АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/301/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Провадження № 22-ц/789/92/14
Доповідач - Бершадська Г.В.Категорія - 2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Шевчук Г. М., Міщія О. Я.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1, приватного
нотаріуса Лановецького нотаріального
округу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Кременецького
районного суду від 25 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
третьої особи - приватного нотаріуса
Лановецького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання заповітів
недійсними, визнання права власності
на 4/6 майна колгоспного двору, визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивачі звернулись із
вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що
будинковолодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 р.
належало до суспільної групи -
колгоспного двору і його членами на той
час були вони: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також їхні батьки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, а тому кожному з них належало
по 1/6 частині будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11, які за життя 05
серпня 2011 року склали заповіт на
користь сина - ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Лановецького
районного нотаріального округу. Після
їх смерті відкрилась спадщина на 2/6
частини будинковолодіння та на
земельні ділянки: після смерті ОСОБА_10
на 0,78 та 3,14 га та після смерті ОСОБА_11 на
0,35 та 3,14 га, які розташовані на
території Катеринівської сільської
ради.

Вважають, що батьки внаслідок
тяжкого фізичного і психічного стану,
викликаного глибокою старістю (у віці
батько 89 років, мати 81 рік) не
усвідомлювали значення своїх дій та не
могли керувати ними, а також практично
не могли читати, майже не бачили і не
могли писати, що підтверджується їх
підписом на заповіті. При таких
обставинах вважають обов'язковою
присутність двох свідків при
посвідчені заповітів. Позивачі просили
визнати недійсними заповіти, складені
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та визнати за ними,
дітьми померлих, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом на 1/9 частину
будинковолодіння та на 1/3 частину
спадкових земельних ділянок за кожним.

Рішенням Кременецького районного
суду від 25 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано частково недійсним
заповіт спадкодавця ОСОБА_10,
посвідчений приватним нотаріусом
Лановецького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 5 серпня 2011 року та
зареєстрованого в реєстрі за № 955 - в
частині заповідального розпорядження
на 4/6 частини будинковолодіння АДРЕСА_1

Визнано частково недійсним заповіт
спадкодавця ОСОБА_11, посвідчений
приватним нотаріусом Лановецького
районного нотаріального округу ОСОБА_8
5 серпня 2011 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 956 - в частині
заповідального розпорядження на 4/6
частини будинковолодіння АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 право власності на 4/6 частини
майна колгоспного двору -
будинковолодіння АДРЕСА_1

В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат
по справі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати рішення в частині відмови у
визнанні заповітів недійсними та
визнання за ними трьома спадкоємцями
за законом права власності на 1/9
частину будинковолодіння та на 1/3
частину земельних ділянок кожному.

Апелянти зазначили, що їхні
батьки перебували в безпорадному
стані, зумовленому їхнім похилим віком
та тяжкою хворобою, не могли
самостійно забезпечувати умови свого
проживання, потребували стороннього
догляду, допомоги та піклування. Для
встановлення психічного стану батьків
(заповідачів) в момент складання
заповітів, який давав би підставу
припускати, що батьки не розуміли
значення своїх дій і не могли керувати
ними, вони просили призначити
посмертну психіатричну експертизу по
матеріалах справи, в призначенні якої
їм було відмовлено. В судове засідання
з дозволу суду приходила завідуюча
Катеринівською амбулаторією загальної
практики сімейної медицини, яка була
безпричинно видалена суддею з
кабінету.

Вважають, що ОСОБА_1 шляхом обману
забрав батьків нібито на лікування в
Лановецьку лікарню, а фактично
скориставшись їх довірою, забрав до
себе, щоб від їх імені скласти заповіти.

Позивачі, апелянти будучи
завчасно належним чином повідомлені
про час та місце слухання справи, в
судове засідання не з'явились та не
повідомили суд про причини своєї
неявки.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не
визнав та пояснив, що коли він
приїжджав до батьків, з якими проживала
ОСОБА_3 з сім'єю, то вони завжди
скаржились, що остання на них постійно
кричить, а зять ОСОБА_5 б'є та забирає
їжу, вони постійно просили щоб забрати
їх. Він забрав їх і з дружиною разом
доглядали. Через півтора року
проживання з ними, батьки склали
заповіт на його користь. Сестри
неодноразово приїжджали до нього,
вчиняли скандали, намагались забрати
батьків, але батьки не хотіли
повертатись до своєї хати і до
попередніх знущань. Батьки до самої
смерті були при свідомості, самі
просили, що хочуть скласти заповіт і
бачили читати та підписатись.

Приватний нотаріус Лановецького
нотаріального округу апеляційної
скарги не визнав та пояснив, що двоє
стареньких із подружжя ОСОБА_10 виявили
бажання скласти заповіт на сина ОСОБА_1
В той час, коли він готував заповіти та
інше, вони розповідали про своє життя,
про те, що зараз проживають з сином, з
яким їм добре і що з сином їм краще, чим
з дочкою. В нього будь-яких сумнівів в
тому, що вони не усвідомлюють та не
розуміють, що роблять, зовсім не
виникало. Для того, щоб вони могли
прочитати заповіт він зробив його
значно більшим шрифтом і вони,
перечитуючи заповіт, пересвідчувались
в тому, що заповіт складено саме на
сина. Стареньке подружжя повідомило, що
бачать прочитати заповіт, можуть його
власноручно підписати, а тому потреби у
присутності свідків не було.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у визнанні заповітів
недійсними та відповідно у визнанні
права власності на спадкове майно за
заповітом, суд першої інстанції
виходив з недоведеності вказаних
позовних вимог про те, що на момент
вчинення заповіту вони не
усвідомлювали значення своїх дій та не
могли керувати ними та з того, що
посвідчення заповіту відбулось з
дотриманням вимог ЦК і діючого
законодавства про вчинення
нотаріальних дій.

Колегія погоджується з такими
висновками.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 5 серпня 2011
року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 склали заповіт
на випадок своєї смерті, в якому все
своє майно заповіли ОСОБА_1. Заповіти
посвідчено приватним нотаріусом
Лановецького нотаріального округу за
місцем їх проживання (проживали в
м.Ланівці більше року) і зареєстровано
в реєстрі за № 955, № 956.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_11

Зі змісту позовної заяви
вбачається, що про тяжкий психічний і
фізичний стан батьків ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 на момент посвідчення
заповітів, а саме про те, що вони не
розуміли значення своїх дій та не могли
керувати ними, позивачі мали намір
доводити заключенням посмертної
судово-психіатричної експертизи,
проведеної на підставі матеріалів
справи та пояснень свідків, допитаних
за заявленими ним клопотаннями.

З матеріалів справи вбачається,
що за клопотанням адвоката позивачів
допитувалась лише ОСОБА_12, яка
пояснювала, що провідувала дідуся і
бабусю, вони просили до них приїжджати.
Однак чому на її думку вони на момент
вчинення заповіту не усвідомлювали
значення своїх дій та не могли керувати
ними не пояснила. Клопотання про виклик
інших свідків сторонами не заявлялись.
За клопотанням позивачів також
витребовувались дані про перебування
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на обліку в
лікаря-психіатра та на лікуванні в
Кременецькій і Лановецькій районних
лікарнях, проте будь-яких даних про них
в цих лікувальних закладах немає.

Наведене свідчить про те, що у
суду відсутні були будь-які дані для
призначення посмертної
судово-психіатричної експертизи.

За таких обставин вірним є
висновок суду про недоведеність
позивачами своїх вимог про те, що на час
посвідчення заповітів їх батьки,
подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не
усвідомлювали значення своїх дій та не
могли керувати ними.

Крім цього, приватний нотаріус
Лановецького нотаріального округу,
який посвідчував заповіти, в суді
пояснив, що покійне тепер подружжя
ОСОБА_10 розповідали, що в сина
проживати їм краще, і кожен з них читав
(пересвідчувався), що заповіт складено
на ОСОБА_1 та особисто підписував його.
При розмові з ними сумнівів в тому,
що вони не усвідомлювали значення
своїх дій та не могли керувати ними
зовсім не виникало.

Похилий вік заповідачів (89р. та 81
р.) та те, що вони не орієнтувались в
часі (не знали дні тижня) не може
свідчити про те, неусвідомлення ними
значення своїх дій та неможливість
керувати ними.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що заповідачі не впізнавали своїх
дітей, внуків спростовується
поясненням опитаної за клопотанням
позивачів внучки ОСОБА_12, яка в суді
першої інстанції пояснювала, що дідусь
та бабуся були раді її бачити і просили
приїжджати до них ще.

Доводи апелянтів щодо відмови у допиті
в якості свідка ОСОБА_13 колегія суддів
не бере до уваги, оскільки клопотання
про її допит стороною не заявлялось.

Як вказали апелянти, що їх
батьки-заповідачі майже не бачили, про
що свідчать їх підписи на заповітах.
Однак із самих заповітів видно, що вони
виконані значно великим шрифтом та
підписані ними особисто. Їх почерк на
заповітах не є доказом того, що вони не
бачили (останніми при посвідченні
заповітів повністю написано прізвище,
ім'я та по-батькові) і та обставина, що
покійними особисто підписані заповіти
не заперечується
позивачами-апелянтами.

За таких обставин, доводи
апелянтів про те, що заповіти повинні
були бути посвідчені нотаріусом
обов'язково в присутності двох свідків
не заслуговують уваги суду.

Таким чином, рішення суду є
законним і підстав для його скасування
з мотивів, наведених в апеляційній
скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304,307, 308, 311, 312, 319 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Кременецького районного
суду від 25 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська