Номер провадження 2/754/1/14
Справа №2-10/13
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Скребньовій
А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Житлово-будівельний кооператив
«Арсеналець-27», ОСОБА_4 про стягнення
грошових сум та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
Житлово-будівельний кооператив
«Арсеналець-27» про визнання недійсними
договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив
«Арсеналець-27» про стягнення грошових
сум. Свої вимоги мотивує тим, що 01.10.1986
року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір-доручення, згідно якого
позивач ОСОБА_1 доручив відповідачу
ОСОБА_2 придбати за рахунок довірителя,
тобто позивача, кооперативну
трикімнатну квартиру в ЖБК
«Арсеналець-27», а також дав відповідачу
ОСОБА_2 у борг 1000 рублів з терміном
повернення на 20років. Згідно цього
договору-доручення позивач ОСОБА_1
доручає відповідачу ОСОБА_2 вступити
від імені довірителя до кооперативу
«Арсеналець-27», підписати та подати
відповідні заяви, для чого передав
повіреному 150 рублів, що підлягають
поверненню разом з неустойкою у разі
невиконання доручення протягом року, а
також дає в борг відповідачу 300 рублів з
умовою повернення протягом 25 років (у
разі прострочення боргу, має місце
неустойка у розмірі самого боргу).
Також був укладений
договір-зберігання, згідно якого
позивач передав на зберігання
відповідачу акредитиви на загальну
суму 4000 рублів, а також 1435 рублів
готівкою, які зберігач зобов'язаний
використати лише на сплату вступного
внеску до ЖБК та у погашення паю, після
чого зберігач, тобто відповідач ОСОБА_2,
зобов'язується зберігати
паєнакопичення протягом 25 років без
права власності. Разом з тим, з метою
виконання вищевказаних договорів,
відповідачу ОСОБА_2 кошти позивача
ОСОБА_1 були передані їх матір'ю,
ОСОБА_4, у розмірі 5400 рублів для оплати
внеску за трикімнатну квартиру в ЖБК
«Арсеналець-27», про що свідчить
розписка.

20 липня 1987 року було укладено
доповнення до договору зберігання від
01.10.1986року, який передбачав
відповідальність за невиконання
договору зберігання від 01.10.1986 року у
вигляді повернення вступного внеску та
паю, рівних тим же та того ж роду та
якості іншої кооперативної квартири;
також було укладено договір управління
кооперативним паєм, згідно якого
відповідач ОСОБА_2 зобов'язується не
використовувати кооперативний пай для
сімейних потреб, а протягом 20 років
переоформити його на позивача ОСОБА_1,
після чого позивач передасть
відповідачу ОСОБА_2 пай іншого
кооперативу, відповідний 3/4 паю ЖБК
«Арсеналець-27», також позивач
ОСОБА_1 дав відповідачу ОСОБА_2 в борг
5000 рублів на 20 років.

Крім того, позивач, зазначив, що згідно
розписки відповідача ОСОБА_2 від
01.09.1992р. останній отримав від ОСОБА_4
грошові кошти у розмірі 9000 рублів, які
належали позивачу ОСОБА_1 для сплати
кінцевої вартості паю за кооперативну
квартиру АДРЕСА_1, а також зобов'язався
повернути взяті кошти до 2004року.

На сьогоднішній день жоден із
договорів відповідачем ОСОБА_2 не
виконаний, а гроші не повернуті. Отже,
відповідач ОСОБА_2 винен позивачу
ОСОБА_1: 1000 рублів (за
договором-доручення від 01.10.1986р.), 150
рублів, що дані на витрати, пов'язані зі
вступом до кооперативу, 300 рублів боргу
та 300 рублів неустойки (за
договором-доручення від 01.10.1986р.), 5000
рублів (за договором управління
кооперативним паєм від 20.07.1987р.) - усього
6750 рублів, що на сьогодні відповідає
7087,5грн. Підраховуючи розмір коштів,
переданих позивачем ОСОБА_1
відповідачу ОСОБА_2 для вступу до
кооперативу ЖБК «Арсеналець-27» та
погашення паю за квартиру АДРЕСА_1,
випливає, що згідно доповнення від
20.07.1987 року до договору-зберігання від
01.10.1986 року відповідач ОСОБА_2 за
рахунок коштів позивача вніс 35 рублів
вступного внеску, 5400,07рублів пайового
внеску та ще 9000рублів кінцевого
розрахунку за пай на вищевказану
квартиру, про що свідчать власноручні
розписки відповідача. Таким чином,
погашення паю грошима позивача
здійснилося на загальну суму 14400
рублів. Враховуючи, що 100 % розмір паю за
квартиру АДРЕСА_1, згідно довідки ЖБК
«Арсеналець-27» №58 від 04.10.2005р. складає
15204,87рублів, він сформований грошима
позивача ОСОБА_1 на 94,7%. Тому позивач
ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача
ОСОБА_3 316582,10грн., що становить половину
ринкової вартості частки паю позивача,
стягнути з відповідача ОСОБА_2
316582,10грн., що становить половину
ринкової вартості частки паю позивача,
також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3: 1000
рублів (за договором-доручення від
01.10.1986 року), 150 рублів, що дані на
витрати, пов'язані зі вступом до
кооперативу, 300 рублів боргу та 300
рублів неустойки (за
договором-доручення від 01.10.1986року),
5000рублів (за договором управління
кооперативним паєм від 20.07.1987р.) - усього
6750 рублів, що, відповідає 7087,5грн. і
судові витрати.

ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну
заяву, в якій вона просить визнати
недійсними договори, посилаючись на те,
що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
на момент укладення договору-доручення
від 01.10.1986року та договору управління
кооперативним паєм від 20.07.1987року не
мали права на оплату пайових внесків,
не були прийняті у члени ЖБК відповідно
до законодавства України, а тому умови
договору-доручення від 01.10.1986р.,
укладеного між позивачем та
відповідачем у м. Кривий Ріг, який являє
собою підставу позовних вимог, що
суперечать нормам законодавства. А
тому просили визнати недійсним
договір-доручення від 01.10.1986року,
укладений між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зобов'язання
придбання кооперативної трикімнатної
квартири в ЖБК «Арсеналець-27» (внесення
кооперативних внесків) та винагород за
виконання зобов'язання, а також визнати
недійсним договір управління
кооперативним паєм від 20.07.1987року
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
переоформлення паєнагромадження за
квартиру в ЖБК «Арсеналець-27».

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги
викладені в позовній заяві, просив
задовольнити та стягнути з урахуванням
проведеної експертизи з відповідача
ОСОБА_3 316582,10грн., що становить половину
ринкової вартості частки паю позивача,
стягнути з відповідача ОСОБА_2
316582,10грн., що становить половину
ринкової вартості частки паю позивача,
також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3: 1000
рублів (за договором-доручення від
01.10.1986 року), 150 рублів, що дані на
витрати, пов'язані зі вступом до
кооперативу, 300 рублів боргу та 300
рублів неустойки (за
договором-доручення від 01.10.1986року),
5000рублів (за договором управління
кооперативним паєм від 20.07.1987р.) - усього
6750рублів, що, відповідає 7087,5грн. і
судові витрати.

ОСОБА_2 та його представник в судовому
засіданні, підтвердили, що дійсно між
ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 укладались
відповідні договори, а також позивачем
ОСОБА_1 передавались відповідні кошти
ОСОБА_2 згідно договору-доручення та
договору-зберігання з метою виконання
даних договорів. Також відповідач
ОСОБА_2 пояснив, що кошти передавались
ОСОБА_1 третій особі ОСОБА_4, а потім
ОСОБА_4 передавала кошти відповідачу
ОСОБА_2 для сплати паєнакопичення в ЖБК
«Арсеналець-27» за кооперативну
квартиру, що підтверджується
відповідними розписками. Позов
визнають в частині стягнення з
відповідачки ОСОБА_3 В зустрічному
позові просять відмовити, оскільки
вважають його необґрунтованим,
пояснюють, що ОСОБА_3 знала про
укладання всіх договорів та до
квартири АДРЕСА_1 ніякого відношення не
має.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні просила в
задоволенні первісного позову
відмовити з підстав викладених в
запереченнях на позовну заяву, а
зустрічний позов задовольнити в
повному обсязі з підстав викладених в
зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи ЖБК
«Арсеналець-27» в судове засідання не
з'явився, просили розглядати справу за
їх відсутності та позовні вимоги
залишили на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання
не звилась, але до суду надіслала свої
пояснення, в яких зазначила, що дійсно
передавала кошти, які надсилав їй
ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2, що за всі
передані кошти були написані ОСОБА_2
відповідні розписки, до своїх пояснень
долучила копії цих розписок. Крім того,
зазначила, що за невиконання
відповідачем ОСОБА_2 своїх договірних
зобов'язань, Вона зверталась до суду та
були постановлені відповідні Рішення
суду, які додаються до пояснень.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові
матеріали справи, приходить до
слідуючого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 (рідні брати) і третя
особа - ОСОБА_4(мати) перебувають в
родинних відносинах. Відповідач ОСОБА_2
та відповідачка ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 є членом ЖБК «Арсеналець-27», всі
пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 в
повному обсязі (в розмірі 15204руб.87коп.)
сплатив та отримав Ордер №069748 серії - Ж,
виданий на підставі рішення членів ЖБК
«Арсеналець-27», Виконавчім комітетом
Київської міської ради народних
депутатів від 08.06.1988р. № 564 на сім'ю з
трьох осіб, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
дружина, ОСОБА_5 - донька.

З матеріалів справи вбачається, що
01.10.1986 року було укладено
договір-доручення, згідно якого ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3,
склали договір про те, що: ОСОБА_2
зобов'язується виконати від імені та за
рахунок сторони ОСОБА_1 придбання
кооперативної трикімнатної квартири в
кооперативі «Арсеналець-27», шляхом
внесення кооперативних внесків. ОСОБА_2
з цього приводу бере в борг у ОСОБА_1 1000
рублів. Винагородою ОСОБА_2 за
виконання цього договору є обов'язок
повернути 1000 рублів протягом 20 років.

01.10.1986року був укладений договір -
доручення, згідно якого відповідач
ОСОБА_2 зобов'язується від імені та
за рахунок позивача ОСОБА_1 розшукати
можливість покращити житлові умови
позивача ОСОБА_1 шляхом вступу в
кооператив «Арсеналець-27». До того ж на
витрати пов'язані зі вступом в
кооператив відповідач ОСОБА_2 отримав
150 рублів. В разі невиконання даного
договору протягом одного року
відповідач ОСОБА_2 повинен буде
сплатити позивачу ОСОБА_1 неустойку в
розмірі 15 рублів та повертає отримані
150 рублів. Також ОСОБА_2 бере на 25 років у
ОСОБА_1 300 рублів в борг. Якщо
ОСОБА_2 борг не поверне, то повинен буде
в строк сплатити ОСОБА_1 неустойку в
розмірі боргу.

01.10.1986року було укладено
договір-збереження, згідно якого
ОСОБА_2 отримав через ОСОБА_4 акредитиви
серія 724 №?521235 від 27.08.1986р. на суму 3000
рублів, серія 724 №521234 від 27.08.1986р. на
суму 1000 рублів, які були зняті з
ощадкнижки НОМЕР_1, а також 1435 рублів
готівкою, як власність ОСОБА_1 ОСОБА_2
зобов'язується зберігати отримані
кошти та використовувати їх тільки для
оплати вступного внеску (35 рублів) та 30%
кооперативного паю (5400рублів) за
трикімнатну квартиру на розрахунковий
рахунок ЖБК «Арсеналець-27». Також
ОСОБА_2, після внесення суми на
розрахунковий рахунок ЖБК
«Арсеналець-27» зобов'язується
здійснити зберігання паєнакопичення
ОСОБА_1 Строк зберігання
паєнакопичення 25 років без права
власності.

20.07.1987року було укладено договір
управління кооперативним паєм, згідно
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали
договір про передачу кооперативного
паю в ЖБК «Арсеналець-27» в управління
ОСОБА_2 відповідно ОСОБА_2 від імені
ОСОБА_1 вступив в ЖБК «Арсеналець-27»
оформивши пай, який належав
ОСОБА_1 на своє ім'я, в порушення
договору-доручення від 01.10.1986р. Також
ОСОБА_2 зобов'язувався не
використовувати кооперативний пай для
сімейних потреб та зобов'язувався
переоформити пай та кооперативні
внески протягом 20 років на ім'я ОСОБА_1
ОСОБА_1 зобов'язувався після
переоформлення паю передати ОСОБА_2
пай іншого кооперативу в розмірі 3/4паю
ЖСК «Арсеналець-27». Також ОСОБА_2
зобов'язувався повернути борг в
розмірі 5000 рублів протягом 20 років.

20.07.1987року було укладено доповнення до
договору зберігання від 01.10.1986 року,
згідно якого 3 листопада 1986 року ОСОБА_2
по прибутковому касовому ордеру №171
оплатив вступний внесок в ЖБК
«Арсеналець-27» в розмірі 35 рублів за
рахунок книжкових збережень, які
належали ОСОБА_1 на правах приватної
власності. Повідомленням від 04.01.1987 р.
на розрахунковий рахунок №?1607565 в
Дніпровське відділення Держбанку за
трикімнатну квартиру в ЖБК
«Арсеналець-27» суму в розмірі 5400,07
рублів ОСОБА_2 сплатив 30% паю
трикімнатної кооперативної квартири
за рахунок трудових збережень, які
належали ОСОБА_1 на правах особистої
власності. В даному договорі вказано,
що в разі порушення Зберігачем
договору-зберігання від 01.10.1986 року
ОСОБА_2 повертає ОСОБА_1: вступний
внесок, що дорівнює вступному внеску в
житловий кооператив того ж роду та тої
ж якості; рівний пай того ж роду ті тієї
ж якості іншої кооперативної квартири.

24.01.2007р. Ухвалою Голосіївського
районного суду міста Києва затверджена
мирова угода між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
те, що ОСОБА_2 зобов'язується виконати
всі умови договору-поруки від 01.10.1986р., а
саме: повернути взяті грошові кошти в
розмірі 1050грн.

Крім того, як було встановлено в
судовому засіданні та підтверджено
матеріалами справи і визнавалось
представником позивача, відповідачем
ОСОБА_2 та його представником, що
виконання спірних договорів стороною
позивача ОСОБА_1, а саме передача коштів
відповідачу ОСОБА_2 здійснювалась
третьої особою - ОСОБА_4, про що
надавались ОСОБА_2 ОСОБА_4 відповідні
розписки від 01.10.1986р. та 01.09.1992р.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 підтвердили факт належності
спірних договорів які стосувалися
квартири між братами та розписок між
відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у
зобов'язанні беруть участь кілька
кредиторів або кілька боржників, кожен
із кредиторів має право вимагати
виконання, а кожен із боржників повинен
виконати обов'язок у рівній частці,
якщо інше не встановлено договором або
актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25.11.2004р.
Деснянським районним судом м. Києва
було постановлено рішення, яким
задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 про
стягнення боргу і встановлено, що
ОСОБА_4 в жовтні 1986р. надала в борг
ОСОБА_2 5400карбованців, а в другий раз в
борг під розписку в вересні 1991року
9000карбованців, всього в борг було
надано 14400карбованців, які ОСОБА_2
повинен був віддати до 2004р. Стягнуто з
ОСОБА_2 15120грн. на користь ОСОБА_4.
Рішення не оскаржувалось та набрало
законної сили.

27.12.2004р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений
Договір, предметом якого є виконання
рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 25.11.2004р.

Відповідно до п.2.1 цього Договору,
боржник передає право власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та в трьохмісячний термін
зобов'язати переоформити ордер на
квартиру.

Згідно п.5 цього Договору, в разі
невиконання даної угоди ОСОБА_2 сплачує
неустойку в розмірі 3000грн.

Ухвалою Деснянського районного суду
міста Києва від 26.12.2006р. визнана мирова
угода між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
виконання всіх умов Договору від
27.12.2004р.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 06.10.2009р. були задоволені
вимоги позивача ОСОБА_4 та встановлено,
що ОСОБА_2 зобов'язаний виконати умови
договору і сплатити ОСОБА_4 неустойку в
сумі 3000грн., а також понесені нею судові
витрати, всього стягнуто в розмірі
3297грн. Рішення не оскаржувалось та
набрало законної сили.

Таким чином, вказані Рішення набули
преюдиціального значення і в силу
змісту ст. 61 ЦПК України ці
обставини не потребують доказування.

Враховуючи вище зазначене, всі спірні
договори, розписки які пов'язані між
собою свідчать про грошове
зобов'язання ОСОБА_2, що було
встановлено та стягнуто Рішеннями
суду.

А тому, за положеннями ст. 61 Конституції
України, ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Суд, критично оцінює пояснення
представника ОСОБА_3, якими вона
обґрунтовує вимоги зустрічного позову,
про те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 не мали право укладати між собою
договори, оскільки представником
ОСОБА_3 не надані докази, на
підтвердження зазначених обставин, та
в ході розгляду справи не підтверджені
належними доказами. Крім того,
відповідно до цивільного кодексу
чинного в редакції 1963р. та 2004р.
договірні правовідносини були
врегулюванні.

У зв'язку з вище викладеним, суд вважає,
що зустрічний позов не підлягає
задоволенню, так як умови спірних
договорів та розписок, які пов'язані
між собою, передбачали обов'язок
вчинення дій сторонами цих договорів
та виходили з волевиявлення сторін.
Також, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_3 стороною спірних
договорів або розписок не була.

Згідно ст. 11 ЦПК України, Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2-5 ст.13 ЦК України,
при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства. Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що первісний позов та
зустрічний позов не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки, суд відмовляє в задоволені
первісного позову та зустрічного
позову, всі судові витрати
покладаються на позивача по первісному
позову та на позивача по зустрічному
позову.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 10, 27, 31, 58, 59,
60, 61, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 15, 16, 540
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Житлово-будівельний кооператив
«Арсеналець-27», ОСОБА_4 про стягнення
грошових сум - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
Житлово-будівельний кооператив
«Арсеналець-27» про визнання недійсними
договорів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.