АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3118/2014
Головуючий у 1 інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

11 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, у якому з
урахуванням уточнень просив розірвати
договір купівлі-продажу 5/100 частин
садового будинку та споруди АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 30 грудня 2011 року,
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
витрати на правову допомогу у розмірі 5
000 грн.,

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30
грудня 2011 року між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
частини садового будинку та одночасно
було продано земельну ділянку, на якій
він розташований на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 Відповідно до умов
зазначеного договору він передав, а
ОСОБА_2 прийняв 5/100 частин садового
будинку та споруди, що розташований в
садовому товаристві «КИЇВСЬКИЙ ЕВРЗ»
по вул. Луговій в м. Києві. Відповідно до
умов договору продаж вчинявся за 325 132, 00
грн., з яких 111 799 грн. сплачено ОСОБА_2 до
підписання договору, а залишок в сумі 213
333, 00 грн. він повинен був сплатити до
30.12.2012 року включно. ОСОБА_2 порушив
умови договору в частині сплати
залишку рахунку у розмірі 213 333 грн. 00
коп. у термін до 30.12.2012 року. Неналежне
виконання ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань щодо повного та своєчасною
розрахунку за договором
купівлі-продажу є істотним порушенням
договору та значною мірою позбавило
його того, на що він розраховував при
укладенні договору, та є підставою для
його розірвання.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

30 грудня 2013 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин справи,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що у матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження відсутності у
ОСОБА_2 можливості зареєструвати своє
право власності у зв'язку з
невідповідністю у нумерації приміщень.
Також апелянт зазначив, що договір
купівлі-продажу був укладений 30 грудня
2011 року, а новий технічний паспорт на
приміщення видано аж 24 лютого 2012 року,
при чому ОСОБА_2 мав право здійснювати
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно лише після повного розрахунку за
договором. На думку апелянта, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
він не отримував пропозицію з'явитися
до нотаріуса 11 березня 2013 року для
остаточного розрахунку за договором,
до того ж у вказаній пропозиції ОСОБА_2
ставив певні умови проведення
розрахунку. Апелянт вважає, що суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що наявність недоліків у
проданому товарі дає право покупцю
відстрочити дату остаточного
розрахунку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав та просив суд її
задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4
апеляційну скаргу просив відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 30 грудня 2011 року між
ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець)
був укладений договір купівлі-продажу
частини садового будинку, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
(номер за реєстром 2481), зареєстрований
Державному реєстрі правочинів за
номером 4844, що підтверджується витягом
з Державного реєстру правочинів № 10909409
від 30.12.2011 року.

За умовами зазначеного договору ОСОБА_2
набув у власність 5/100 частин будинку та
споруди АДРЕСА_1, загальною площею - 40, 00
кв.м., що складається з приміщення № 26 -
кухня, площею 50 кв.м., № 27 - житлова,
площею 9, 50 кв.м., № 28 - санвузол, площею
4,00 кв.м. і розташовано на
приватизованій земельній ділянці
площею 0, 0607 га. Кадастровий номер якої
:66:661:0005.

Відповідно до п. 2.1. договору продаж
частини садового будинку вчинявся за
ціною 325 132 грн., що за офіційним курсом
Національного Банку України на день
укладення цього договору становить 40 692
дол. США, з яких 111 799 грн. (13 992 доларів
США) було сплачено ОСОБА_2 ОСОБА_1
готівкою до підписання цього Договору,
а залишок сумі 213 333 грн. (26 700 доларів
США) мав бути сплачений до 31 грудня 2012
року включно. Про одержання всієї суми
за продану частину садового будинку та
споруди ОСОБА_1 повинен написати заяву
про повний розрахунок з ним, підпис на
якій нотаріально посвідчується. ( ас. 7).

Того ж дня між ОСОБА_1 (продавець) та
ОСОБА_2 (покупець) був укладений договір
купівлі - продажу земельної ділянки, за
яким покупець набув право власності на
57/100 від 0,0607 га земельної ділянки
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЖ № 047308 від 17.12.2012 р.,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі № 09-7-03503 ( а.с.
75-78)

ОСОБА_2 11 грудня 2012 року через
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією
продовжити термін виплати залишку за
придбання частину садового будинку,
оскільки нумерація приміщень в
договорі купівлі - продажу частини
садового будинку та технічним
паспортом на садовий будинок - не
співпадали, що унеможливлювало
здійснення державної реєстрації права
власності на частину садового будинку
в органах БТІ. ( а.с. 58). Із вказаною
заявою ОСОБА_1 був ознайомлений 27
грудня 2012 року (а.с. 59).

Надалі ОСОБА_2 через приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 05 березня
2013 року запропонував ОСОБА_1 з'явитись
до вищезазначеного приватного
нотаріуса 11 березня 2013 року з 10-00 до 11-00
години для здійснення остаточного
розрахунку за придбану частину
садового будинку та отримання від
позивача заяви про повний розрахунок
відповідно до умов договору купівлі
-продажу. ( ас. 60).

ОСОБА_1 у встановлений день і час до
нотаріуса не з'явився.

25 листопада 2013 року ОСОБА_2 намагався у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
повернути ОСОБА_1 решту суми коштів в
розмірі 213 333 грн. 00 коп. по договору
купівлі-продажу від 30 грудня 2011 року,
однак ОСОБА_1 відмовився, що стало
підставою для внесення даних коштів на
депозит нотаріуса для передачі ОСОБА_1
(а. с. 190).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ч. 2 ст. 662,
ст. 680 ЦК України та виходив з того, що
ОСОБА_2 11 грудня 2012 року через
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
звернувся до ОСОБА_1 з заявою, у якій
просив продовжити термін виплати
залишку за придбану ним частину
квартири у зв'язку з тим, що з'явилася
невідповідність між нумерацією
приміщень у договорі купівлі-продажу
та у новому технічному паспорті на
будинок, виданому 24 лютого 2012 року, а
тому він не може зареєструвати своє
право власності на нерухоме майно.
Також суд першої інстанції вважав, що
має місце прострочення кредитора,
оскільки ОСОБА_1 не з'явився до
приватного нотаріуса 11 березня 2013 року
для проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову з огляду
на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За вимогами ч. 1 ст. 691 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

ОСОБА_2 в порушення п. 2.1 договору
купівлі-продажу від 30 грудня 2011 року в
установлений в договорі строк, тобто
до 31 грудня 2012 року не сплатив 213 333 грн.

Зі змісту договору купівлі-продажу
вбачається, що ОСОБА_2 було передано у
власність 5/100 частин садового будинку
загальною площею 40, 00 кв.м., що
складаються з приміщення № 26 - кухня,
площею 26, 5 кв.м., № 27 - житлова, площею 9,50
кв.м., № 28 - санвузол, площею 4, 00 кв.м.

Нумерація приміщень відповідає даним
технічного паспорту, виготовленому
станом на 10 вересня 2010 року та
переданому ОСОБА_2

ОСОБА_1 не є особою, відповідальною за
складення технічного паспорту на
садовий будинок. Крім цього, вказаний
обов'язок не узгоджується з вимогами
вищевказаних норм закону, зокрема ст.
ст. 655, 692 ЦК України.

Також відсутні підстави вважати, що має
місце прострочення кредитора, оскільки
ОСОБА_1 не з'явився до приватного
нотаріуса 11 березня 2013 року з 10:00 год. до
11:00 год., оскільки не отримував
відповідного повідомлення, що
підтверджується свідоцтвом приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 62).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов визначених змістом
зобов'язання.

У Постанові Верховного Суду України
від 06 червня 2012 року, прийнятій за
результатами перегляду ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року у справі про
розірвання договору купівлі-продажу,
вказано, що у випадку, якщо договором
купівлі-продажу передбачена оплата
товару через певний час після його
передачі покупцю, покупець повинен
провести оплату в строк, передбачений
договором. Якщо покупець не виконує
свого обов'язку щодо оплати переданого
йому товару в установлений договором
купівлі-продажу строк, продавець
набуває право вимоги такої оплати (ч. 3
ст. 692 ЦК України), або розірвання
договору з підстав, передбачених ст. 651
ЦК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 651 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, розірвання договору.

Підставою для розірвання договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін є істотне порушення другою
стороною договору. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ст. 16 ЦК
України особа здійснює свої цивільні
права вільно і на власний розсуд обирає
спосіб захисту свого права.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право вимоги
здійснення розрахунку за договором або
розірвання договору з підстав,
передбачених ст. 651 ЦК України.

Водночас відповідно до довідки
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
від 10 лютого 2014 року вих. № 38/02-23
прийняті у депозит від ОСОБА_2 кошти
для передачі ОСОБА_1 з метою повного
розрахунку за договором
купівлі-продажу від 30 грудня 2011 року
були повністю перераховані на рахунок
ОСОБА_1 згідно його заяви від 27
листопада 2013 року № 413/02-23.

З огляду на зазначену обставину
колегія суддів приходить до висновку,
що ОСОБА_1 прийняв виконання
зобов'язання від ОСОБА_2 після
встановленого строку, а тому підстави
для розірвання договору
купівлі-продажу від 30 грудня 2011 року
відсутні.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді