Справа № 182/9248/13-ц
Провадження № 2/0182/380/2014
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:
судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретаря Скоробогатової А.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
„Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
до ОСОБА_1 про відшкодування майнової
шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про
відшкодування майнової шкоди, завданої
в результаті дорожньо-транспортної
В обґрунтування своїх
позовних вимог він посилається на
17 грудня 2008 року на бульварі
Перова, 36, Дніпровського району міста
Києва сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля
Реugеоt 405, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди було завдано шкоди Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Власником пошкодженого автомобіля є
ОСОБА_2. Згідно з довідкою відділу ДАІ з
обслуговування Дніпровського району в
м.Києві № 4/3034 від 23 грудня 2008
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог
пункту 13.1 Правил дорожнього руху
України. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
майновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.2
ст.1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, у ОСОБА_2 як у власника
автомобіля виникло право вимоги до
відповідача про відшкодування
завданого збитку. 30.07.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
„Страхова компанія „ВУСО" та ОСОБА_2
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
страхування). Страховим випадком,
відповідно до договору страхування,
визначається подія, у разі якої
внаслідок ДТП буде завдано шкоду
автомобілю страхувальника. Розмір
страхового відшкодування визначається
страховиком, виходячи із суми
заподіяного в результаті настання
страхового випадку матеріального
збитку, але не більше розміру страхової
суми. А підставою для виплати
страхового відшкодування є рахунок
станції технічного обслуговування (п.5.2
договору страхування). Відповідно до
рахунку-фактури ТОВ „Міжнародний
Автомобільний Сервіс ЛТД" №
М-0001135 від 23 грудня 2008 року, висновку
експерта автотоварознавця ТОВ
„Експерт" № 484 від 22 квітня 2009 року,
розмір матеріального збитку складає
2 219.43 грн. Згідно з п.11.3 договору
страхування, з суми страхового
відшкодування була вирахувана
вартість робіт, які не пов'язані з
усуненням пошкоджень, що обумовлені
настанням страхового випадку на суму
54,00 грн. Таким чином, сума, що підлягає
виплаті в якості страхового
відшкодування за договором
страхування, становить 2 165,43 грн., про що
було складено страховий акт № 2996-02 від
06 травня 2009 року. Виплата страхового
відшкодування була здійснена у
відповідності до статті 25 Закону
України „Про страхування" на підставі
заяви страхувальника та страхового
акту № 2996-02 від 06 травня 2009 року.
Платіжним дорученням № 7057 від 06 травня
2009 року страхове відшкодування було
виплачено в повному обсязі. На підставі
ст.27 Закону України „Про страхування",
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдану
шкоду. Зазначене право також
передбачене статтями 993, 1191 ЦК України.
Отже, з моменту виплати страхового
відшкодування у Закритого
акціонерного товариства „Страхова
компанія „ВУСО" виникло право вимоги
до ОСОБА_1, відповідального за завдання
шкоди легковому автомобілю Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
щодо відшкодування спричиненого
збитку в межах фактичних витрат
Закритого акціонерного товариства
„Страхова компанія „ВУСО" становить 2
165,43 грн. Згідно з договором
відступлення прав вимоги від 23.12.2009
року, Відкрите акціонерне товариство
„Інвестиціино-фінансовий консалтинг"
набуло належне Закритому акціонерному
товариству „Страхова компанія „ВУСО"
право вимоги, яке виникло у останнього
на вищевказаних підставах. 10 лютого 2012
року на адресу відповідача було
направлено листа з вимогою щодо
відшкодування шкоди. Однак, не зважаючи
на свій обов'язок, у зазначений законом
термін свої зобов'язання відповідач не
виконав. Таким чином у позивача виникло
право вимоги до відповідача ОСОБА_1
щодо відшкодування спричиненого
збитку в межах фактичних затрат
Закритого акціонерного товариства
„Страхова Компанія „ВУСО", що дорівнює
2 165,43 грн. Стосовно підсудності справи
зазначає наступне. Відповідно до
приписів п.9 ст. 110 ЦПК України, позови до
відповідача, місце реєстрації
проживання або перебування якого
невідоме, пред'являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживання або перебування
чи постійного його заняття (роботи). А
останнім відомим місцем перебування та
постійного заняття ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, що
вбачається з матеріалів справи
(довідка відділу ДАІ з обслуговування
Дніпровського району в Києві № 4/3034 від
23 грудня 2008 року). Крім того, оскільки
позовну заяву заявлено про
відшкодування шкоди, шкода завдана в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, а дорожньо-транспортна
пригода сталася у Дніпровському районі
м.Києва на бульварі Перова, 36, тому
відповідно до приписів п.6 ст.110 ЦПК
України, позови можуть пред'являтися
також за місцем завдання шкоди, а саме
до Дніпровського районного суду
м.Києва. Доказами, якими
підтверджуються вимоги є свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, що
підтверджує право власності ОСОБА_2 на
автомобіль Mitsubishi Lancer, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; довідка
відділу ДАІ з обслуговування
Дніпровського району в м.Києві № 4/3034
від 23 грудня 2008 року, яка підтверджує
факт настання дорожньо-транспортної
пригоди. Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
підтверджує наявність страхового
захисту на автомобіль Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1;
рахунок-фактура ТОВ „Міжнародний
Автомобільний Сервіс ЛТД" № М-0001135 від 23
грудня 2008 року; висновок спеціаліста
експерта автотоварознавця ТОВ
„Експерт" № 484 від 22 квітня 2009 року, що
підтверджує розмір матеріального
збитку; страховий акт № 2996-02 від 06
травня 2009 року, що є підставою для
виплати страхового відшкодування; лист
до відповідача № 353 від 10 лютого 2012
року, який підтверджує факт звернення з
вимогою щодо відшкодування шкоди;
договір відступлення прав вимоги від 23
грудня 2009 року та додаток до нього, що
підтверджують той факт, що Відкрите
акціонерне товариство
„Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
набуло належне Закритому акціонерному
товариству „Страхова компанія „ВУСО"
право вимоги. Тому вимушені звернутись
до суду з проханням стягнути з
відповідача вказану суму.
