Справа № 576/103/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2014
Глухівський міськрайонний суд
Сумської області в складі:
головуючого судді:
Сапона О.В.,

при
секретарі
Самойленко О.В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Глухові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом, мотивуючи його тим,
що з 14 листопада 2003 року по 7 лютого 2008
року вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у
них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу син проживає
разом із нею. Відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини, не цікавиться вихованням сина
та станом його здоров'я. Фактично всі
витрати на утримання сина несе
позивачка, в тому числі і додаткові
витрати, що були викликані особливими
обставинами. Всього протягом
останнього часу на додаткові витрати,
які пов'язані із навчанням сина, на
придбання одягу, взуття та лікування
сина нею було потрачено 17015 грн., які
позивачка просить стягнути з
відповідача. Також їх син знаходиться
на обліку у лікарів у зв'язку із
захворюваннями хребта, що потребує
постійного лікування, в тому числі
санаторно - курортного. За таких
обставин, позивачка також просить
стягнути з відповідача додаткові
витрати на лікування сина в сумі 200 грн.
щомісячно.

Відповідач позов визнав частково,
пояснивши, що він згоден сплатити
позивачці половину вартості витрат,
які та понесла на придбання
спеціальних засобів для корекції
осанки та ходи їх сина, що складає 309
грн. 50 коп. Решту вимог відповідач
вважає повністю необґрунтованими.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Так, судом встановлено, що з 14 листопада
2003 року по 7 лютого 2008 року сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі. В
період шлюбу у них народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу дитина залишилась проживати
разом із матір'ю. Також із матеріалів
справи вбачається, що згідно рішення
Глухівського міськрайонного суду від 26
серпня 2009 року з відповідача на
утримання дитини стягуються аліменти в
розмірі ? частині всіх видів його
заробітку щомісячно до досягнення
сином повноліття.

Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів,
зобов'язаний брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або
покриваються після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно. Судом
встановлено, що позивачкою для
навчання дитини були придбані наступні
предмети: за товарним чеком № 53 від
3.09.2013 року підручники на загальну суму
225 грн.( а.с.15), за товарним чеком №2 від
2.09.2013 року підручники на загальну суму
135 грн.(а.с.16), за товарним чеком від
23.09.2013 року канцелярське приладдя на
загальну суму 235 грн. 50 коп.( а.с.25), за
товарним чеком від 29.07.2013 року
канцелярське приладдя на суму 152 грн.
(а.с.26), за товарним чеком від 24.07.2013 року
канцелярське приладдя суму 120 грн. 50
коп. (а.с.27), за товарним чеком від 25.03.2013
року був придбаний ортопедичний матрац
за 950 грн. (а.с.29), за товарним чеком № 94
від 15.01.2012 року придбані спеціальні
засоби для корекції хребта на загальну
суму 389 грн. (а.с.42), за товарним чеком 3 93
від 17.04.2013 року також придбані
спеціальні засоби для корекції ходи на
загальну суму 230 грн. ( а.с.60). Всього на
загальну суму 2437 грн.

Суд вважає, що вищевказані витрати
пов'язані з навчанням дитини та з
необхідністю її лікування, за своєю
суттю вони є особливими витратами, а
тому відповідач зобов'язаний приймати
участь у даних витратах. За таких
обставин суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивачки половину понесених нею цих
витрат, що складає 1218 грн. 50 коп.

В той же час, в задоволенні решти вимог
позивачки суд вважає необхідним
відмовити виходячи із наступного:

За змістом ст.185 СК України, додатковими
витратами є витрати, які пов'язані з
розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом, тощо.

Однак суд вважає, що придбання одягу та
взуття для дитини, іграшок, велосипеду,
ліжка, є витратами, які понесені для
забезпечення нормальних умов
проживання дитини і їх не можна вважати
такими, що пов'язані з розвитком
здібностей дитини в розумінні ст.185 СК
України.

Так само суд не може задовольнити
вимоги позивачки в частині стягнення з
відповідача 200 грн. щомісячних витрат в
зв'язку із необхідністю лікування
дитини. Так, з матеріалів справи
вбачається, що син у сторін перебуває
на обліку лікарів в зв'язку із
захворюванням хребта та іншими
захворюваннями, що потребує нагляду
лікарів та постійного лікування. Суд
вважає, що дані обставини є особливими,
а тому позивачка вправі вимагати від
відповідача брати участь у даних
витратах. В той же час, на думку суду,
вирішення питання про відшкодування
таких витрат в даному випадку повинно
вирішуватись після реального
лікування дитини, оскільки суд
позбавлений можливості вирахувати ці
витрати наперед.

За таких обставин суд вважає
необхідним відмовити позивачці в
задоволенні її вимог і в цій частині.

Однак це не позбавляє позивачку у
випадку реального понесення таких
витрат права вимагати їх
відшкодування.

Керуючись ст..ст.10, 11, 60,213, 214 ЦПК України,
ст.185 Сімейного Кодексу України суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1218
грн. 50 грн. додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини та 49
грн. 36 коп. понесених позивачкою
судових витрат. Всього стягнути 1267 грн.
86 коп.

В решті позовних вимог відмовити за їх
необґрунтованістю.
Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Сумської області на протязі 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя