№ 336/7153/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової
В.П.,

при секретарі
Рубановій А.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської
ради про визнання права власності за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувя до суду з позовом
до Запорізької міської ради про
визнання права власності за
набувальною давністю.

В позові зазначив, що у 1957 році його
батьку ОСОБА_2 як працівнику
Мокрянського кам'янодробільного
заводу № 2, була надана для проживання
сім'ї службова квартира, що в даний час
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_2
помер.

Окрім ОСОБА_2, у квартирі також
проживали його дружина ОСОБА_3 (до
моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_1 У
спірній квартирі позивач проживає з 1957
року, а після повернення з армії з 27.12.1976
року зареєстрований за цією адресою.
Проживаючи у квартирі значний період
часу, позивач у 2010 році замовив
технічну інвентаризацію квартири з
метою подальшої її приватизації. При
проведенні приватизації було
встановлено, що квартира перебуває у
власністі Мокрянського кар'єру № 2 ВО
«Запоріжжянерудпром» відповідно до
рішення виконкому Запорізької міської
ради № 348/7 від 30.08.1993 року. Як пізніше
дізнався позивач, Мокрянський кар'єр №
2 ВО «Запоріжжянерудпром», був
ліквідований.

За період проживання у спірній
квартирі ніхто прав на квартиру не
пред'являв.

Посилаючись на те, що він
добросовісно заволодів чужим майном в
вигляді спірної квартири, та продовжує
відкрито й безперечно володіти цим
нерухомим майном протягом більш, ніж
десять років, а тому набув право
власності на це майно, просив на
підставі ст. 344 ЦК України визнати за
ним право власності за набувальною
давністю на квартиру АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач
підтримав позов, наполягає на його
задоволенні.

Представник відповідача позов не
визнала з тих підстав, що до
теперішнього часу спірна квартира у
власність територіальної громади не
передана.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
знаходить позов таким, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з
27.12.1976 року зареєстрований та мешкає у
спірній квартирі, що підтверджується
довідкою голови квартального
комітету, штампом у паспорті та
випискою з особистої картки Ф Т-2 (а. с. 6,
18, 94).

Згідно даних технічного паспорту,
складеного 17.11.2010 року, право власності
на спірну квартиру належало ВО
«Запоріжжянерудпром» (а.с. 23).

Як вбачається з Витягу з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України по Запорізькій
області, 12.02.2005 року за рішенням
господарського суду проведена
державна реєстрація припинення
юридичної особи - Відкритого
акціонерного товариства «Кар'єр
Мокрянський № 2» (селище Креміно, про що
внесено запис № 0003366 (а.с. 27).

У Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно право власності на
квартриу АДРЕСА_1 не зареєстровано, що
підтверджується довідкою від 05.02.2014
року.

Судом встановлено, що обставини,
викладені в позові відповідають
дійсності та підтверджені
документальними доказами: копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_2, копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_3, копією
свідоцтва про народження ОСОБА_1,
копією технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 19-26), довідкою голови
квартального комітету (а.с. 6), копією
договору про користування електричною
енергією від 07.08.2013 року (а.с.30,31).

В силу ст. 47 Конституції України, ст. 9
ЖК України кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Ніхто не може бути
обмежений у праві користування жилим
приміщеням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених закономю

ння та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно
(набувіальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
набувається за рішенням суду.

Згідно із п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень, правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом,
тобто визнання права власності за
набувальною давністю не може мати
місця раніше 01.01.2001 року.

Оскільки позивач довів, що він
правомірно заволодів спірною
квартирою, користується нею відкрито,
безперервно понад 10 років, є правові
підстави для визнання за ним права
власності на цю квартиру за
набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 57-60, 208, 209,
212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 16, 344 ЦК
України, ст. 47 Конституції України, ст. 9
ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.П.
Суркова