В судове засідання позивач не
прибув, про день та час слухання справи
був повідомлений належним чином
судовою повісткою з поштовим
повідомленням, надав до суду заяву про
розгляд справи у їх відсутність. На
задоволенні позовних вимог наполягав.
Відповідач в судове
засідання не прибув, про день слухання
справи був повідомлений належним чином
судовою повісткою, що підтверджено
поштовим повідомленням, які отримав
особисто. Про причини неявки до суду
суд не повідомив, заперечень проти
позову суду не надав. Суд вважає неявку
в судове засідання відповідача
неповажною. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК
України, якщо суд не має відомостей про
причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення). Справа
слухалась в порядку ст.169 ЦПК України у
відсутність відповідача на підставі
наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.
Згідно зі ст.38.1.1 Закону
України „Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регрес ний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 цього
Відповідно до ст.1101 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, заподіяну
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно зі ст.27 Закону України
„Про страхування" до страхової
компанії, яка здійснила виплату
страхового відшкодування за договором
майнового відшкодування, в межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке Страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяні збитки.
встановлено в судовому засіданні, 17
грудня 2008 року на бульварі Перова, 36
Дніпровського району міста Києва
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля
Реugеоt 405, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди було завдано шкоди Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Власником пошкодженого автомобіля є
ОСОБА_2. Згідно з довідкою відділу ДАІ з
обслуговування Дніпровського району в
м.Києві № 4/3034 від 23 грудня 2008 року,
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог
пункту 13.1 Правил дорожнього руху
України (а.с.6). У ОСОБА_2 як у власника
автомобіля виникло право вимоги до
відповідача про відшкодування
завданого збитку. 30.07.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
„Страхова компанія „ВУСО" та ОСОБА_2
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
відповідно до договору страхування,
визначається подія, у разі якої
внаслідок ДТП буде завдано шкоду
автомобілю страхувальника. Розмір
страхового відшкодування визначається
страховиком, виходячи із суми
заподіяного в результаті настання
страхового випадку матеріального
збитку, але не більше розміру страхової
суми. Підставою для виплати страхового
відшкодування є рахунок станції
технічного обслуговування. Відповідно
до рахунку-фактури ТОВ „Міжнародний
Автомобільний Сервіс ЛТД" № М-0001135 від 23
грудня 2008 року, висновку експерта
автотоварознавця ТОВ „Експерт" № 484
від 22 квітня 2009 року, розмір
матеріального збитку складає 2 219.43 грн.
(а.с.12-16). Згідно з п.11.3 договору
страхування, з суми страхового
відшкодування була вирахувана
вартість робіт, які не пов'язані з
усуненням пошкоджень, що обумовлені
настанням страхового випадку на суму
54,00 грн. Таким чином, сума, що підлягає
виплаті в якості страхового
відшкодування за договором
страхування, становить 2 165,43 грн., про що
було складено страховий акт № 2996-02 від
06 травня 2009 року (а.с.19). Виплата
страхового відшкодування була
здійснена у відповідності до статті 25
Закону України „Про страхування" на
підставі заяви страхувальника та
страхового акту № 2996-02 від 06 травня 2009
року. Платіжним дорученням № 7057 від 06
травня 2009 року страхове відшкодування
було виплачено в повному обсязі. З
моменту виплати страхового
відшкодування у Закритого
акціонерного товариства „Страхова
компанія „ВУСО" виникло право вимоги
до ОСОБА_1, відповідального за завдання
шкоди легковому автомобілю Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
щодо відшкодування спричиненого
збитку в межах фактичних витрат
Закритого акціонерного товариства
„Страхова компанія „ВУСО" становить 2
165,43 грн. Згідно з договором
відступлення прав вимоги від 23.12.2009
року, Відкрите акціонерне товариство
„Інвестиціино-фінансовий консалтинг"
набуло належне Закритому акціонерному
товариству „Страхова компанія „ВУСО"
право вимоги, яке виникло у останнього
на вищевказаних підставах. 10 лютого 2012
року на адресу відповідача було
направлено листа з вимогою щодо
відшкодування шкоди. Однак, свої
зобов'язання відповідач не виконав.
Таким чином у позивача виникло право
вимоги до відповідача ОСОБА_1 в межах
фактичних затрат Закритого
акціонерного товариства „Страхова
Компанія „ВУСО", що дорівнює 2 165,43 грн.
За таких підстав, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі. Крім того, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача і понесені ним судові
викладеного, керуючись ст.1187 ЦК
України, ст. ст.3, 10, !5, 57, 58, 60, 212, 214 ЦПК
Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
„Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
„Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
матеріальні збитки в сумі 2 165 грн. 43
коп. та в повернення судових витрат 214
грн. 60 коп., а всього - 2 380 грн. 03 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
після проголошення або отримання
рішення через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал