Справа № 143/1823/13-ц Провадження №
22-ц/772/686/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Скрицький Л. П.Категорія: 27
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2014 року м. Вінниця Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на заочне рішення Погребищенського
районного суду Вінницької області від
17 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановила:

В грудні 2013 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся в районний суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідно до укладеного договору від
15.03.2007 року відповідач отримав кредит у
розмірі 500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
ним у розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості.

Однак через неналежне виконання
своїх зобов'язань станом на 31.10.2013 року
виникла заборгованість за кредитом в
сумі 23737,97 грн., яку позивач просив
стягнути.

Заочним рішенням Погребищенського
районного суду Вінницької області від
17 грудня 2013 року в задоволенні позову
ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погодившись із рішенням представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення і
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» -
Олішевський Д.А. вимоги апеляційної
скарги підтримав на умовах, викладених
у ній і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про
дату, час і місце судового засідання
шляхом направлення судової
повістки-виклику за адресою
зареєстрованого у встановленому
законом порядку місця проживання, до
суду не з'явився, що відповідно до статі
305 ЦПК України не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, вивчивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити і
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає. Суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, вважав
встановленими обставини, які мають
значення для справи, проте не були
доведеними, прийшов до висновків, які
не відповідають обставинам справи, що
призвело до порушення і неправильного
застосування норм процесуального
права, та є підставою для скасування
рішення і ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходив з того, що перебіг позовної
давності почався зі спливом строку
виконання, тобто проведення
відповідачем останнього платежу - 29
грудня 2008 року.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, так як він не
відповідає дійсним обставинам справи й
зроблений з неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Так по справі встановлено, що 15 березня
2007 року між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2
був укладений кредитний договір,
згідно з умовами якого останньому
надано кредит в розмірі 500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами є договірними та
врегульовані ЦК України.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (стаття 1054
ЦК України).

Відповідно до статей 509, 526, 530 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг Кредитний договір
діє протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично продовжується на такий
самий строк (а.с.15-21).

Крім того, із заяви позичальника, яка є
складовою частиною кредитного
договору вбачається, що строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії кредитної карти (а.с.14).

При цьому в матеріалах справи відсутня
заява позичальника про припинення дії
договору, а тому відбулась його
пролонгація зі збереженням тих умов, на
яких його було укладено, зокрема щодо
умов про порядок пролонгації договору,
які також залишаються чинними.

Також суд не звернув увагу на
визначений у заяві від 15.03.2007 року
порядок погашення заборгованості за
кредитним лімітом, що полягає в
обов'язку позичальника перераховувати
зазначену заборгованість щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості.

З розрахунку заборгованості по кредиту
станом на 31.10.2013 року, що наявний в
матеріалах справи, вбачається, що
кінцевий строк погашення
заборгованості за кредитом в розмірі
6488,28 грн. настав лише 28.02.2011 року. До
вказаної дати відповідач мав
заборгованість по тілу кредиту як
прострочену, так і поточну (строк
сплати за якою ще не настав).

Вказана обставина спростовує висновок
суду щодо пропуску строку позовної
давності, оскільки з моменту
прострочення сплати тіла кредиту -
28.02.2011 року до моменту звернення банку з
позовом - 03.12.2013 року не сплив
встановлений законом загальний
трирічний строк позовної давності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК
України при виборі правової норми, яка
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною в постанові
від 20 листопада 2013 року по справі
№6-126цс13 пункт 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності або
винятків із встановленого частиною 4
статті 267 цього Кодексу правила про те,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач заяви про застосування
строків позовної давності не подавав, а
тому суд першої інстанції застосував
строк позовної давності всупереч
порядку, встановленому ч. 4 ст. 267 ЦК
України.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтями 546, 549 ЦК України визначено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 порушив
свої зобов'язань за кредитним
договором у ПАТ КБ «Приватбанк»
виникло право пред'явити вимогу про
стягнення з нього заборгованості за
кредитним договором, що є підставою для
задоволення позову.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором б/н від
15.03.2007 року (а.с. 12) до стягнення
підлягає: заборгованість за кредитом -
6488,28 грн., заборгованість за процентами
(платі за користування кредитом) - 11884,08
грн., комісія - 3759,04 грн., штрафи - 1606,57
грн., а всього 23737,97 грн.

Неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення норм
матеріального права відповідно до ст.
309 ЦПК України є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК
України із відповідача слід стягнути
на користь позивача судові витрати, а
саме судовий збір в розмірі356,07 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Погребищенського районного
суду Вінницької області від 17 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н укладеного 15 березня 2007 року у
розмірі 23737 грн. 97 коп., із яких: 6488,28 грн.
- заборгованість за кредитом, 11884,08 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3759,04 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн.- штраф
(фіксована частина), 1106,57 грн. - штраф
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати по справі в розмірі 356, 07 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільний і
кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Міхасішин
І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник
І.М.