Справа № 127/8919/13-ц
Провадження 2/127/1072/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі головуючого - судді Короля О.П.

при секретарі Чінаровій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до
Вінницького міського суду Вінницької
області з позовом до ОСОБА_1 про
виселення з квартири АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що 22 лютого 2007
року відповідач уклала із ЗАТ
«ПриватБанк» кредитний договір №
VІН0GА00001211, відповідно до умов якого
отримала кредитні кошти в сумі 47 328,00
доларів США на строк 10 років до 22 лютого
2017 року.

В якості забезпечення зобов'язань за
кредитним договором в іпотеку Банку
була передана квартира АДРЕСА_1, за
договором іпотеки квартири,
посвідченим приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 22 лютого 2007 року за
реєстровим № 737.

Внаслідок порушення відповідачем умов
кредитного договору щодо повернення
кредитних коштів позивач був змушений
звернутися до суду із позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зверненням стягнення на
квартиру в рахунок погашення
заборгованості за кредитом.

16.09.2011 року Ленінським районним судом м.
Вінниці ухвалене рішення в цивільній
справі № 2-2345/11, яким позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№VІН0GА00001211 від 22.02.2007 року в сумі 493684,33
грн. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернено стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаної
квартири як предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі - продажу будь -
яким способом з іншою особою покупцем,
з отриманням витягу з Державного
реєстру прав власності, а також
наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві, позовні вимоги про зняття
відповідача та інших осіб з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України просила
залишити без розгляду. Додатково суду
пояснила, що проживання відповідача в
квартирі перешкоджає можливості її
продажу з метою погашення
заборгованості за кредитним договором.

Представник Відповідача проти
задоволення позову заперечував з
підстав його необґрунтованості та
недоведеності доказами.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Предметом позову є виселення
відповідача з квартири АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тією
обставиною, що 16.09.2011 року Ленінським
районним судом м. Вінниці ухвалено
рішення в цивільній справі № 2-2345/11,
яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ VІН0GА00001211 від 22.02.2007 року в сумі 493684,33
грн. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернено стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаної
квартири, як предмета іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі - продажу будь -
яким способом з іншою особою покупцем,
з отриманням витягу з Державного
реєстру прав власності, а також
наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Під час судового розгляду представник
позивача пояснила, що документів, або
інших доказів на підтвердження того
факту, що відповідач ОСОБА_1 чи інші
особи проживають у квартирі надати не
може.

Доводи представника позивача про те, що
сама обставина перебування квартири у
власності відповідача перешкоджає
здійсненню її продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк», як реалізація права на
звернення стягнення на предмет іпотеки
з метою погашення заборгованості за
кредитним договором на виконання
рішення суду від 16.09.2011 р., критично
оцінюються судом, оскільки такі доводи
не підтверджено доказами. Будь-які дії
щодо реалізації вказаної квартири,
згідно пояснення представника
позивача не вчинено.

Також судом з'ясовано, що рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 16.09.2011 року не звернуто до виконання
в порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження».

Твердження позивача про те, що ОСОБА_1
попереджена про необхідність
виселення з квартири АДРЕСА_1 також не
знайшло свого підтвердження в
матеріалах справи. На аркуші справи 21-22
міститься копія реєстру повідомлень
про наявність боргу. Як вбачається із
цього документа його відправником є
«Credit Collection», а не ПАТ КБ «ПриватБанк»,
тому встановити, чи дійсно
направлялася на адресу відповідача
така вимога та докази її отримання
неможливо. Також судом взято до увагу,
що лист від 30.11.2012 року (а.с. 19) на ім»я
ОСОБА_1 містить адресу : АДРЕСА_4.

Вищевикладене спростовує вимоги
позивача щодо порушення його прав як
іпотекодержателя, які ним в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами не доведено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК встановлено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК встановлено, що доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 16, 525, 526, 530 ЦК України, ст. 109 ЖК
України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя :