Ухвала

іменем україни

12 лютого 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко
О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 09 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області
від 13 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із заявою в якій просила
встановити факт проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4, як подружжя з 17 серпня
2007 року до реєстрації шлюбу 30 травня 2010
року.

В обґрунтування заяви зазначила, що з
грудня 2006 року вона з ОСОБА_4 проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
підтримувала шлюбні відносини, вела
спільне з ним господарство.

16 лютого 2007 року відповідач
зареєструвався за її адресою як
чоловік, про що було зроблено
відповідний запис у паспорті.

17 серпня 2007 року ОСОБА_4 розірвав свій
офіційний шлюб з іншою жінкою, а 30
травня 2010 року було зареєстровано шлюб
із нею.

Під час фактичних шлюбних відносин, 22
листопада 2007 року, ними був придбаний
автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований на
ім'я ОСОБА_4 Для придбання автомобіля
відповідачем було укладено кредитний
договір з АКІБ «УкрСиббанк», за яким
вона виступила поручителем.

Встановлення факту проживання однією
сім'єю потрібно їй для поділу майна в
порядку ст. 74 СК України, набутого ними
за час спільного проживання без
реєстрації шлюбу.

Рішенням Андрушівського районного
суду Житомирської області від 09 жовтня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області заяву задоволено, встановлено
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 подружжя з 17 серпня 2007 року до
дня реєстрації шлюбу 30 травня 2010 року.

В уточненій касаційній скарзі заявник
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення, про відмову у
задоволені заяви, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.

Розглядаючи та задовольняючи в порядку
окремого провадження заяву ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
доведеності цього факту і необхідності
його встановлення з метою поділу майна.

Однак суди дійшли такого висновку з
порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст.
256 ЦПК України та роз'яснень, викладених
у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Згідно із ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під
час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Цих вимог закону суд першої інстанції
не виконав.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи
апеляційну скаргу та маючи достовірні
відомості про те, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 існує спір про право, який
повинен розглядатись в порядку
позовного провадження, в порушення
вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України рішення суду
першої інстанції не скасував та не
постановив ухвалу про залишення заяви
ОСОБА_3 без розгляду.

Таким чином, за наявності у справі
матеріалів, які свідчать про те, що між
учасниками процесу існує спір про
право, який повинен вирішуватися в
порядку позовного провадження, судові
рішення підлягають скасуванню та
залишенням заяви ОСОБА_3 без розгляду, з
роз'ясненням їй права на звернення до
суду на загальних підставах - у порядку
позовного провадження.

Керуючись ч. 6 ст. 235, п. 4 ч. 1, ст. 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
чатково.

Рішення Андрушівського районного суду
Житомирської області від 09
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області
від 13 листопада 2013 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_3 її право на звернення
до суду на загальних підставах - у
порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко