Номер провадження № 22-ц/785/1959/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 05 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів та
додаткових витрат та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів та
додаткових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Приморського районного суду з позовом
до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів та додаткових витрат
посилаючись на те, що 08 квітня 2011 року
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси було затверджено мирову угоду
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про затвердження
розміру аліментів та додаткових витрат
на утримання доньок: ОСОБА_4, 1993 року
народження, та ОСОБА_5, 2004 року
народження.

Відповідно до умов зазначеної мирової
угоди позивач брав на себе зобов'язання
щомісячно сплачувати аліменти у
розмірі 950,00 грн. на кожну дитину,
додаткові витрати на утримання доньки
ОСОБА_5 щомісячно у розмірі 190,00 грн. та
додаткові витрати на навчання доньки
ОСОБА_4 у сумі 6900,00 грн. щороку.

Оскільки матеріальний стан позивача
суттєво змінився,він просив зменшити
розмір аліментів на утримання дітей та
додаткових витрат на утримання дітей
та стягувати аліменти у частці від його
заробітку.

Як зазначив ОСОБА_3, під зменшенням
розміру додаткових витрат він розуміє
звільнення його від оплати додаткових
витрат на утримання його старшої
доньки ОСОБА_4, оскільки стягнення
подібних витрат на повнолітніх дітей
чинним сімейним законодавством не
передбачено, зміну розміру додаткових
витрат на утримання його молодшої
доньки ОСОБА_5, оскільки дитина не
потребує лікування та навчається у
безкоштовному загальноосвітньому
навчальному закладі.

У березні 2013 року ОСОБА_2 подала
зустрічний позов до ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів та
додаткових витрат посилаючись на те, що
ОСОБА_3 умови мирової угоди не виконує,
також їй відомо, що він працює
адвокатом, має достатньо грошових
коштів, а не сплачує аліменти, то що на
її думку, ігнорує проблеми дітей.

Під час розгляду справи судом
ОСОБА_2 надала до суду свідоцтво про
зміну імені серії НОМЕР_1 (а. с. 143),
відповідно до якого вона змінила
прізвище на «ОСОБА_2».

У ході судового розгляду справи
ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги та
просила стягнути з ОСОБА_3, аліменти на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до
досягнення донькою 23 років; аліменти на
отримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до
досягнення донькою повноліття;
половину вартості навчання на третьому
курсі ОСОБА_4 у розмірі 3450,00 грн.;
стягнути 175,00 грн. на придбання
спортивного інвентарю для ОСОБА_5 та
170,00 грн. на придбання інгаляторів для
ОСОБА_4 та 90,00 грн. на ліки. Крім того,
позивачка також просила суд збільшити
додаткові платежі на заняття ОСОБА_5 в
спортивному клубі «Мауглі» на 25,00 грн.
щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеса від 05 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково,
зменшено розмір аліментів, визначених
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси про затвердження мирової угоди
від 08.04.2011 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3, на користь
ОСОБА_2, на утримання доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно аліменти у
розмірі 400,00 грн., починаючи з дня
набрання рішенням законної сили до
повноліття дитини,тобто до 08.03.2022 року;
стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
щомісячно аліменти у розмірі 400,00 грн.
на час навчання ОСОБА_4 на денній формі
навчання на Полтавському факультеті
НЮА ім. Я. Мудрого, але не більше, ніж до
досягнення нею 23 років, починаючи з дня
набрання рішенням законної сили;
змінено додаткові витрати ОСОБА_3 на
утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом
звільнення від додаткових витрат,
визначених ухвалою Приморського
районного суду м. Одеса про
затвердження мирової угоди від 08.04.2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в частинах:
зобов'язання виплачувати ? вартості
навчання доньки ОСОБА_4 на контрактній
формі навчання в НЮА ім. Я. Мудрого, у
терміни та в обсягу, визначеному
контрактом з НЮА ім. Я. Мудрого, на
рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_4 в
банківській установі; зобов'язання
виплачувати ОСОБА_2 ? вартості навчання
доньки ОСОБА_5 в Одеській
загальноосвітній школі №121 у сумі 65
грн.; зобов'язання виплачувати ОСОБА_2 ?
вартості витрат на ліки для доньки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5; в іншій частині
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково, збільшено розмір
додаткових витрат на ОСОБА_5 та
стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2,
додаткові витрати на відвідання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, секції карате у
Дитячій громадській організації «ДЦ
«Мауглі», у розмірі 150,00 грн. щомісячно
на період відвідання дитиною
зазначеної секції; в іншій частині
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду
з апеляційною скаргою в якій просила
скасувати рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013
року та ухвалити нове рішення яким у
позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити,
залишивши в силі укладену між ними в
квітні 2011 року мирову угоду по всім
витратам між сторонами, та стягнути з
ОСОБА_3 половину вартості навчання на
третьому курсі старшої доньки ОСОБА_4,
контракту в сумі 3450 грн., стягнути з
ОСОБА_3 50 грн. за придбання спортивного
обладнання для ОСОБА_5, та 80 грн. на
придбання інгаляторів для ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та
зустрічний позов ОСОБА_2 частково суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є батьками неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та повнолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 08.04.2011 року по справі ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів
затверджено мирову угоду, згідно якої
було установлено порядок, розмір
виплати аліментів та додаткових витрат
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Зазначену ухвалу суду звернуто до
виконання.

Згідно довідки, виданої деканом
Полтавського факультету НЮАУ ім.
Ярослава Мудрого, ОСОБА_4 є студенткою
денної форми навчання Полтавського
факультету Національної юридичної
академії ім. Я.Мудрого, термін навчання
з 01.09.2010 року по 30.06.2014 року.

Згідно консультативного висновку
спеціаліста, наданого Міською дитячою
лікарнею № 2, ОСОБА_4 страждає на
бронхіальну астму та потребує
лікування.

Згідно довідки Дитячої громадської
організації «Дитячий центр «Мауглі»
ОСОБА_5 займається в секції карате, при
цьому щомісячно вноситься внесок у
розмірі 300,00 грн.

ОСОБА_5 постійно мешкає разом із матір'ю
під час канікул у ВНЗ.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Статтею 199 СК України визначено, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Тому посилання апелянта на те, що
районний суд не долучив у якості
сторони по справі ОСОБА_4 чим позбавив
її права на отримання ? вартості її
навчання на контракті і отримання
вищої освіти є помилковим, оскільки
ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3
збільшення розміру аліментів та
додаткових витрат на користь своєї
повнолітньої дочки ОСОБА_4 та
неповнолітньої дочки ОСОБА_5, чим
реалізувала їх процесуальні права.

Статтею 183 СК України передбачено, що
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184
цього Кодексу.

Статтею 184 СК України передбачено якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону. Якщо розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, менше мінімального
розміру, передбаченого частиною другою
статті 182 цього Кодексу, то дитині
призначається відповідно до закону
державна допомога в розмірі різниці
між визначеним розміром аліментів і 30
відсотками прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Судом було встановлено, що згідно
довідки № 35 від 09.12.2011 року, ОСОБА_3
працює у ПП «БРІКК» на посаді юриста з
посадовим окладом 1200,00 грн., на місяць з
01.12.2011 року, однак згідно листа ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 10.12.2012
року № 34634/10/17-01 його було звільнено з
займаної посади за власним бажанням
08.05.2012 року на підставі наказу № 1-к від
08.05.2012 року.

З виписки Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси - дата
формування 30.10.2012 року ОСОБА_3 постійно
отримував дохід з січня по травень 2012
року в ПП «БРІКК», з травня по вересень
2012 року - в «Академії стратегій
виживання» на посаді юриста, що також
підтверджується довідкою наданою
директором ТОВ «Академії стратегій
виживання» від 04.12.2013 року.

Відповідно до довідки, наданої
директором ПП «Консалт Груп», ОСОБА_3 з
01.11.2013 року працює на підприємстві на
посаді юриста, його сукупний дохід за
листопад 2013 року склав 1200,00 грн.

Відомості про трудову діяльність
ОСОБА_3 також підтверджуються трудовою
книжкою.

Також судом було встановлено, що згідно
довідки від 19.07.2011 року ОСОБА_3 було
виключено з адвокатського об'єднання
«Одеська обласна колегія адвокатів» за
несплату членських внесків, однак
відомостей про зупинення адвокатської
діяльності не надходило.

Районний суд правильно посилався на ст.
4 Закону України «Про адвокатуру», та
врахував той факт, що адвокат може
працювати індивідуально.

Таким чином судом було встановлено, що
ОСОБА_3 має постійний дохід та мінливий
дохід.

Відповідно до вимог статті 192СК
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже районний суд правильно виходив з
того, що чинним законодавством
передбачено можливість лише змінювати
розмір аліментів а не встановлений
принцип їх нарахування, тому
враховуючи майновий стан ОСОБА_3
задовольнив частково його позовні
вимоги в частині зменшення розміру
аліментів.

Статтею 185 СК України визначено, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Отже районний суд правильно визначив
той факт, що аліменти потрібні, щоб
забезпечити нормальні матеріальні
умови життя дитини, однак в окремих
випадках в силу особливих обставин,
потрібні крім звичайних, значні
додаткові витрати, пов'язані розвитком
здібностей дитини, її хворобою тощо,
тобто з чинниками, які не можуть
вважатися незмінними. Оскільки стан
здоров'я дитини, її здібності можуть
протягом часу існування зобов'язання
змінюватися, тому потреби у стягненні
додаткових витрат або розміру
стягування додаткових витрат має
визначатися залежно від понесених або
передбачувальних витрат, при цьому і у
залежності від умов передбачених ст. 182
СК України.

Посилання апелянта на незаконність та
необґрунтованість винесеного рішення
спростовуються належними доказами у
справі.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційних скарг не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко