Провадження по справі 2/122/226/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі
головуючого судді - Уржумової Н.В.
при секретарі - Тарасюк М.В.
розглянувши у судовому засіданні у
залі суду у м. Сімферополі цивільну
справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до
Приватного підприємства
«Севтранстрест» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, треті
особи Приватне акціонерне товариство
«Кримська страхова компанія», ОСОБА_2, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Приватного підприємства
«Севтранстрест» (далі ПП
«Севтранстрест») про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.05.2013
року в м. Сімферополі водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Mersedes», д/н НОМЕР_3,
допустив зіткнення з автомобілем Kia,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
позивача, внаслідок чого транспортному
засобу позивача спричиненні механічні
пошкодження. Винним у скоєнні ДТП
постановою суду визнаний ОСОБА_2, який у
зазначений час знаходився у трудових
відносинах з ПП «Севтранстрест».
Відповідач на час ДТП був
застрахований у страховій компанії :
Приватному Акціонерному товаристві
«Кримська страхова компанія» (далі
ПрАТ «Кримська страхова компанія»),
якою було частково відшкодовано
позивачу шкоду у розмірі 7613,42 грн. За
ремонт автомобіля ОСОБА_1 було сплачено
автомобіля, 100 грн. - за отримання копії
звіту «Укравтотехекспертиза». З
урахуванням наведеного та з посиланням
на ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного
Кодексу України, позивач просив суд:
стягнути з ПП «Севтранстрест» на його
користь матеріальну шкоду у розмірі
5236,58 гривень; моральну шкоду у розмірі
3000,00 грн.; вирішити питання про судові
Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя АРК від 10 грудня 2013 року до
участі у цивільній справі були
залучені ПрАТ «Кримська страхова
компанія» та ОСОБА_2
Також, зазначеною ухвалою було
уточнено найменування відповідача:
Приватне підприємство «Севтранстрест»
(скорочене ПП «Севтранстрест») (а.с.43).
Під час провадження по справі
позивачем, у порядку ст. 31 ЦПК України,
були уточнені позовні вимоги та
остаточно у заяві від 27.01.2014 року,
ОСОБА_1 просив суд: стягнути з ПП
«Севтранстрест» на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 4726,58
гривень; моральну шкоду у розмірі 3000,00
грн.; вирішити питання про стягнення
судових витрат у розмірі 1918,80 грн.
Первісно заявлений позивачем розмір
матеріальної шкоди був зменшений з 5236,
58 гривень до 4726,58 гривень, внаслідок
того, що вже після відкриття
провадження по справі за його позовом
відповідач ПП «Севтранстрест»
відшкодував йому франшизу у розмірі 510
гривень (а.с. 99-103).
Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, підтримав
позовні вимоги та з підстав, викладених
в уточненій позовній заяві та у
письмових поясненнях, просив суд їх
задовольнити; не заперечував проти
заочного розгляду справи підстави та
наслідки якого йому відомі (а.с.113).
Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
відповідно до вимог діючого
законодавства, причин своєї неявки
суду не повідомив, заяв про розгляд
справи у його відсутність або ж
відкладення судового засідання не
Представник третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд
справи у її відсутність.
Представник третьої особи по справі
ПрАТ «Кримська страхова компанія» до
судового засідання не з'явилася, заяв
про відкладення розгляду справи або
проведення розгляду без її участі до
суду не надходило.
Суд, з урахуванням погодження
позивача, розглядає справу заочно, що
відповідає положенням ст.ст. 169,224 ЦПК
України та у порядку частини 2 статті 197
З урахуванням письмової згоди
представника позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням статей 169, 224
ЦПК України.

Вивчивши усі наявні по справі докази та
матеріали цивільної справи у їх
сукупності, оглянувши
адміністративний матеріал за № 3/122/1168/13
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, суд дійшов до висновку про
часткове задоволення вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27.05.2013 року у м.
Сімферополі, по вул. Павленка/бул.
Леніна, водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Mersedes», реєстрацій номер
НОМЕР_3, здійснив зіткнення з
автомобілем KIA, державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
транспортному засобу позивача
спричинені механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 11.06.2013
року по справі №3-122/1168/13 ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди та
піддано його адміністративному
стягненню у вигляді штрафу (а.с.7).

Зазначені обставини підтверджується
відомостями адміністративного
матеріалу за № 3/122/1168/13 про притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На час розгляду справи у суді
вищевказана постанова суду від 05.12.2008
року є чинною.

Оскільки вищевказана постанова
суду набрала законної сили, то в силу
вимог частини 4 статті 61 ЦПК України,
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань: чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль КIA Carens, державний номер
НОМЕР_2, належить на праві власності
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
(а.с.27).

На час дорожньо-транспортної пригоди
27.05.2013 року ОСОБА_2 знаходився у
трудових відносинах із відповідачем ПП
«Севтранстрест» та виконував свої
трудові обов'язки.

Зазначене підтверджується копією
наказу директора ПП «Севтранстрест» за
№91к від 12.07.2007 року, згідно з яким
ОСОБА_2 прийнятий з 12.07.2007 року на роботу
на посаду водія до ПП «Севтранстрест»
та, станом на 26.12.2013 року, продовжує
працювати на займаній посаді, що
підтверджується довідкою, наданою
відповідачем №529 від 26.12.2013 року (а.с.51,52)
та відповідачем ( його представником)
не спростоване.

Зі звіту, виконаного ПП «Експертна
компанія «Укравтотехекспертиза», про
оцінку транспортного засобу KIA Carens,
реєстраційний номер НОМЕР_2, на
замовлення ПрАТ «Кримська страхова
компанія» вбачається, що розмір
матеріальної шкоди, спричинений
ОСОБА_1 внаслідок пошкодження
належного йому автомобіля складає 9280,91
грн. (у тому числі ПДВ на запчастини та
матеріали 1157,49 грн., а вартість
відновлюваного ремонту цього
автомобіля складає 12526, 69 грн.(а.с.15-19).

На ремонт свого автомобіля у ТОВ «Авто
ДЄНТ СЕРВІС» ОСОБА_1 було витрачено
12040,00 грн., що підтверджується актом
виконаних робіт №2706 та квитанцією до
прибуткового касового ордеру №11 від
30.08.2013 року (а.с.9).

Також позивачем було сплачено у ТОВ
«Авто ДЄНТ СЕРВІС» 200,00 грн. за огляд
автомобілю та 100,00 грн. за надання копії
звіту, що підтверджується квитанціями
до прибуткового касового ордеру від
30.08.2013 року та 18.06.2013 року
відповідно.(а.с.6,7).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до
визначеного ним відповідача: ПП
«Севтранстрест», ОСОБА_1 у позовній
заяві зазначає, що цивільно-правова
відповідальність відповідача ПП
«Севтранстрест» застрахована у
страховій компанії ПрАТ «Кримська
страхова компанія», що підтверджується
полісом №АЕ/0191191 від 22.04.2013 року, тому ПП
«Севтранстрест» як роботодавець
ОСОБА_2, зобов'язане виплатити
недоплачене йому Страховиком ПрАТ
«Кримська страхова компанія»
недоплачену йому суму.

Перевіряючи обґрунтованість доводів
позивача, суд дійшов до наступних
висновків.

За матеріалами цивільної справи, ПрАТ
«Кримська страхова компанія», на
підставі вищезазначеного звіту, було
виплачено позивачеві страхове
відшкодування у розмірі 7613,42 грн. (сума
оцінки - ПДВ - франшиза), що
підтверджується страховим актом №309
від 23.08.2013 року та платіжним дорученням
№1377 від 17.09.2013 року (а.с.64,65).

Тому, позивач вважає, що франшиза й
недоплачене страхове відшкодування
підлягають стягненню на його користь
саме з ПП «Севтранстрест».

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
про обов'язок ПП «Севтранстрест» на
його користь франшизи у розмірі 510
гривень є цілком обґрунтованими.

Однак, під час провадження справи у
суді спірна франшиза була відшкодована
позивачеві відповідачем

Розмір франшизи відповідачем на
користь позивача сплачений, що
підтверджується листом ПП
«Севтранстрест» (а.с. 35).

Разом з тим, суд не приймає до уваги
доводи позивача про стягнення саме з ПП
«Севтранстрест» на його користь суми
4726, 58 ( різниці між фактично витраченою
позивачем на ремонт автомобіля сумою
та виплаченим Страховиком
відшкодуванням) з посиленням на ст. 1192
ЦК України за якою суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої
ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі, оскільки
цивільно-правова відповідальність ПП
«Севтранстрест» застрахована у ПрАТ
«Кримська страхова компанія» та
страхова сума (ліміт відповідальності)
є достатньою для відшкодування
завданих позивачу збитків та складає
50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортів» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З відповіді Страховика на а.с. 61 не
убачається встановлених Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортів»
підстав для відмови у виплаті
позивачеві витрат на відшкодування
ремонту автомобіля у повному обсязі (
за виключенням вимог про стягнення
франшизи).

Посилення у зазначеній у зазначеній
відповіді про зменшення суми виплати
на податок на добавлену вартість, не
засновано на фактичних обставинах
справи, оскільки, згідно з квитанцією
до прибуткового касового ордера на а.с.3
позивач оплатив ТОВ «Авто Дент-Сервіс»
суму 12040 гривень - без урахування
податку на добавлену вартість, тому
зазначена сума ( за мінусом франшизи)
підлягає стягненню саме із Страховика.

З урахуванням викладеного, враховуючи
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, суд робить висновок, що
заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до ПП
«Севтранстрест» є необґрунтованими,
оскільки заявлені не до того
відповідача, а відтак в частині
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
4726,58 грн. задоволенню не підлягають.

Також, заявляючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача на його
користь сум: 100 гривень ( за отримання
копії експертної оцінки, 200 гривень ( за
огляд автомобіля) позивач не навів
правові підстави заявлених вимог та не
вказав, чому саме у відповідача виник
обов'язок по відшкодуванню йому
зазначених сум.

Розглядаючи позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача ПП
«Севтранстрест» моральної шкоди, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 5 постанови № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.
Відповідальність заподіювача шкоди
без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Вина ОСОБА_2, який керував транспортним
засобом Mersedes, д/н НОМЕР_3, та знаходився
у трудових відносинах з відповідачем
по справі, підтверджується постановою
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 11.06.2013 року.

Частиною 3 статті 23 ЦК України
передбачено, що при визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Тому, з урахуванням зазначених
положень, фактичних обставин справи,
наведених ОСОБА_1 у заяві на
обґрунтування вимог щодо стягнення
моральної шкоди (а.с.113) відсутності у
матеріалах цивільної справи інших
доказів спричинення позивачеві
моральної шкоди, ніж доводи, викладені
ним у заяві, встановлення судом самого
факту спричинення позивачеві
матеріальної шкоди, суд вважає за
необхідне визначити розмір моральної
шкоди, який підлягає стягненню з ПП
«Севтранстрест» з яким у трудових
відносинах знаходився на момент ДТП
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1000,00 грн.

При цьому, суд вважає, що визначення
розміру моральної шкоди у
вищезазначених розмірах, буде
достатнім відшкодуванням спричинених
ОСОБА_1 моральних страждань, внаслідок
злочину.

Відповідно до положень статті 214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення
суду, у тому числі, вирішує питання щодо
розподілу між сторонами судових
витрат.

З відповідача на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню документально
підтверджені судові витрати, понесені
позивачем при зверненні до суду із
позовною заявою, з урахуванням
часткового задоволення позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди, а саме
судовий збір в розмірі 74,47 грн.

Суд не стягує з відповідача на користь
позивача суму 1400 гривень - суми,
оплаченою ОСОБА_4, оскільки, за
положеннями цивільного процесуального
законодавства, відшкодуванню
підлягають витрати у зв'язку із
наданням правової допомоги, однак, за
матеріалами справи, ОСОБА_4 не є особою,
що має право на надання правової
допомоги - у розумінні ст. 84 ЦПК України.

На підставі статей 1167, 1192 Цивільного
Кодексу України, статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортів»,
керуючись статтями 10, 11, 60, 169, 197, 209, 212-215,
218, 224, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного підприємства
«Севтранстрест» (код 32060741) на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000
гривень 00 копійки, судові витрати у
розмірі 74 гривні 47 копійок, а всього
стягнути 1074 ( одна тисяча сімдесят
чотири) гривні 47 копійок.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя