Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/508/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальова О.Б.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Белінської І.М.,

при секретарі Крисановій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
який представляє інтереси ОСОБА_3 на
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк», третя особа - відділ ДВС
Олександрійського Міськрайонного
управління юстиції про визнання права
власності на частину нежитлового
приміщення та зняття арешту, за
зустрічним позовом ПАТ «Креді Агріколь
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
відділ ДВС Олександрійського
міськрайонного управління юстиції про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Креді
Агріколь Банк», третя особа - відділ
державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції про визнання права
власності на частку у спільному
сумісному майні подружжя, зняття
арешту з майна.

Зазначав, що у 2008 році в період шлюбу
придбано ним та відповідачем ОСОБА_4
за кошти отримані дружиною в кредит,
нежитлове приміщення АДРЕСА_1. Право
власності на вказане приміщення
зареєстровано за дружиною та в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором передано в
іпотеку ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Дружина має непогашені боргові
зобов'язання перед Банком. На підставі
виданого господарським судом
Кіровоградської області наказу, яким
стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 заборгованість, відкрито
виконавче провадження та накладено
арешт на спірне нежитлове приміщення.
З метою захисту своїх майнових прав та
інтересів, посилаючись на ч.1 ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження», просив суд визнати за ним
право власності на ? частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, зняти
з належної йому ? частини цього
приміщення арешт, оскільки він не є
боржником за наказом господарського
суду Кіровоградської області (а.с.2-4).

В ході розгляду справи ПАТ «Креді
Агріколь Банк» звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Відділ державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 27 травня 2008
року, а саме на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, загальною площею 159,7 кв.м., що
належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності шляхом
продажу на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження для
погашення заборгованості фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 перед ПАТ
«Креді Агріколь Банк» за кредитним
договором від 23 травня 2008 року в сумі
331 918 грн.44 коп.Просив суд встановити
початкову ціну реалізації предмета
іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 433
266 грн. (а.с.92-96).

Ухвалою суду від 20 вересня 2013 року
зустрічний позов Банку прийнято до
спільного розгляду з позовом ОСОБА_3
(а.с.144).

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 19 грудня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину нежитлового приміщення
АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про
зняття арешту з належної йому 1/2
частини нежитлового приміщення ,
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
Банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки, відмовлено.

Розподілено судові витрати по
справі (а.с.201-204).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який
представляє інтереси ОСОБА_3, просить
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про
зняття арешту з майна, скасувати з
підстав порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову (а.с.213-216).

В решті рішення суду не оскаржено.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_6
підтримав доводи апеляційної скарги.

Належним чином повідомлені про час
і місце розгляду справи ОСОБА_4,
представник Банку та представник ВДВС,
в судове засідання апеляційної
інстанції не прибули.

Представник Банку надав письмові
заперечення на апеляційну скаргу та
зазначив про розгляд справи в його
відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка відповідача ОСОБА_4,
представників Банку та ВДВС, не
перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в тій частині в якій воно
оскаржено, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Частиною 1 статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що спірне майно було придбано
в період шлюбу, є спільною сумісною
власністю подружжя і визнав право
власності ОСОБА_3 на ? частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Рішення суду в цій частині не
оскаржується. Проте, відмовляючи у
знятті арешту з цієї частини майна, суд
виходив з того, що спірне майно
перебуває в іпотеці, тому до ОСОБА_3, як
власника майна перейшли обов'язки
іпотекодавця, у зв'язку з чим підстави
для зняття арешту, накладеного
державним виконавцем відсутні.

З таким висновком суду колегія
суддів погодитись не може, оскільки суд
прийшов до нього з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
висновки суду в цій частині рішення не
відповідають обставинам справи.

Матеріали справи свідчать, що
рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 29 жовтня
2012 року, яке набрало законної сили,
стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк», яке є правонаступником
ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» 291
1967 грн.74 коп. боргу по кредиту, 9803 грн.57
коп. боргу по відсоткам, 356 грн.33 коп.
пені, 6027 грн.13 коп. судового збору, про
що видано наказ (а.с.26-28).

При примусовому виконанні вказаного
наказу господарського суду
Кіровоградської області 21 березня 2013
року державним виконавцем ВДВС
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції - Гриценко Д.С.
складено акт опису та арешту майна, що
належить боржнику, а саме: нежитлового
приміщення загальною площею 159,7 кв.м.
АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

Згідно ч.2 ст.11 Закону державний
виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання
та реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Згідно ч.5 ст.52 Закону у разі
відсутності у боржника коштів та
іншихцінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком
майна,на яке згідно із законом не
може бути накладено стягнення.
Звернення стягнення на майно боржника
не зупиняє звернення стягнення на
кошти боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення.Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця (ч.6
ст.52 Закону).

Встановлено, що ОСОБА_3 не є
боржником за виконавчим документом -
наказом господарського суду
Кіровоградської області від 29 жовтня
2012 року про стягнення з ФОП ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором.

Висновок суду про те, що спірне майно
перебуває в іпотеці і тому зняття з
нього арешту, накладеного державним
виконавцем є безпідставним, не
ґрунтується на законі.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням вимог ст.63 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке здійснюється на підставі
рішення суду або виконавчого напису
нотаріуса (стаття 33 Закону України «Про
іпотеку»).

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду або виконавчий напис
нотаріуса про звернення стягнення на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке
передано в іпотеку на підставі
іпотечного договору № 8/2008-ЮР1 від 27
травня 2008 року відсутні.

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно спірне
нежитлове приміщення має обтяження.
Підставою для обтяження є іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_8 від 27 травня 2008 року,
зареєстрований в реєстрі № 1878 (а.с.33-34).

Визнання права власності на частину
майна за особою, яка не є боржником за
виконавчим документом, є правовою
підставою для зняття з цього майна
арешту.

Зняття арешту з майна, накладеного
державним виконавцем при примусовому
виконанні наказу господарського суду
про стягнення коштів з боржника, не
порушує права стягувача - Банку,
оскільки майно залишається в іпотеці і
має відповідні обтяження.

Оскільки суд при ухваленні рішення в
частині відмови в задоволенні позову
про зняття арешту з майна допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, прийшов до
висновків, які не відповідають
обставинам справи, відповідно до п.3, п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України це є підставами для
скасування рішення в цій частині та
ухвалення нового рішення про зняття
арешту з ? частини нежитлового
приміщення загальною площею 159,7 кв.м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
належної ОСОБА_3, накладений 21 березня
2013 року державним виконавцем ВДВС
Олександрійського міського
управління юстиції Гриценко Дмитром
Сергійовичем.

Керуючись ст..ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.309, ч2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який
представляє інтереси ОСОБА_3,
задовольнити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 грудня 2013 року в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_3
про зняття арешту з ? частини
нежитлової будівлі скасувати.

Позов ОСОБА_3 в частині вимог про
зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з ? частини нежитлового
приміщення загальною площею 159,7 кв.м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
належної ОСОБА_3, накладений 21 березня
2013 року державним виконавцем ВДВС
Олександрійського міського
управління юстиції Гриценко Дмитром
Сергійовичем.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: