підстав для
застосування частини 2 статті 196 СК
України щодо зменшення розміру
нарахованої неустойки (пені) також
немає.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується,
що батьками неповнолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач та відповідачка.
Рішенням Артемівського районного суду
міста Луганська від 17 травня 2012 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти у розмірі ? частини заробітку
(доходу) відповідача, але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 21
березня 2012 року і до досягнення дитиною
повноліття.

17 травня 2012 року Артемівським районним
судом міста Луганська видано
виконавчий лист про стягнення
аліментів. 22 травня 2012 року постановою
державного виконавця Артемівського
ВДВС Луганського МУЮ відкрито
виконавче провадження з виконання
зазначеного виконавчого листа.

09 жовтня 2012 року за вихідним № 10255
головним державним виконавцем
Артемівського ВДВС Луганського МУЮ
Севиріновою Г.Ю. направлено
попередження на адресу ОСОБА_2 про
сплату боргу, що утворився у зв'язку з
невиплатою призначених судом
аліментів на користь позивачки. За
змістом зобов'язань від 30.09.2012 року та
25.04.2013 року, ОСОБА_2 був ознайомлений з
рішенням суду про стягнення з нього
аліментів і з розміром заборгованості
по аліментам. Відповідач зобов'язався
сплачувати аліменти, про що у текстах
вказаних зобов'язань особисто
проставив свій підпис.

Згідно з даними довідки Артемівського
ВДВС Луганського МУЮ від 14.10.2013 року №
11048/07-48/18, інформація якої стала
базовою для обчислення розміру пені,
ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
станом на 01.07.2013 року, у зв'язку з
перерахунком, у розмірі 10. 223.25 гривень.

Згідно довідок ПП «Юнікс» від 12.07.2013
року та від 19.08.2013 року ОСОБА_2 з 09.07.2013
року працює в ПП «Юнікс» на посаді
експедитора, має посадовий оклад
згідно штатного розкладу - 1.735,00
гривень.

З довідки Луганського міського центру
зайнятості № 1/02-5686 від 11.12.2012 року
встановлено, що ОСОБА_2 на обліку в
Луганському міському центрі
зайнятості не перебуває, допомоги у
зв'язку з безробіттям не отримує.

Правовідносини сторін врегульовані
нормами Сімейного кодексу України.
Обставини, що мають значення для
справи, судом з'ясовані у повному
обсязі. Твердження відповідача про те,
що деякі обставини справи встановлені
на підставі неналежних доказів, є
безпідставними.

Суд дійшов обґрунтованого висновку
про те, що наданими доказами
відповідач не довів відсутність його
вини, наявність поважних причин, які
потягли виникнення заборгованості і
які б були об'єктивною перешкодою у
виплаті аліментів. Доказам
відповідача суд дав правильну правову
оцінку.

Розмір пені, розрахунок якої базується
на даних уточнюючої довідки
Артемівського ВДВС Луганського МУЮ від
14.10.2013 року № 11048/07-48/18, суд визначив
вірно. Підстав ставити під сумнів
інформацію державного виконавця про
розмір щомісячної заборгованості
відповідача із виплати аліментів, який
міститься у вищевказаній довідці,
немає.

Висновки суду про наявність підстав
для задоволення позовних вимог в
частині стягнення пені за період з
01.11.2012 року по 11.06.2013 року у розмірі 10.481,88
гривень, відповідають обставинам
справи та положенням матеріального
закону. Ці висновки повно та
послідовно, з наведенням математичних
розрахунків, детально викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Норми матеріального права - статті
194,195,196 Сімейного кодексу України, до
спірних правовідносин застосовані
правильно. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а
спрямовані на переоцінку належних та
допустимих доказів, яким суд дав
правильну правову оцінку, повно та
всебічно встановивши обставини справи.

Висновки суду першої інстанції про
відсутність підстав для застосування
вимог частини 2 статті 196 СК України
щодо зменшення розміру нарахованої
неустойки, є правильними і такими, що
відповідають обставинам справи.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 15 січня 2014 року, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: