Справа №784/33/14 03.02.2014 03.02.2014 03.02.2014
Провадження №22-ц/784/528/14
Провадження № 22ц/784/528/14
Головуючий у 1-й інстанції: Патрик Ю.Ю.
апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання:
Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

відділу державної виконавчої
служби Єланецького районного
управління юстиції

на ухвалу Єланецького районного суду
Миколаївської області від 08 серпня 2013
року за скаргою ОСОБА_2 на дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Єланецького районного управління
юстиції та покладення обов'язку
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду зі скаргою на дії заступника
начальника відділу ДВС Єланецького
районного управління юстиції ( далі -
відділ ДВС) та покладення обов'язку на
відділ ДВС вчинити певні дії.

У скарзі заявник посилається на те,
що рішенням Єланецького районного суду
від 22 лютого 2010 року з нього та ОСОБА_3
на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль»
(далі - Банк) стягнута в солідарному
порядку заборгованість за кредитним
договором. Це рішення знаходиться на
примусовому виконанні у відділі ДВС.

ОСОБА_2 також зазначив, що при
ознайомленні у липні 2013 року з
матеріалами виконавчого провадження
йому стало відомо, що в ході здійснення
виконавчих дій з виконання виконавчого
листа, виданого 17 березня 2010 року
Єланецьким районним судом
Миколаївської області, звернуто
стягнення та здійснено передачу на
реалізацію з прилюдних торгів
житловий будинок АДРЕСА_1 який
належить йому на праві приватної
власності, та обтяжений іпотекою
відповідно до договору іпотеки,
укладеного 15 лютого 2007 року між ним та
Банком.

Заявник зазначав, що відповідно до
частин 1,3 ст.33, ч.8 ст.54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі відповідного
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки. Але державний
виконавець самовільно змінив спосіб
виконання виконавчого документу,
виданого судом. Крім цього, зазначене
нерухоме майно було передано
державним виконавцем на реалізацію без
згоди органу опіки та піклування,
незважаючи на те, що в указаному
житловому будинку зареєстрована його
неповнолітня дочка ОСОБА_5

Посилаючись на наведене, заявник
просив визнати неправомірними дії
заступника начальника відділу ДВС
щодо звернення стягнення на житловий
будинок АДРЕСА_1 передачі цього
нерухомого майна на реалізацію з
прилюдних торгів та зобов'язати відділ
ДВС зняти з реалізації вказаний
житловий будинок, який є предметом
іпотеки.

Ухвалою Єланецького районного
суду Миколаївської області від 08
серпня 2013 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірними дії заступника
начальника відділу ДВС Єланецького РУЮ
Мокряка О.Ю. щодо звернення стягнення
на нерухоме майно та передачу на
реалізацію з прилюдних торгів
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
Зобов'язано відділ ДВС зняти з
реалізації зазначене іпотечне майно.

В апеляційній скарзі відділ ДВС
просить скасувати ухвалу суду та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні вимог
заявника в зв'язку з пропуском строку
на оскарження та відсутністю в діях
державного виконавця порушень Закону
України" Про виконавче провадження".

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 15
лютого 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль", правонаступником якого є ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 30 000 доларів США під 13.5% річних на
строк до 15 лютого 2027 року.

15 лютого 2007 року в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між сторонами в
нотаріальному порядку посвідчено
іпотечний договір, за умовами якого
ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку
належний йому на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1

Заочним рішенням Єланецького
районного суду Миколаївської області
від 22 лютого 2010 року на користь Банку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто в
солідарному порядку 105 293 грн.18 коп.
заборгованості за кредитним договором.

На підставі виконавчого листа №2-28,
виданого Єланецьким районним судом 17
березня 2010 року, старшим державним
виконавцем відділу ДВС 13 серпня 2010
року було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вищевказаного виконавчого документу
та надано 7 днів з моменту отримання
даної постанови для добровільного
виконання рішення суду.

Проте боржники рішення суду
добровільно не виконали.

20 серпня 2010 року державним
виконавцем винесено постанову про
приєднання виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-28, виданого 17 березня 2010 року,
до зведеного виконавчого провадження.

Згідно акту державного виконавця
від 21 січня 2011 року про вилучення у
боржника арештованого та
нереалізованого майна (побутової
техніки, бензопили, телевізійної
антени) це майно було передано КС
„Юж-кредит", яка теж є стягувачем за
зведеним виконавчим провадженням, в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2

Цього ж дня складено акт про
відсутність за місцем проживання
боржника іншого майна, яке підлягає
опису та арешту.

У зв'язку з невиконанням боржником
ОСОБА_2 в добровільному порядку
вказаного рішення суду першої
інстанції та відсутності у нього
рухомого майна та інших цінностей для
задоволення вимог Банку заступник
начальника відділу ДВС 26 серпня 2011
року здійснив опис і арешт іпотечного
майна, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 та зазначив про передачу цього
майна на реалізацію до 01 вересня 2011
року. Дана обставина підтверджується
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 26 серпня 2011 року.

Із матеріалів справи також
вбачається, що у зв'язку з примусовим
виконання вказаного рішення суду
першої інстанції державний виконавець
постановою від 02 вересня 2011 року
призначив експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для участі у даному виконавчому
провадженні, а постановою від 27 січня
2012 року - призначив резензування звіту
оцінки зазначеного житлового будинку.

21 травня 2013 року начальник відділу
ДВС звернувся до заявкою про передачу
зазначеного житлового будинку ПП
«ОСОБА_8.» на реалізацію з прилюдних
торгів в порядку ст. 62 Закону України
«Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Частиною 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції
Закону №2677-1У) передбачено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням суду,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частинами 1 і 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» визначено, що в разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 цього Закону;
пріоритет та розмір інших кредиторів,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Встановивши наведені обставини,
суд першої інстанції відповідно до ст.
383 ЦПК прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що у державного
виконавця не було підстав для передачі
даного житлового будинку, який є
предметом іпотеки, на реалізацію з
прилюдних торгів на виконання рішення
суду про стягнення з боржника
заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те,
що дії державного виконавця щодо
передачі належного боржнику ОСОБА_2
житлового будинку, який є предметом
іпотеки, на реалізацію з прилюдних
торгів є правомірними не заслуговують
на увагу. Судом правильно встановлено,
що дії державного виконавця суперечать
вимогам ч.1 ст. 17, ч.8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», частинам
1, 3 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», ч.1 ст. 590 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на
пропуск заявником передбаченого ст. 385
ЦПК строку на звернення до суду із
даною скаргою такою безпідставні,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази про направлення заявнику
відомостей щодо передачі спірного
житлового будинку на реалізацію з
прилюдних торгів.

За наведених обставин колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Єланецького
районного управління юстиції
відхилити, а ухвалу Єланецького
районного суду Миколаївської області
від 08 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: