Справа № 645/7943/13-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого судді Федорової О.В.,
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом:
про усунення від права на спадкування, -
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про усунення від права на
спадкування за законом ОСОБА_3 після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла бабуся позивача ОСОБА_4, після
смерті якої відкрилася спадщина, яка
складається з квартири АДРЕСА_1.
Позивач наголосив, що син спадкодавиці
(відповідач у справі) ухилявся від
виконання обов'язку щодо утримання
своєї матері, яка через похилий вік і
тяжку хворобу була у безпорадному
стані, що стало підставою для звернення
з вказаним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
просив суд задовольнити позов.
Відповідач та його представник ОСОБА_5,
яка діє на підставі Договору про
надання правової допомоги від 18.11.2013
року, в судовому засіданні
заперечували проти позову, посилаючись
на те, що позивачем не доведено
перебування спадкодавця у
безпорадному стані перед смертю та
факт ухилення відповідача від надання
їй допомоги. Відповідач стверджує, що
його мати дійсно хворіла але не
потребувала сторонньої допомоги,
самостійно пересувалась, була активною
та стан здоров'я її був задовільний.
Мати ніколи не просила його про
допомогу та відмовлялась від його
пропозиції переїхати жити в село з
родиною відповідача.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
позивача та представника відповідача,
допитавши свідків, суд встановив
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, про що 18
березня 2013 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції зроблено відповідний актовий
запис за № 3958, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1.
У судовому засіданні сторони
підтвердили той факт, що відповідач
ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_4, та є
єдиним спадкоємцем за законом першої
Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що крім відповідача
інших спадкоємців першої черги після
смерті ОСОБА_4 немає.
Частиною 5 статті 1224 ЦК України
передбачено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2009
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вимога про усунення
спадкоємця від права на спадкування
може бути пред'явлена особою, для якої
таке усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій ст. 1259 ЦК
Окремо закон виділяє усунення від
спадкування особи, яка ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5
ст. 1224 ЦК України). Цей потенційний
спадкоємець також усувається від права
на спадкування за законом, але на
відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4
цієї статті, щодо яких законом
визначено про безумовну втрату права
на спадкування у разі встановлення
певних фактів, він визнається негідним
спадкоємцем на розсуд суду.
Виходячи зі змісту зазначених норм
Закону, суд, при вирішенні такої справи,
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України,
повинен встановити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця у безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі саме
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року N 7 поняття
"безпорадний стан" тлумачиться як стан
особи, зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування (абзац
другий пункту 6 постанови).
Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов`язку забезпечити
підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення,
пов`язане з винною поведінкою особи,
яка усвідомлювала свій обов`язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
Згідно з довідкою КЗОЗ «Харківський
міський психоневрологічний диспансер
№ 3» (вхідний № 3349 від 05.02.2014 року)
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала під
наглядом у вказаній установі з
діагнозом: шизофренія, параноїдна
Згідно з довідкою КЗОЗ «Харківський
міський психоневрологічний диспансер
№ 3» (вхідний № 3973 від 10.02.2014 року)
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в січні 2013 року за
медикаментами до КЗОЗ «ХМПНД № 3» не
зверталась, в лютому 2013 року були
виписані рецепти для підтримуючого
лікування, за якими приходив її син.
Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська
обласна клінічна психіатрична лікарня
№ 3» (вхідний № 5234 від 19.02.2014 року)
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 12.03.2013
року по 15.03.2013 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у вказаній
установі з діагнозом: шизофренія,
параноїдна форма, безперервний тип
Разом з цим, суду не подано доказів
того, що ОСОБА_4, маючи такий діагноз,
перебувала у безпорадному стані та не
могла самостійно забезпечити умови
свого життя і потребувала постійного
стороннього догляду та допомоги.
У судовому засіданні відповідач
стверджував, що за домовленістю з
матір'ю він відвідував її двічі на
місяць, привозив їй з села, де він
мешкає, молоко, сир та овочі, отримував
її пенсію та купував їй продукти,
отримував рецепти на медикаменти та
купував їй ліки. У разі необхідності
мати телефонувала йому на мобільний
Крім того, відповідач зазначив, що
останній раз він приїхав до матері 28
лютого 2013 року та пробув у неї до 03
березня 2013 року. В цей період він також
придбав для матері ліки та продукти
харчування. Після 03 березня 2013 року
мати йому не телефонувала та не
повідомляла про погане самопочуття.
Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, яка є рідною сестрою померлої
ОСОБА_4, повідомила суду, що вона
проживає у Ростовській області у м.
Новочеркаськ. Свідок зазначила, що її
сестра для підтримки стану свого
здоров'я один раз на місяць купувала
ліки, а з червня 2012 року по лютий 2013 року
ці ліки придбавав для неї син.
Свідок наголосила, що вона періодично
надавала сестрі матеріальну допомогу,
надсилаючи їй грошові кошти, про що
свідчать квитанції про грошові
перекази, які мастяться у матеріалах
справи, та зазначила, що на прохання
сестри їхня старша сестра у 2012 році
вислала гроші ОСОБА_4 для купівлі
теплого одягу її сину у зв'язку із
знаходженням останнього у скрутному
матеріальному становищі.
Також, свідок повідомила, що зі своєю
сестрою останній раз вона спілкувалася
по телефону 13 лютого 2013 року, та в ході
телефонної розмови сестра повідомила,
що її син знаходиться у неї. 21 лютого 2013
року ОСОБА_7 телефонувала сестрі, проте
остання не відповідала, після чого вона
зателефонувала її сусідці ОСОБА_8, яка
повідомила, що двері ОСОБА_4 не
відкрила, а її сина вона бачила
останній раз близько тижня тому. 14.03.2013
року ОСОБА_7 приїхала до м. Харкова,
оскільки 12.03.2013 року її сестру було
госпіталізовано. При цьому, свідок
зазначила, що ОСОБА_4 у лікарні могла
вільно пересуватися та обслуговувати
себе. Стосовно можливості сестри
встати з ліжка, пересуватися та
обслуговувати себе станом на 12.03.2013
року (дата госпіталізації) свідок
пояснити нічого не змогла, посилаючись
на те, що не була присутня в той день в
квартирі своєї сестри.
Крім того, свідок повідомила суду, що
сестра не скаржилася їй, що син її
покинув та не надає їй допомоги.
Згідно з відповіддю Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
(вхідний № 3971 від 10.02.2014 року), ОСОБА_4
отримувала пенсію через поштове
кожного місяця. Згідно з інформацією
січень та лютий 2013 року отримана, а
пенсія за березень 2013 року повернута до
управління з зазначенням причини
невиплати «померла».
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
У судовому засіданні позивачем не
надано належних та допустимих доказів
про те, що відповідач ухилявся від
надання спадкодавцеві допомоги, а
також, що померла ОСОБА_4 знаходилася у
безпорадному стані та не могла
самостійно забезпечити умови свого
життя, потребувала постійного
стороннього догляду, допомоги та
піклування. Доводи позивача про те, що
син померлої не так часто навідував
матір та не надавав їй матеріальної
допомоги у бажаних розмірах, суд не
може прийняти до уваги, так як вони
стосуються моралі та відносяться до
категорії оціночних.
Разом з цим, при вирішенні питання про
суб'єкта, який має право на вказаний
вище позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку встановленим
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод та
Фактична спрямованість позовних вимог
позивача направлена не на захист свого
права на спадкування, а на позбавлення
права відповідача на спадкування.
У зв'язку з цим, необхідні чіткі норми
матеріального права, які уповноважують
позивача на пред'явлення такого позову
про усунення від права на спадкування,
норми які породжують у нього право на
спадкування за рахунок права на
спадкування відповідача - спадкоємця
першої черги за законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України
кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
Даною нормою чітко встановлено, що
суб'єкти наступної черги спадкоємців
одержують право на спадкування у разі
усунення від права на спадкування
суб'єктів попередньої черги. Таким
чином, суб'єктам наступної черги
спадкоємців і належить право вимоги
(право позову) про усунення від права
Дане право не виникає автоматично, а за
певних умов, які передбачені ч. 5 ст. 1224
ЦК України, ч. 2 ст. 1259 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

При цьому слід виділити дві форми
реалізації права на позов спадкоємця
наступної черги:

1. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування (за наявності умов ч. 2
ст. 1259 ЦК України).

2. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, разом із позовною
вимогою про усунення від права на
спадкування за законом суб'єкта
попередньої черги спадкоємців (за
одночасної наявності умов ч. 2 ст. 1259 та
ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

Жоден з цих випадків не стосується
спору, що розглядається. Подібна
правова позиція міститься у абз. 4 п. 6
постанови пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 «Про судову
практику у справах про спадкування».

Норм, які породжують у позивача право
на спадкування в рахунок права на
спадкування відповідача (норм, що
встановлюють одержання права на
спадкування, подібних ч. 2 ст. 1258 та ч. 2
ст. 1259 ЦК України) не має, а тому позов
пред'явлено всупереч ч. 1 ст. 3 ЦПК
України не з метою захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів позивача, а з метою
позбавлення відповідача належного
йому права (на спадкування).

За таких обставин, суд не знаходить
підстав для усунення відповідача від
права на спадкування після смерті
ОСОБА_4, тому позов не підлягає
задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Федорова О.В.