Справа № 159/6915/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Окостень І.В. Провадження №
22-ц/773/118/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на рішення Ковельського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року та на ухвалу цього ж суду від 09
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 22 серпня 2003 року
вона перебуває в зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_1 Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 в
них народився син ОСОБА_3. Протягом
тривалого часу відповідач не надає
коштів на виховання дитини, яка
знаходиться на її повному утриманні.

Тому просила стягнути з ОСОБА_1 на її
користь аліменти на утримання сина в
розмірі 850 грн. щомісяця до повноліття
дитини.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 400
гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття або до зміни матеріального
стану сторін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року відмовлено у
задоволенні клопотання відповідача
ОСОБА_1 про зупинення провадження у
справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить скасувати вказані рішення та
ухвалу, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

На підставі досліджених доказів судом
першої інстанції встановлено, що
сторони з 22 серпня 2003 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2003
року (а. с. 3). ІНФОРМАЦІЯ_4 в них
народився син ОСОБА_4. Відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
батьком дитини є ОСОБА_5 (а. с. 4).

Відповідач не приймає систематичної
участі в утримання та вихованні дитини.
Домовленості між сторонами про розмір
і порядок сплати аліментів не
досягнуто.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
(далі - СК) України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
призначаються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставин, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
вищенаведених обставин справи, а також
з того, що дитина сторін перебуває на
утриманні матері, розмір прожиткового
мінімуму для дитини від шести до
вісімнадцяти років встановлений
державою у 1286 грн., відсутні дані про
доходи відповідача, а тому з
врахуванням принципу справедливості
визначив розмір аліментів, що
підлягають стягненню, у твердій
грошовій сумі - 400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Єдиною підставою скасування
оскаржуваних судових рішень апелянт
зазначив неправомірну відмову суду у
задоволенні його клопотання про
зупинення провадження у справі до
вирішення заявленого ним позову до
ОСОБА_2 про виключення запису батька з
актового запису про народження дитини.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Отже обов'язковою умовою зупинення
провадження у справі є розгляд судом у
відповідному провадженні іншої справи.

За змістом ст. 122 ЦПК України розгляд
справи судом можливий лише після
відкриття провадження у справі,
оскільки до вчинення цієї
процесуальної дії суд може залишити
позовну заяву без руху, повернути її
позивачеві (ст. 121 цього Кодексу),
відмовити у відкритті провадження у
справі. В таких випадках справа не
перебуватиме на розгляді суду.

Своє клопотання про зупинення
провадження в даній справі ОСОБА_1
обгрунтував тим, що 06 грудня 2013 року він
звернувся до Ковельського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2 про виключення запису батька з
актового запису про народження дитини
(а. с. 22), додавши до клопотання копію
відповідної позовної заяви (а. с. 23-24).

Відмовляючи в задоволенні даного
клопотання, суд вірно виходив з того, що
відповідачем не надано доказів
перебування справи на розгляді суду на
час вирішення питання про зупинення
провадження у даній справі.

Крім того, частиною 1 ст. 157 ЦПК України
передбачено, що справи про стягнення
аліментів повинні бути розглянуті
судом у строк не більше одного місяця з
дня відкриття провадження у справі (в
даній справі провадження відкрито 12
листопада 2013 року). Це обумовлено
суспільною значимістю таких справ та
інтересами дитини, кошти на утримання
якої необхідні щоденно та постійно,
незалежно від спору батьків в інших
справах.

Разом з тим, у випадку доведення в
установленому законом порядку того
факту, що ОСОБА_1 не є батьком
малолітнього ОСОБА_4, рішення суду про
стягнення з нього аліментів на цю
дитину може бути переглянуте у зв'язку
з нововиявленими обставинами на
підставі ст. 361 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять встановлених законом підстав
для скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень, які постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити, а рішення Ковельського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року та ухвалу цього ж суду від 09 грудня
2013 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: