АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4439/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/354/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Винниченка Ю.М.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк»

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09 грудня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості .

Підстави позову вмотивовував тим,
що відповідно до укладеного між
сторонами кредитного договору б/н від 20
вересня 2005 року ОСОБА_1 отримав у
користування кредитні кошти в сумі 5000,00
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

За умовами договору відповідач
зобов'язувався повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої обов'язки в
повному обсязі у термін та на умовах,
передбачених Кредитним договором.

Також позивач вказував на те, що
позивальник належним чином не
виконував взятих на себе зобов'язань,
порушував графік повернення кредиту ат
сплати процентів, внаслідок чого
утворилася значна заборгованість.

На підставі вищевикладеного, ПАТ
КБ «ПриватБанк» просив стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 35343,49
грн. за кредитним договором б/н від 20
вересня 2005 року та судові витрати у
розмірі 353,43 грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 09 грудня 2013 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
33184,28 грн. за кредитним договором б/н від
20 вересня 2005 року та судові витрати у
розмірі 331,84 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

З рішенням суду не погодився
ОСОБА_1 Подав апеляційну скаргу, у якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог Пат КБ
«ПриватБанк»

Апелянт вважає рішення суду
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги вмотивовує тим, що
суд дійшов невірного висновку про
тривалість кредитного договору. Також
вказував на необхідності застосування
строку позовної давності щодо вимог
банку, оскільки кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Окрім того, посилався на те, що у
2007 році районним судом за заявою
позивача вже ухвалювалося рішення про
стягнення з відповідача
заборгованості за цим кредитним
договором, розмір якої становив 8888,25
грн. та судові витрати. Так, за заявою
ПАТ КБ «ПриватБанк» був винесений
судовий наказ, який звернутий до
виконання та виконаний.

Також з рішенням суду не
погодився ПАТ КБ «ПриватБанк» та
подало на нього апеляційну скаргу, у
якій просить рішення суду змінити в
частині відмови у задоволення позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та
задовольнити заявлені банком позовні
вимоги у повному обсязі.

Позивач вважає рішення суду
таким, що ухвалено внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що позовні вимоги про
стягнення заборгованості заявлені у
межах строку позовної давності,
враховуючи домовленість сторін у
договорі, з умовами якого позичальник
погодився, поставивши свій підпис.
Також вказував на те, що правовідносини
між сторонами не припинилися, оскільки
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не було виконано належним чином,
внаслідок чого вимога про їх
повернення є правомірною.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, приходить до висновку, що скарга
ОСОБА_1 підлягає до задоволення , а
апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» -
до задоволення частково, за наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неправильне застосування
судом матеріального або
процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між сторонами
був укладений кредитний договір № б/н
від 20 вересня 2005 року, у відповідності
до якого ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 5000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Вказаний кредитний договір
складається з заяви позичальника, Умов
та правил надання банківських послуг.
При цьому Умови та правила надання
банківських послуг встановлені банком
в стандартній формі, не потребують їх
підписання з боку позичальника.
Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1, підписавши заяву про надання
банківських послуг, приєднався до
стандартизованої форми Умов та правил
надання банківських послуг.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку», суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
по кредиту, процентах за його
використання, по перевитраті
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених даним
договором.

Пунктом 9.12 Умов визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна сторона не
інформує іншу сторону про припинення
дії договору, він автоматично
лонгується на той же термін.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику (
грошові кошти ) у строк і в порядку,
встановленому договором

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до норм ст. 536 ЦК
України за користування чужими коштами
боржник зобов'язується виплачувати
відсотки, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно п. 8.6 кредитного
договору при порушенні клієнтом
строків платежів по будь-якому
грошовому зобов'язанню, передбаченому
чинним договором більше ніж на 120 днів,
клієнт зобов'язаний сплатити банку
штраф в розмірі 500 гривень + 5% суми
позову.

З урахуванням викладеного,
встановивши, що після закінчення 12
місяців з моменту підписання договору
ОСОБА_1 не звертався до позивача з
вимогою про припинення дії договору, та
поряд з цим належним чином не виконував
умов договору по поверненню кредитних
коштів, внаслідок чого утворилася
заборгованість, розмір якої згідно
наданого позивачем розрахунку
становить 35343,49 грн., місцевий суд
ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за цим договором.

При цьому, керуючись нормами
ст.ст. 253, 261 ЦК України, заборгованість
була стягнута з урахуванням позовної
давності, визначеної цивільним
законодавством для вимог щодо
стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Проте з таким висновком колегія
суддів не може погодитися за наступних
обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи
підтверджується, що 20 вересня 2005 року
між сторонами був укладений кредитний
договір № б/н, у відповідності до якого
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Вказаний кредитний договір
складається з заяви позичальника, Умов
та правил надання банківських послуг.

На другій сторінці заяви про
отримання кредиту датою відкриття
рахунку вказано 29 листопада 2005 року (
маються виправлення в цифрах місяця
дати ).

Як вбачається з матеріалів
наказного провадження № 2н-2629/07,
безпосередньо досліджених в судовому
засіданні, ЗАТ КБ «ПриватБанк» в
листопаді 2007 року зверталося з заявою
про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, укладеним на підставі цієї ж
заяви ОСОБА_1 від 20 жовтня 2005 року ( а.с.
3-4 наказного провадження).

Судовим наказом від 14 листопада
2007 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк»
стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за договором № б/н від 29
листопада 2006 року в сумі 8888 грн. 25 коп., а
також судові витрати: судовий збір в
сумі 25 грн. 50 коп. та 15 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. При цьому матеріалами
наказного провадження підтверджується
явно допущена місцевим судом описка у
даті укладення договору, роком
укладення якого являється 2005. Також
датою укладення кредитного договору
вказується дата відкриття рахунку - 29
листопада 2005 року, на відміну від
визначеної ПАТ КБ «ПриватБанк» дати
укладення договору з посиланням на час
подання заяви ОСОБА_1 - 20 вересня 2005 року
при зверненні з цим позовом.

Вказаний судовий наказ набрав
чинності та був звернутий до виконання
у визначеному законом порядку.

Постановою головного державного
виконавця Гоголєва А.В. від 16 грудня 2009
року закінчено виконавче провадження з
примусового виконання за судовим
наказом № 2н-2629, виданим 14 листопада 2008
року Автозаводським районним судом м.
Кременчука по стягнення з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» боргу в
сумі 8928 грн. 75 коп., з фактичним повним
виконанням рішення.

Зазначені вище обставини не були взяті
судом першої інстанції до уваги,
внаслідок чого місцевий суд дійшов
необґрунтованого висновку про
стягнення з відповідача усієї суми
заборгованості за кредитним договором
згідно наданого позивачем розрахунку.

Доводи позивача щодо відсутності у
Банку відомостей про виконання
судового наказу щодо стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором не спростовують факту
наявності постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження, у зв'язку з його фактичним
виконанням, як і не підтверджують факту
правомірності нарахування банком
відсотків та комісій після примусового
виконання відповідачем зобов'язань по
поверненню тіла кредиту та нарахованих
відсотків за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» у заяві про видачу
судового наказу станом на 19 жовтня 2007
року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Пунктом 2 Умов та правил надання
банківських послуг визначено терміни
та поняття, відповідно до яких,
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань Держателя,
які щомісячно належать сплаті
Держателем протягом строку дії Карти.
Мінімальний обов'язковий платіж є
обов'язковим для Держателя платіжних
карт, здійснюючих операції по
кредитній схемі.

Строки і порядок погашення по Кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжним картам з встановленим
Мінімальним обов'язковим платежем
визначений в Пам'ятці Клієнта, яка є
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
Кредитом, передбачену Тарифами, та
частину заборгованості по Кредиту (п.5.3.
Правил користування платіжною картою).

Клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсоткам за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором. В разі
виникнення заборгованості держатель
по Картрахунку зобов'язаний погасити
заборгованість протягом 30 днів з
моменту її виникнення. За порушення
строків платежу за будь-яким грошовим
зобов'язанням згідно кредитного
договору більше ніж на 30 днів, Клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми позову
(п.п.6.5,6.9.,8.6. Умов та правил надання
банківських послуг).

Відповідно до визначеного в заяві
порядку проведення повернення
кредитних коштів таке повернення може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з дебетової карти.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі змісту умов договору сторін та
зазначених правових норм, у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Як вбачається із наданого позивачем
розрахунку заборгованості, остання
проплата в рахунок погашення
заборгованості була внесена боржником
ОСОБА_125 січня 2007 року.

В свою чергу, з позовними вимогами щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором, у тому числі і за період
неналежного виконання ОСОБА_1
зобов'язань по поверненню коштів за час
примусового виконання рішення -
судового наказу, ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося лише 24 травня 2013 року.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» з позовними вимогами щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором № б/н від 20 вересня
2005 року звернулося з пропуском строку
позовної давності, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог Банку слід
відмовити.

При цьому не знаходять свого
підтвердження і доводи позивача
відносно того, що такий строк не був
пропущений, оскільки сторони у
письмовій формі домовилися про
збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору,
встановивши строк дії договору, що
дорівнює строку дії картрахунку. Тим
більше, що внаслідок виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором в
ході виконавчого провадження,
відкритого на підставі судового
наказу, позивачем не доведено
правомірності нарахування ним
поточної заборгованості після
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 09 грудня 2013
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
відмовити в повному обсязі у зв'язку з
пропуском строків позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/ Ю.М. Винниченко

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко