Провадження № 2 / 646 / 2516 / 2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова в складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.

при секретарі - Черняк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ХАРКІВСЬКОЇ
МІСЬКОЇ РАДИ про встановлення факту та
визнання права власності в порядку
спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом,
який уточнював під час судового
розгляду та вказав, що на підставі
договору купівлі-продажу від 13.05.1983
року його матері ОСОБА_3 належить на
праві власності житловий будинок літ.
А-1 з надвірними будівлями. Під час
експлуатації, з метою поліпшення
житлових умов нею у 1985 році було
знесено наведений дерев»яний будинок
та за власні кошти, на його місті
самовільно збудовано цегляний будинок
літ. Д-2 загальною площею 386,9 кв.метрів,
який складається з: коридору 1-1- площею
25,7 кв. метрів комори 1-2 площею 4,6 кв.
метрів, санвузла 103 площею 19,0 кв. метрів,
коридору 1-4 площею 43,1 кв. метрів,
житлових кімнат 1-5 площею 16,2 кв. метрів,
1-6 площею 15,9 кв. метрів, 1-7 площею 36,6 кв.
метрів, 1-8 площею 16,2 кв. метрів, 1-9 площею
19,5 кв. метрів, кухні 1-10 площею 10,7 кв.
метрів, мансарди площею 179,4 кв. метрів.
Також було побудовано надвірні будівлі
ганок літ Д, льох літ Е, ворота № 4,
огорожу № 5,6, вигрібні ями № 7,8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Він є
єдиним спадкоємцем після її смерті,
але отримати свідоцтво про спадщину
він не може, т.я. самовільний будинок з
надвірними будівлями його мати не
зареєструвала у КП «Харківське міськ
БТІ».

Відповідно до свідоцтва про
народження, його матір»ю вказана
ОСОБА_4, батьком ОСОБА_5. У 1976 році його
батьки розірвали шлюб, в наступному
мати змінила прізвище на дошлюбне -
ОСОБА_3. Оскільки документи на
підтвердження зміни прізвища
витребувати неможливо, т.я. місце зміни
та час йому не відомі, позивач просить
встановити факт, що ОСОБА_3 є його
матір»ю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача до суду
не з»явився, про час розгляду справи
повідомлений своєчасно та належним
чином, про що свідчить розписка про
вручення судової повістки.

Суд, вислухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 13.05.1983 року ОСОБА_3
належить на праві власності житловий
будинок літ. А-1 з надвірними будівлями (
а.с. 8-9).

Під час експлуатації даного житлового
будинку, з метою поліпшення житлових
умов, ОСОБА_3 у 1985 році було знесено
наведений дерев»яний будинок та за
власні кошти, на його місті самовільно
збудовано цегляний будинок літ. Д-2
загальною площею 386,9 кв. метрів, який
складається з: коридору 1-1- площею 25,7 кв.
метрів комори 1-2 площею 4,6 кв. метрів,
санвузла 1-3 площею 19,0 кв. метрів,
коридору 1-4 площею 43,1 кв. метрів,
житлових кімнат 1-5 площею 16,2 кв. метрів,
1-6 площею 15,9 кв. метрів, 1-7 площею 36,6 кв.
метрів, 1-8 площею 16,2 кв. метрів, 1-9 площею
19,5 кв. метрів, кухні 1-10 площею 10,7 кв.
метрів, мансарди площею 179,4 кв. метрів.
Також було побудовано надвірні будівлі
ганок літ Д, льох літ Е, ворота № 4,
огорожу № 5,6, вигрібні ями № 7,8 ( а.с. 23-28).
Викладене підтверджується технічним
паспортом ( а.с. 23-28), листом приватного
нотаріуса ОСОБА_6, з якого вбачається,
що за довідкою КП «Харківське міськ
БТІ» № 1301206 від 14.10.2013 року житловий
будинок літ. А-і знесений, на його місті
збудовано житловий будинок літ. Д-2,
право власності на який не оформлено (
а.с. 10).

За даними технічного висновку від
21.10.2013 року, стан будівельних
конструкцій вказаного житлового
будинку Д-2 відповідає будівельним,
санітарним та пожежним нормам та
забезпечує надійну експлуатацію та
небезпечність для життя мешканців ( а.с.
12-22).

Суду надані заяви, належним чином
завірені, власників сусіднього
домоволодіння АДРЕСА_1, згідно з якими,
вони не заперечують проти визнання
права власності на вказаний
самовільний житловий будинок та
надвірні споруди ( а.с. 53-57).

Статтею 331 ЦК України передбачено, що
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва.

Згідно до ст.. 376 ЦК України, судом може
бути визнано право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно,
якщо це не порушує права інших осіб.

Аналізуючи наведене, суд доходить
висновку, що спірний житловий будинок
належав ОСОБА_3 на праві власності в
порядку забудови.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла ( а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження
позивача ( а.с.6), його матір»ю вказана
ОСОБА_4, батьком ОСОБА_5.

У 1976 році батьки позивача розірвали
шлюб, про що свідчить витяг з єдиного
державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про розірвання шлюбу та копія актового
запису про розірвання шлюбу ( а.с. 31-33).

Позивач посилається, що в наступному
мати змінила прізвище на дошлюбне -
ОСОБА_3, але витребувати такі документи
він не може, оскільки місце зміни та
час йому не відомі.

Опитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що
знайомі з позивачем з 1983 року та 1997 року
відповідно. Вони також знали його мати
ОСОБА_3, з якою позивач проживав разом.
Їм відомо, що мати позивача раніше
також носила прізвище «ОСОБА_3» як й
позивач, але після розірвання шлюбу
змінила його. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що
при купівлі житлового будинку АДРЕСА_2,
позивач був неповнолітнім, він
проживав з матір»ю до її смерті.

У суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_3
була матір»ю позивача ОСОБА_1, тому суд
вважає за можливе встановити даний
факт, який має юридичне значення.

Відповідно до відомостей Першої
державної нотаріальної контори № 1,
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявами про прийняття
спадщини чи відмову від спадщини ніхто
не звертався, ОСОБА_3 заповіт не
складався (а.с. 72-73).

Судом встановлено, що з 1996 року позивач
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (
а.с. 5).

Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963
року), для набуття спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

За вимогами ст. 549 ЦК України ( в
редакції 1963 року), визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: якщо він
фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном; якщо він
подав заяву до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини про
прийняття спадщини. Вказані дії
необхідно вчинити впродовж шести
місяців з дня відкриття спадщини.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку про те, що позивач є
спадкоємцем першої черги ( ст. 529 ч. 1 ЦК
України, ред. 1963 року) після смерті
матері ОСОБА_3, який прийняв спадщину,
тому суд визнає за ним право власності
на вищенаведене спадкове майно.

На підставі викладеного й
керуючись ст.ст. 10, 60,212, 234, 256, 258 ЦПК
України, ст. 331, 376 ЦК України ( в
редакції 2004 року), ст.ст. 529, 548, 549 ЦК
України ( в редакції 1963 року), районний
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є
матір»ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок літ. Д-2
загальною площею 386,9 кв. метрів, який
складається з: коридору 1-1- площею 25,7 кв.
метрів комори 1-2 площею 4,6 кв. метрів,
санвузла 103 площею 19,0 кв. метрів,
коридору 1-4 площею 43,1 кв. метрів,
житлових кімнат 1-5 площею 16,2 кв. метрів,
1-6 площею 15,9 кв. метрів, 1-7 площею 36,6 кв.
метрів, 1-8 площею 16,2 кв. метрів, 1-9 площею
19,5 кв. метрів, кухні 1-10 площею 10,7 кв.
метрів, мансарди площею 179,4 кв. метрів,
надвірні будівлі ганок літ Д, льох літ
Е, ворота № 4, огорожу № 5,6, вигрібні ями
№ 7,8.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд, який його ухвалив,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів після проголошення, а
для осіб, які приймали участь у справі,
але не були присутні при оголошенні
рішення, у той же строк з моменту
отримання копії рішення.

Суддя
Ю. В. Шуліка