Справа № 161/395/13-ц Провадження №
22-ц/773/161/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ковтуненко В.В. Категорія: 37 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.

суддів - Антонюк К. І., Овсієнка А.А.,

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької
міської ради про визнання додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 на заочне рішення
Луцького міськрайонного суд
Волинської області від 18 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

08 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом до Луцької міської
ради.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона
являється спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зазначає, що вона не
зверталась у встановлений законом
шестимісячний строк для оформлення
права на спадщину, оскільки з 04 червня
2004 року являлась власником квартири
АДРЕСА_1, відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_4
та нею. Цей договір в подальшому на
підставі рішення Луцького
міськрайонного суду від 28.09.2011 р.,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 11.05.2012 р., був визнаний недійсним.
Просила суд визначити їй додатковий
строк достатній для подачі заяви про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 19 лютого 2013
року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2, як спадкоємцю за
заповітом після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, додатковий
строк для прийняття спадщини терміном
один місяць, який рахувати з дня
набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 19 червня 2013 року апеляційну
скаргу особи, яка не брала участь у
справі ОСОБА_5 відхилено, а дане рішення
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 19 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 19 червня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 грудня 2013 року відмовлено
в задоволені позову ОСОБА_2 на тій
підставі, що існує рішення Луцького
міськрайонного суду від 19 серпня 2013
року відповідно до якого за ОСОБА_2 було
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 Інше
будь-яке спадкове майно відсутнє.

Не погоджуючись із даним рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а
рішення необхідно скасувати виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, котрі
були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення не відповідає.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 30.07.2004 року (а. с.
6)

На випадок свої смерті ОСОБА_4 27.01.2004
року склала заповіт, за змістом якого
все майно, в тому числі належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1
заповіла ОСОБА_2.(а. с. 7).

Крім того, на підставі договору
купівлі-продажу від 04.06.2004 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідченого державним нотаріусом
Горбатюком В.І., та зареєстрованого в
реєстрі за № 1959, ОСОБА_2 стала
власником квартири АДРЕСА_1(а. с. 9). Ця
обставина підтверджується також
копією витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 4205824 від
21.07.2004 року (а. с. 10). Однак, рішенням
Луцького міськрайонного суду від 28.09.2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 11.05.2012 року було визнано недійсним
зазначений договір купівлі-продажу (а.
с. 11-13,14-16).

За результатами розгляду зустрічної
позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 13.12.2012 року було залишено
зустрічний позов без розгляду згідно
поданої заяви позивачем та скасоване
рішення Луцького міськрайонного суду
від 12.09.2012 року (а. с. 19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях 1261
- 1265 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що суди
відкривають провадження в такій справі
у разі відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини..

Із рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 19 серпня 2013
року вбачається, що ОСОБА_5 рідна сестра
спадкодавиці ОСОБА_4 прийняла спадщину
після її смерті.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом після
смерті ОСОБА_1 то рішення у справі прямо
впливає на її права та законні інтереси
стосовно спірного майна, однак суд
всупереч вимогам ст. 33 ЦПК України не
вирішив питання про залучення даної
особи до участі в справі.

Оскільки апеляційний суд не наділений
повноваженнями щодо залучення до
участі в справі осіб, які не брали в ній
участь в суді першої інстанції, та у
зв'язку з допущеними цим судом
порушеннями вищенаведених норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, оскаржуване рішення слід
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в позові на підставі ст. 309 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суд Волинської області
від 18 грудня 2013 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Луцької міської ради
про визнання додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Судді: