АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 593/2071/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Музика Я.М. Провадження №
22-ц/789/196/14 Доповідач - Ходоровський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевської Н. Є., Гурзеля І. В.,

при секретарі - Дмитрів О.М.

з участю - позивача ОСОБА_1 адвоката
ОСОБА_2 відповідачки ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Бережанського районного
суду від 20 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
припинення права власності на
квартиру.

У грудні 2013 року позивач змінив
позовні вимоги та просив встановити
порядок користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування кімнати,
позначені на план-схемі будинку
АДРЕСА_1 цифрою 3 площею 19,2 кв.м. та
цифрою 4 площею 10,6 кв.м. а відповідачці
кімнату №5 площею 12,6 кв.м. та кімнату №6
площею 8 кв.м. Підвал площею 3,6 кв.м,
коридор площею 12,3 кв.м, кухню площею 8,2
кв.м., ванну площею 2,8 кв.м, туалет площею
1,4 кв.м. залишити у спільному
користуванні.

Позивач зазначив, що під час
перебування у шлюбі з відповідачкою
вони у 2009 році придбали спірну
квартиру. Через постійні сварки та
непорозуміння 07.12.2012 року шлюб
розірвано, між ними виник спір щодо
користування квартирою.

Рішенням Бережанського районного
суду від 20 грудня 2013 року позов
задоволено.

Встановлено порядок користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1. Виділено ОСОБА_1 в
користування кімнати, позначені на
план-схемі будинку АДРЕСА_1 цифрою 3
площею 19,2 кв.м. та цифрою 4 площею 10,6
кв.м.

Виділено ОСОБА_3 в користування
кімнату №5 площею 12,6 кв.м. та кімнату №6
площею 8 кв.м.

Підвал площею 3,6 кв.м, коридор
площею 12,3 кв.м, кухню площею 8,2 кв.м.,
ванну площею 2,8 кв.м, туалет площею 1,4
кв.м.- залишено сторонам у спільному
користуванні.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40
(двісті двадцять дев'ять гривень сорок
копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити посилаючись на те, що
встановлений порядок користування
жилим приміщенням порушує її право
власності на належну частку у квартирі,
адже їй виділено у користування
приміщення, сумарна площа яких є меншою
від розміру площі, належної їх на праві
власності.

У судовому засіданні ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_1
її заперечив та пояснив, що рішення
суду є законне.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги
шляхом виділення позивачу житлових
приміщень загальною площею 29,8 кв. м. а
відповідачці житлових приміщень
загальною площею 20.6 кв. м суд виходив з
того, що такий варіант встановлення
порядку користування квартирою не
порушує право відповідачки на її
частку у праві власності на квартиру.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він
суперечить вимогам закону та не
грунтується на матеріалах справи, що
згідно ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 355, 356, 369
ЦК України майно, яке знаходиться у
власності двох або більше осіб -
співвласників, належить їм на праві
спільної власності і є їх спільним
майном. Власність двох чи більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві спільної власності є спільною
частковою власністю, а без визначення
часток - спільною сумісною власністю.
Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 372 ЦК України,
майно що є спільній сумісній власності,
може бути поділено між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Судом встановлено, що з 02.10.2004 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають малолітню дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до пояснень сторін,
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13.03.2009 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у 2009 році під час перебування у
шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорта
загальна площа квартири становить 76,4
кв.м, житлова 50.4 кв.м.. Квартира
складається із чотирьох кімнат; № 3
площею 19,2 кв.м. , № 4 площею 10,6 кв.м., №5
площею 12,6 кв.м., №6 площею 8 кв.м., а також
є підвал площею 3,6 кв.м, коридор площею
12,3 кв.м, кухня площею 8,2 кв.м., ванна
площею 2,8 кв.м, туалет площею 1,4 кв.м. .

Позивачу та відповідачці
належить по ? частині квартири, що
становить 38.2 кв.м., з яких житлова 25.2
кв.м.

Відповідачка іншого жилого
приміщення на праві власності не має,
разом з донькою проживають в АДРЕСА_2 у
будинку її батьків.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що визначений судом порядок
користування спірною квартирою не
відповідає розміру часток сторін у
спільній сумісній власності, за ним
відповідачці виділено приміщення,
площа яких є значно меншою від розміру
площі, належної їх на праві власності, а
тому у задоволенні позову про
встановлення порядку користування
квартирою за варіантом, запропонованим
позивачем, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Бережанського районного
суду від 20 грудня 2013 року скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про встановлення порядку користування
житловим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області М.В.
Ходоровський