Справа №295/989/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

31.01.2014 року
м. Житомир

Суддя Богунського районного суду
міста Житомира

Корицька В.О.,

розглянувши заяву про забезпечення
позову у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2,

10014, АДРЕСА_1,

ОСОБА_3,

АДРЕСА_3,

до ОСОБА_4,

10014, АДРЕСА_2,

про визнання договору дарування
недійсним, -

встановив:

Позивачі звернулися до Богунського
районного суду м. Житомира із вказаною
позовною заявою, в якій зазначають, що
між ними та відповідачем у справі 01.06.2006
р. був укладений договір дарування
квартири, який не мав на меті створення
юридичних наслідків, а тому вважають
його фіктивним.

Ухвалою суду від 31.01.2014 р. відкрито
провадження у справі.

Одночасно із поданим позовом позивачі
просять його забезпечити шляхом
накладення арешту, заборони відчуження
чи інші дії, пов'язані із спірною
квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому зазначають, що такі види
забезпечення позову пов'язані із
предметом позову та гарантуватимуть
належне виконання рішення суду, а
невжиття таких заходів забезпечення
позову утруднить чи зробить неможливим
у подальшому виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та заяву
про забезпечення позову, суддя прийшов
висновку, що заява про забезпечення
позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК
України та підлягає задоволенню, проте
частково.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а також забороною
вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З копії договору дарування від 01.06.2006 р.
вбачається, що ОСОБА_4 стала власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки позивачі оспорюютьть договір
дарування, за яким відбувся перехід
права власності, суддя вважає за
необхідне застосувати заходи
забезпечення позову шляхом заборони
відчуження спірної квартири.

Разом з тим, задоволенню не підлягають
вимоги про накладення арешту на
квартиру, оскільки зазначений спосіб
забезпечення позову є фактично
дублюванням вжитого судом вище способу
обтяження, а тому у його задоволенні
належить відмовити за недоцільністю.

Враховуючи викладене, а також те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим у
подальшому виконання рішення суду, що
заходи забезпечення позову пов'язані
та співмірні заявленим позовним
вимогам, суддя вважає за необхідне
задовольнити частково заяву позивача
про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 (10014, АДРЕСА_2,

ід. н. НОМЕР_1) у будь-який спосіб
відчужувати, надавати в іпотеку чи
іншим чином розпоряджатися квартирою
за адресою: АДРЕСА_1.

Виконання даної ухвали покласти на
Реєстраційну службу Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області.

У решті вимог заяви відмовити.

Копію ухвали після виконання направити
ОСОБА_4 (10014, АДРЕСА_2).

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подання апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.О. Корицька