Справа №
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 р.

смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого - судді
Нагорного А.О., при секретарі судового
засідання Сафоновій І.О., розглянувши у
відкритому попередньому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошової позики,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошової позики
на суму 8150,00 грн. Також позивач просить
суд покласти на відповідача судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору в розмірі 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_1 про час і місце судового
засідання повідомлялася належним
чином, але у судове засідання не
з'явилася. До суду звернулася з
письмовою заявою з проханням
розглянути справу без її участі.
Позовні вимоги підтримує повністю,
судові витрати просить покласти на
відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце
судового засідання повідомлялася
належним чином, але в судове засідання
також не з'явилася, на адресу суду
надала заяву, у якій просить суд
розглянути справу без її участі,
позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, тому можливо
розглянути справу по суті у
відсутності сторін по наявним у справі
доказам, відповідно до вимог ст.ст.158, 169
ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, суд встановив такі факти
та відповідні їм правовідносини.

З'ясувавши думку сторін та дослідивши
докази, суд прийшов до висновку, що
позов обґрунтований та підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України зазначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Частиною 2 ст.11 ЦК України визначено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 15.10.2013 р. отримала від позивача
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8150,00 грн.,
про що видала позивачеві власноручно
написану письмову розписку.

З огляду на викладене між сторонами
виникли правовідносини позики з усіма
наслідками, відповідно до цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання
повернути грошову позику до 15.12.2013 р.,
проте, до настання кінцевого терміну та
на час звернення ОСОБА_1 до суду, а також
під час провадження справи у суді взяті
на себе зобов'язання не виконала.

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що ставляться.

Із сумою позовних вимог, яку надав
позивач, суд погоджується і приходить
до висновку щодо необхідності
задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, судом встановлені
порушення відповідачем обов'язків, що
витікають з договірних відносин за
позикою і підлягають стягненню з
ОСОБА_2 у примусовому порядку на
користь ОСОБА_1

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути судові витрати зі
сплати судового збору під час
звернення із позовом до суду.

На підставі викладеного та ст.ст.11, 16, 525,
526, 625, 1046-1050 ЦК України, керуючись
ст.ст.174, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики в сумі
8150,00 грн. (вісім тисяч сто п'ятдесят
гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору в розмірі 243,60
грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області
А.О.
Нагорний

20.02.2014