Справа № 425/4114/13-ц
Провадження № 22ц/782/716/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Коновалової В.А.

при секретарі : Вербицькому
І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Рубіжанської
міської ради Луганської області

на рішення Рубіжанського міського
суду Луганської області від 21 січня 2014
року

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Рубіжанської міської ради Луганської
області, третя особа Управління
Державної казначейської служби в
Україні у місті Рубіжному Луганської
області, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року позивач звернувся
із зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що рішенням
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18.09.2013 року було
визнано дії УПСЗН щодо призупинення
йому з 01.06.2012 року надання пільг та
компенсацій незаконними. У липні 2013
року позивачу було поновлено надання
пільг та компенсацій відповідачем.
Своїми незаконними діями щодо
призупинення надання пільг та
компенсацій відповідач спричинив
позивачу, як зазначено у позові,
матеріальну шкоду у розмірі 300000,00
гривень, яка полягає в тому, що позивач
більше року з 01.06.2012 року по липень 2013
року не отримував належних йому пільг
по оплаті за комунальні послуги та
компенсацій по оплаті проїзду,
лікування тощо, він був змушений
позичати кошти на оплату комунальних
послуг, самостійно оплачувати своє
лікування та повноцінне харчування.
Також, позивач просив стягнути з
відповідача моральну шкоду, яка
оцінена ним у 200000,00 гривень, яка полягає
б фізичних та моральних стражданнях,
які позивач зазнав в зв'язку з
порушенням його прав відповідачем,
необхідністю відновлювати свої права в
судовому порядку, зазначені страждання
позивача призвели до погіршення його
стану здоров'я, у зв'язку з чим, позивач
перебував на лікуванні, що підтверджує
документально.

Рішенням суду першої інстанції позовні
вимоги задоволено частково, стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Рубіжанської
міської ради Луганської області на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 500,00 (п'ятсот) гривень 00
копійок. В решті позову відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, вважає, що не встановлено
причинного зв'язку їх дій із
спричиненням моральної шкоди, яку вони
дійсно могли б відшкодовувати, а тому
просить ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, яки беруть участь у
справі, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом позивач належить до
її категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом 2 групи за захворюванням
пов'язаним з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом
війни, у зв'язку з чим користується
правами та пільгами, передбаченими
Законами України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (а.с. 3, 22, 55-57).

Компенсації та пільги громадянам
віднесеним до осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії передбачені статтею 20 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Інвалідам війни та прирівняним до
них особам надаються пільги відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Обов'язок щодо проведення зазначених
виплат покладено на Управління праці
та соціального захисту населення
Рубіжанської міської ради, яке
підзвітне міській раді та
підпорядковане, зокрема, Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення Луганської
обласної державної адміністрації
згідно Положення про управління,
затвердженого рішенням Рубіжанської
міської ради № 37/11 від 25.06.2008 року (а.с. 32,
33). Рішенням Рубіжанського
міського суду Луганської області від
18.09.2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Рубіжанської міської ради Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії,
позовні вимоги задоволено частково,
визнано дії УПСЗН щодо призупинення з
01.06.2012 року надання пільг та
компенсацій ОСОБА_1 незаконними, в
решті позову відмовлено. Рішення, яким
встановлено винні дії відповідача
набрало законної сили (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірне рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень відшкодовується
державою, Автономною Республікою
Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих
органів.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до п. 9 розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану
тощо. При цьому суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Управління праці і соціального захисту
населення Рубіжанської міської ради є
структурним підрозділом міської ради
та є виконавчим органом Рубіжанської
міської ради Луганської області (а.с.
32-33).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
шкода, заподіяна юридичним і фізичним
особам в результаті неправомірних
рішень, дій або бездіяльності органів
місцевого самоврядування,
відшкодовується за рахунок коштів
місцевого бюджету, а в результаті
неправомірних рішень, дій або
бездіяльності посадових осіб
місцевого самоврядування - за рахунок
їх власних коштів у порядку,
встановленому законом.

Таким чином, на підставі вищенаведених
норм цивільного законодавства та з
врахуванням незаконності дій
відповідача щодо призупинення пільг та
компенсацій позивачу, встановленою
рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18.09.2013 року, суд
дійшов правильного висновку, що
відповідачем позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає в душевних
стражданнях, яких позивач зазнав у
зв'язку незаконними діями відповідача
щодо нього.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо врахування конкретних
обставин даної справи, глибину
душевних страждань позивача, виходячи
з засад розумності, виваженості та
справедливості, а також з огляду на те,
що моральна шкода підлягає
відшкодуванню незалежно від майнової
шкоди, що з відповідача на користь
позивача за рахунок коштів місцевого
бюджету стягнуто в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500,00
гривень.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позову.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Рубіжанської міської ради Луганської
області відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 21 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :