Справа №621/1616/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2014 року Зміївський районний
суд Харківської області

у складі: головуючого судді
- Шахової В.В.,

за участю секретаря судового
засідання - Дерега Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Наш дім» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Наш дім», в
якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що проживає у квартирі
АДРЕСА_1. Після укладення шлюбу з
відповідачем, в 2006 році, його, як члена
сім'ї, було зареєстровано за вказаною
адресою. З травня 2012 року відповідач за
вказаною адресою не проживає,
шлюбно-сімейні відносини припинено.
Також, позивачка зазначила, що
відповідач не приймає участі в
обслуговуванні даного житлового
приміщення, оскільки тільки під час
отримання довідки про склад сім'ї в
ОСББ «Наш дім» дізнався, що за
помешканням, в якому він
зареєстрований, є заборгованість по
комунальним платежам в розмірі 16355 грн.
74 коп. Це, на думку позивачки, додатково
свідчить про те, що раніше відповідач
навіть не цікавився оплатою за
обслуговування житлового приміщення з
боку комунального підприємства, чим
створював борги і затрудняв нормальне
функціонування ОСББ «Наш Дім». Фактом,
що відповідач не проживає за місцем
реєстрації є і те, що ним було вивезено
з квартири побутове майно, побутову
техніку та всі особисті речі. Депутатом
селищної ради Сокур Ю.Л. складений акт
обстеження спірного житлового
приміщення про те, що відповідач не
знаходиться по місцю реєстрації з
червня 2012 року та ніяких його особистих
речей, спального місця та інших ознак
присутності відповідача в спірній
квартирі не має. На підставі
вищевикладеного просила позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити з підстав наведених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала з підстав наведених у
письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив, надав заяву, в якій просив
справу розглянути в їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Зміївського
районного суду Харківської області від
30.05.2013 року по справі № 621/243/13-ц, яке
набрало законної сили, згідно копії
довідки № 82 від 15.01.2013 року, виданої
ОСББ «Наш дім» за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - чоловік, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 -
дочка.

Згідно довідки № 63 від 04.04.2013 року,
виданої ОСББ «Наш дім» квартира
АДРЕСА_1 відноситься до державного
житлового фонду, тобто є не
приватизованою, та наймачем цієї
квартири є ОСОБА_1.

Відповідно до копії наказу голови
правління ОСББ «Наш дім» № 22 від 26.07.2006
року, у зв'язку зі зміною місця
проживання ОСОБА_7 особовий рахунок для
оплати комунальних послуг на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, переведений на
дочку ОСОБА_1.

З акту обстеження, складеного 04 лютого
2013 року депутатом селищної ради Сокур
Ю.Л. в присутності свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, вбачається, що за адресою:
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 з дітьми
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того, в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснила, що вона є близькою
подругою позивачки. У спірній квартирі
ОСОБА_1 проживала разом зі своїм
колишнім чоловіком ОСОБА_2 та дітьми.
ОСОБА_2 змусив ОСОБА_1 шляхом омани
зареєструвати його у квартиру АДРЕСА_1.
На сьогоднішній день ОСОБА_2 у квартирі
не проживає, не сплачує кошти за
комунальні послуги та не надає
матеріальної допомоги дітям.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
та ч. 3 ст. 9 ЖК України, кожен
громадянин має право на житло та ніхто
не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням.

Згідно ст.. 71 ЖК України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або член його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Згідно з абз. 3 п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року № 2 «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», наявність
рішення суду про право громадянина
користуватися жилим приміщенням не є
перешкодою до розгляду і задоволення
позову про визнання його таким, що
втратив це право з мотивів, що після
набрання рішенням законної сили або
після його виконання він був відсутнім
понад шість місяців, у тому числі і в
тих випадках, коли строк для виконання
рішення не скінчився.

Виходячи з викладеного, суд зазначає,
що при вирішенні питання про втрату
членом сім'ї наймача права на
користування жилим приміщенням
з'ясуванню підлягають термін його
відсутності та поважність причин такої
відсутності, а у разі наявності
судового рішення про право громадянина
користуватися жилим приміщенням,
термін та підстави його відсутності
вже після винесеного судом рішення.

Як встановлено рішенням Зміївського
районного суду Харківської області від
30.05.2013 року по справі № 621/243/13-ц, яке
набрало законної сили, ОСОБА_2 на
протязі 2012 року періодично був
відсутній за місцем реєстрації - у
квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з
відрядженнями. Даний факт було визнано
судом поважною причиною відсутності
ОСОБА_2 за місцем постійного
проживання, яке співпадає із місцем
реєстрації.

Крім того судом було встановлено, що
ОСОБА_1 у той час, коли ОСОБА_2
знаходився у відрядженні, вона змінила
замок на дверях квартири АДРЕСА_1, що
унеможливлювало користування
квартирою ОСОБА_2

Таким чином, суд зазначає, що рішенням
Зміївського районного суду
Харківської області від 30.05.2013 року по
справі № 621/243/13-ц було встановлено
поважність причини відсутності ОСОБА_2
за місцем постійного проживання
внаслідок перебування його у
відрядженні та неправомірної
поведінки самої ОСОБА_1

Крім того, в судовому засіданні по
справі, що розглядається, ОСОБА_1 не
повідомила нових обставин з посиланням
на відповідні докази, які б
підтверджували відсутність ОСОБА_2
понад шість місяців у квартирі АДРЕСА_1
вже після винесення Зміївським
районним судом Харківської області
рішення від 30.05.2013 року по справі №
621/243/13-ц.

Натомість представником ОСОБА_2 надана
до суду копія акту державного
виконавця від 02.09.2013 року, згідно з яким
під час виходу державного виконавця, за
адресою: АДРЕСА_1 була відсутня ОСОБА_1,
у зв'язку з чим виконати судове рішення
по справі № 621/243/13-ц не представилось за
можливе, що також свідчить про
неправомірну поведінку позивачки щодо
користування відповідачем жилим
приміщенням.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
критично ставиться до наданого
позивачкою акту обстеження, складеного
04 лютого 2013 року депутатом селищної
ради Сокур Ю.Л. та пояснень свідка
ОСОБА_10, як доказів, які підтверджують
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 208-209, 212-215, 218, 222,
223, 292 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Наш дім»
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2014
року.

Суддя