Справа № 127/2-2156/2010 Провадження №
22-ц/772/696/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бар*як А.С.Категорія:
57Доповідач: Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Жданкіна В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 січня 2014 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та
рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
зі скаргою на дії та рішення державного
виконавця Замостянського відділу ДВС
Вінницького МУЮ Гожі Т.О.

В скарзі зазначав, що держвиконавець
Гожа Т.О. винесла 29.04.2012 року постанову
про стягнення з його пенсії утримання в
розмірі 20 % в рахунок погашення боргу
перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», при
цьому він не надавав згоди на
проведення таких стягнень з його
пенсії. Крім цього, держвиконавець Гожа
Т.В. не повинна, на його думку,
виконувати рішення суду від 08.06.2010 року
по справі № 2-2156/10, оскільки ухвала суду,
що стала підставою для ухвалення
такого рішення, скасована, а відтак,
відсутні підстави для стягнення з його
пенсії відповідних утримань.

Тому вважаючи, що його права порушені,
просив суд визнати неправомірними дії
державного виконавця Замостянського
ВДВС Вінницького МУЮ Гожи Т.О. щодо
винесення нею постанови від 29.04.2012 року,
якою вирішено стягувати з його пенсії
20% щомісячно борг по виконавчому листу
за № 2-2156-2010 року на суму 10786 грн. 50 коп.
на виконання рішення Ленінського
райсуду м. Вінниці від 08.06.2010 року та
скасувати вказану постанову.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 січня 2014 року
в задоволенні скарги ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу суду, як постановлену з
порушенням вимог закону, скасувати та
постановити нову ухвалу, якою його
скаргу задоволити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_1 та
державного виконавця Замостянського
ВДВС Вінницького МУЮ Гожи Т.О., колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення по слідуючих
підставах.

Суд встановив, що рішенням Ленінського
райсуду м. Вінниці від 08.06.2010 року було
задоволено частково позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто на
користь банка з ОСОБА_1, як спадкоємця,
відповідно до розміру частки в
спадковому майні, їх вартості,
заборгованість за кредитним договором
№014/035-38 50476 від 15.10.2007 року, в загальній
сумі 8884,27 грн. Дане рішення набрало
законної сили (справа №2-2156/10, т.1
а.с.157,158).

Також судом встановлено, що в порядку
примусового виконання вказаного
рішення суду стягувач вчасно, в
зазначений у виконавчому листі строк,
звернувся до органів ДВС з заявою про
примусове виконання відповідного
рішення суду, надавши письмову згоду на
звернення стягнення на пенсію
боржника, внаслідок чого державним
виконавцем було відкрито відповідне
виконавче провадження, здійснено
необхідні заходи щодо виявлення майна
боржника, яке виявити не вдалось, та,
встановивши, що боржник отримує пенсію,
було винесено постанову про стягнення
із усіх видів заробітку(доходу), що
належать до виплати боржнику,
утримання в розмірі 20%.

Дані обставини підтверджені
матеріалами виконавчого провадження
№538/8, номер за ЄДРВП: 36909420, які були
оглянуті і досліджені судом в судовому
засіданні, зокрема: заявою стягувача
про відкриття виконавчого провадження
від 06.03.2013 року з зазначенням письмової
згоди на звернення стягнення на пенсію
боржника; виконавчим листом, виданим
Ленінським райсудом м. Вінниці по
справі № 2-2156/10, в якому зазначено строк
пред'явлення до виконання - до 05.08.2013
року; постановою про відкриття
виконавчого провадження від 11.03.2013 року
зі встановленим строком для
добровільної сплати боргу, яка була
надіслана боржнику ОСОБА_1; запитами,
надісланими 01.04.2013 року державним
виконавцем, до відповідних органів
державної влади з метою встановлення
належного боржнику майна; постановою
про розшук рухомого майна боржника;
постановою про зупинення виконавчого
провадження та постановою від 29.04.2013
року про стягнення із усіх видів
заробітку(доходу), що належать до
виплати боржнику утримання в розмірі
20%, що оскаржується.

Судом з'ясовано що, розбіжність в даті
оскаржуваної постанови, яка була
надана боржником, і постанови, яка
знаходиться в матеріалах виконавчого
провадження, виникла внаслідок описки
в написанні року, а саме: написано 2012
рік, в той час як вірним та виправленим
є - 2013 рік.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України
«Про виконавче провадження» стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
та інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати. За іншими
виконавчими документами державний
виконавець має право звернути
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника без
застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
за письмовою заявою стягувача. Про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Згідно ч.6 ст.70 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на пенсію здійснюється
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до абзаців 1 та 4 ч.2 ст.50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відрахування з пенсії
провадяться в установленому законом
порядку на підставі судових рішень,
ухвал, постанов і вироків (щодо
майнових стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. З усіх
інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд, врахувавши вищевказані
обставини справи та вимоги закону,
правильно виходив з того що дії
державного виконавця при винесені
оскаржуваної постанови та зміст цієї
постанови не суперечать вимогам
закону, державний виконавець Гожа Т.В.
діяла у межах повноважень, на законних
підставах і у спосіб, визначений
законодавством, та цими діями
державного виконавця права і свободи
скаржника порушені не були.

При цьому суд також дійшов вірного
висновку, що посилання ОСОБА_1, в даному
випадку, на вимоги ст.44 ЗУ «Про
виконавче провадження», на ненадання
ним згоди на стягнення з його пенсії
відповідних утримань та на відсутність
підстав у державного виконавця
виконувати судове рішення від 08.06.2010
року, яке набуло законної сили і до
даного часу не скасоване, є
безпідставними.

Таким чином висновки та ухвала суду
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги
безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/