Справа № 203/8230/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Кіровського
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю заявників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, заінтересована особа -
Кіровський відділ реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2013 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулись заявники зі спільною заявою
окремого провадження, в якій просили
суд розірвати зареєстрований між ними
31 липня 2004 року шлюб, від якого заявники
мають спільну дитину - сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своєї
заяви заявники послались на те, що їх
спільне життя не склалося внаслідок
різних поглядів на життя, відсутності
взаєморозуміння між подружжям. Шлюбні
відносини між подружжям припинились і
з червня 2013 року заявники проживають
окремо, одна досягли між собою
домовленості участі ОСОБА_1 у вихованні
та утриманні спільної дитини, яка
проживає і буде проживати разом із
матір'ю - ОСОБА_2 Крім того, заявники
вказали на відсутність між ними
будь-якого майнового спору.

В судовому засіданні заявники свою
спільну заяву підтримали, просили її
задовольнити за викладених у ній
підстав.

Заінтересована особа не з'явилась, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином, в зв'язку
із чим суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи за фактичної явки
учасників процесу.

Вислухавши пояснення заявників та
дослідивши матеріали цивільної справи
окремого провадження, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

31 липня 2004 року між заявниками укладено
шлюб, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Кіровського районного управління
юстиції м. Дніпропетровська за актовим
записом №197, видано свідоцтво про
одруження НОМЕР_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявників народилась
спільна дитина - син ОСОБА_3, про що в
книзі реєстрації народжень 17 листопада
2009 року зроблений відповідний актовий
запис за №554 (а.с.14).

Судом також встановлено, що подружжя з
червня 2013 року проживає окремо та
спільного господарства не веде, а
спільна дитина проживає з матір'ю, що
підтверджується копіями довідок про
склад сім'ї та зареєстрованих осіб
(а.с.8, 12). З цього ж часу між подружжям
фактично припинені шлюбні відносини і
більше не відновлювались, а спір про
поділ спільного майна між заявниками
відсутній. Причиною припинення шлюбних
відносин стала відсутність в родині
взаєморозуміння, різні погляди на
стосунки подружжя в сім'ї, а також на
сімейні обв'язки, ведення спільного
господарства, що негативно впливало на
шлюбні відносини, а відтак і на
виховання дитини. Викладені обставини
встановлені з пояснень заявників, що
цілком узгоджуються між собою, а отже у
відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України
вважаються доведеними.

Окрім вищевикладеного судом також з
пояснень заявників на підставі ст.61 ч.1
ЦПК України встановлено, що між
подружжям досягнуто згоди щодо місця
проживання їх спільної дитини, яка буде
продовжувати мешкати зі своєю матір'ю,
досягнуто згоди щодо участі батька
дитини, який буде проживати окремо, у
матеріальному забезпеченні спільної
дитини заявників та її вихованні.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами СК
України.

Так, відповідно до ст.ст.21, 24 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

За змістом ст.ст.104, 105 СК України однією
з підстав для припинення шлюбу є його
розірвання, яке може бути здійснене за
спільною заявою подружжя на підставі
рішення суду, відповідно до ст.109 СК
України.

Нормою ст.109 СК України встановлено, що
подружжя, яке має дітей, має право
подати до суду заяву про розірвання
шлюбу разом із письмовим договором про
те, з ким із них будуть проживати діти,
яку участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей. Договір між подружжям
про розмір аліментів на дитину має бути
нотаріально посвідчений. У разі
невиконання цього договору аліменти
можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу після спливу одного місяця від
дня подання заяви. До закінчення цього
строку дружина і чоловік мають право
відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.115 СК України
документом, що засвідчує факт
розірвання шлюбу судом, є рішення суду
про розірвання шлюбу, яке набрало
законної сили.

Підсумовуючи вищевикладене та
приймаючи до уваги ті обставини, що
подружжя тісні стосунки не підтримує,
проживає окремо, спільного
господарства не веде, шлюбні відносини
між заявниками фактично припинені вже
тривалий час та більше не
відновлювались, самі заявники
наполягали на задоволенні їх спільної
заяви, яку протягом місяця з дня її
подання до суду жоден з них не
відкликав, а також враховуючи, що їх
спільна заява про розірвання шлюбу
відповідає внутрішній волі кожного із
заявників та після розірвання шлюбу
особисті та майнові права останніх
порушені не будуть, про що свідчить
зокрема досягнення заявниками згоди
щодо місця проживання їх спільної
дитини, участі у її утриманні та
вихованні кожним з батьків,
відсутність між останніми майнового
спору, суд приходить до висновку про
обґрунтованість заяви про розірвання
шлюбу та необхідність її задоволення.

Приймаючи до уваги зазначене заявником
ОСОБА_2 в заяві про розірвання шлюбу
бажання не змінювати своє прізвище
після розірвання шлюбу, суд вважає за
необхідне у відповідності до ст.113 СК
України, ст.235 ЦПК України прізвище
вказаного заявника, змінене нею при
реєстрації шлюбу із заявником ОСОБА_1,
після розірвання шлюбу залишити
незмінним - «ОСОБА_2».

У відповідності до ст.235 ч.7 ЦПК України
судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.21, 24, 104, 105, 109, 113, 115 СК України,
ст.ст.57-61, 64, 169, 208, 209, 212-215, 234, 235 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 31 липня 2004 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кіровського районного
управління юстиції м.
Дніпропетровська, актовий запис №197, -
розірвати.

Прізвище ОСОБА_2, яке було змінено нею
під час укладення шлюбу, залишити
незмінним - «ОСОБА_2».

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур