Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/82/14
Головуючий у 1 інстанції Шамота Л.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Прокурора
Михайлівського району в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області на рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
22 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області про визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Бурчацької сільської
ради Михайлівського району
Запорізької області про визнання права
власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати ОСОБА_4, після смерті якої
відкрилась спадщина, що складається з
житлового будинку АДРЕСА_1.

При житті мати склала заповіт,
відповідно до якого належний їй
житловий будинок вона заповіла
позивачу.

16 травня 2013 року позивач отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом.

Зазначає,що після смерті матері
залишилось також спадкове майно, що
складається із земельної ділянки,
розміром 0,37 га, розташованої на
території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області за адресою: АДРЕСА_1,
призначеної для ведення особистого
підсобного господарства.

Правовстановлюючий документ на
земельну ділянку на ім'я спадкодавця
відсутній, оскільки за життя ОСОБА_4
після укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку
належним чином не оформила своє право
власності на цю земельну ділянку.

На підставі зазначеного позивач просив
суд визнати за ним право власності на
спадкове майно - земельну ділянку,
площею 0,37 га, розташовану на території
Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області за адресою: АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_4

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 22 липня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно - земельну ділянку
площею 0,37 га, розташовану на території
Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області за адресою: АДРЕСА_1, призначену
для ведення особистого підсобного
господарства, після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, прокурор Михайлівського
району в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства у Запорізькій області
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
прокурора, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

Постановлене у даній справі рішення
суду не відповідає зазначеним вимогам
закону і матеріалам справи.

Із матеріалів справи вбачається,
що відповідно до копії заповіту ОСОБА_4,
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області Волик О.Г. та зареєстрованого в
реєстрі за номером 107(а.с.28), належний їй
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, вона заповіла ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть(а.с.5),
виданого 07 червня 2012 року виконавчим
комітетом Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис № 13.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось
спадкове майно - житловий будинок
АДРЕСА_1, що належало їй на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку від
17 жовтня 2005 року,укладеного між нею та
ОСОБА_7 і посвідченого приватним
нотаріусом Михайлівського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_8

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ,виданого 16
травня 2013року приватним нотаріусом
Михайлівського районного
нотаріального округу,реєстровий №766,
позивач ОСОБА_3 набув право власності
на зазначений житловий будинок після
смерті ОСОБА_5(а.с.33).

Задовольняючи позовні вимоги і
визнаючи за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку,площею 0,37 га,
призначену для ведення особистого
підсобного господарства, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
позов визнав і відповідно до вимог ч. 1
ст. 61 ЦПК України обставини не
підлягають доведенню.

З такими висновками суду не можна
погодитись,оскільки вони суперечать
вимогам закону.

Згідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків(спадщини) від фізичної
особи,яка померла,до інших
осіб(спадкоємців).

Позивач ОСОБА_3, звертаючись до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_5, посилався на те,що
земельна ділянка, на якій розташований
житловий будинок,придбаний
спадкодавицею у 2005 році за договором
купівлі-продажу, і присадибна ділянка
до нього,якими фактично вона
користувалась , належали їй і є
спадковим майном після її смерті.

Визнаючи право позивача ОСОБА_3 на
спадкування зазначеної земельної
ділянки, суд першої інстанції не
врахував, що спадкодавцеві не належала
ця земельна ділянка на час її смерті.

Згідно до вимог ст. 373ч.2 ЦК України
право власності на земельну ділянку
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Згідно до вимог ст. 182 ч.1 ЦК України
право власності на нерухомі
речі,обмеження цих прав, їх
виникнення,перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно до вимог ст. 334ч.4 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії І-ЗП
№ 018887 від 03 березня 2001 року(а.с.7),
ОСОБА_7, на підставі рішення
виконавчого комітету Бурчацької
сільської ради від 24 квітня 2000 року за
№ 20, передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0, 37 гектарів в
межах згідно планом, яка розташована на
території Бурчацької сільської ради і
призначена для ведення особистого
підсобного господарства без
зазначення її точного місця
заходження.

Із відповідді відділу ГУ
Держземагенства у Василівському
районі Запорізької області №06-20/05 від
19.03.2013р(а.с.8) вбачається,що гр..ОСОБА_7
передано у власність на території
с.Бурчак Михайлівського району
Запорізької області дві земельні
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства загальною
площею 0,37 га: ділянка НОМЕР_1 та ділянка
НОМЕР_2

Відомості про укладення договору
купівлі-продажу земельних ділянок для
ведення підсобного господарства або
однієї із них між ОСОБА_7 і ОСОБА_4, а
також щодо надання ОСОБА_4 земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства, реєстрації за
спадкодавицею ОСОБА_4 права власності
на будь-яку земельну ділянку у справі
відсутні.

Таким чином оскільки на час смерті
ОСОБА_5 право власності у неї на землю
не було зареєстровано у встановленому
законом порядку,то немає підстав
вважати,що їй належала спірна земельна
ділянка на праві власності, і після
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на
цю земельну ділянку , а тому висновок
суду про перехід права власності на цю
земельну ділянку в порядку спадкування
до позивача ОСОБА_3 є безпідставним.

Крім того, судом не залучений до
участі у справі ОСОБА_7,який є власником
спірної земельної ділянки.

Згідно до вимог ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених,невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів фізичних
осіб,прав та інтересів юридичних
осіб,інтересів держави.

З урахуванням наведеного судова
колегія приходить до висновку про те,що
суд першої інстанції, не з»ясувавши всі
обставини у справі , характер
правовідносин між сторонами, і не
надавши належної оцінки доказам у
справі, неправильно застосував норми
матеріального права і порушив вимоги
процесуального закону,неправильно
вирішив справу, постановив незаконне і
необґрунтоване рішення,яке підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову у задоволені
позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Прокурора
Михайлівського району в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області задовольнити.

Рішення Михайлівського районного
суду Запорізької області від 22 липня 2013
року у цій справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: