РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Грицак О.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення заробітної
плати,

ВСТАНОВИВ :

27.08.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду
із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі в
сумі 17205 грн., виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
посилаючись на те, що з вересня 2010 року
по березень 2012 року працювала у
відповідача швачкою, але заробітна
плата не виплачувалася в повному
об'ємі, в березні 2012 року її було
звільнено з роботи та не проведено
розрахунку.

В судовому засіданні позивач
наполягає на задоволенні позовних
вимог.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не
з'явилася, подала письмові заперечення
проти позову, в яких вказує про те, що
трудових відносин з позивачкою не мала
та просить проводити розгляд справи за
її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи
прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в
березні-квітні 2012 року тимчасово
користувалася гаражем по АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2
Крім того, деякий час в березні 2012 року
проходила стажування на ПМП «Анет»,
директором якого є ОСОБА_3, але їй було
відмовлено у працевлаштуванні,
заробітна плата не нараховувалася.

Вказані обставини підтверджуються:
письмовими поясненнями ОСОБА_2 з
матеріалів перевірки за її заявою від
21.04.2012 року, письмовими запереченнями
ОСОБА_2 по справі, які підтверджено
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Відповідно до ст.21 КЗпПУ трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ст. 60ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не
надала жодних доказів того, що вона
дійсно фактично була працевлаштована у
ФОП ОСОБА_2, отримувала заробітну плату,
в якому розмірі, та який саме розмір
заробітної плати недоотримала,
оскільки в своїх поясненнях в судовому
засіданні ОСОБА_1 пояснила, що
заробітна плата їй недоплачувалася.
Пояснення свідка ОСОБА_6 про те, що мама
два роки працювала швачкою, але кошти
недоплачувалися, не беруться до уваги
судом, оскільки не доводять факту
трудових відносин з ОСОБА_2 та
недоплату нею заробітної плати та
спростовані письмовими поясненнями
ОСОБА_2 та працівників ПМП «Анет»
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1
проходила стажування саме на ПМП
«Анет», директором якого є ОСОБА_3, а не
ОСОБА_2. В ході перевірки підприємств
«Віаннас» та «Анет» ДПІ
м.Хмельницького за заявою ОСОБА_1
порушень трудового законодавства не
виявлено, про що ОСОБА_1 направлено
відповідь від 06.07.2012 року. Постанова
лейтенанта міліції Гончаренко С.В. від
26.04.2012 року, якою начебто встановлено
факт трудових відносин між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не береться до уваги судом,
оскільки з усіх матеріалів
перевірки№1068/27 жодного доказу цих
обставин не вбачається, висвітлені
вони лише в заяві самої ОСОБА_1, крім
того, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК
України така постанова не встановлює
обставин, які не потребують
доказування.

Таким чином, відсутні будь-які
підстави для задоволення позову.

Судові витрати по справі
компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.21, 47, 116 КЗпП України,
ст.ст.60, 61, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В :

ОСОБА_1 в позові про стягнення
заробітної плати відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя