Провадження № 2/521/65/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2014 року

Малиновський районний суд міста Одеси
у складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Дімітрової
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за заповітом.

Рішенням Виконкому Одеської міської
ради депутатів трудящих від 25 липня 1951
року за № 812 «Про відвід земельних
ділянок під індивідуальне житлове
будівництво» ОСОБА_3, дідусеві
позивача, була виділена земельна
ділянка під індивідуальне житлове
будівництво площею 563,0 кв. м., що
розташована в АДРЕСА_1. 20 жовтня 1951 року
між ОСОБА_3 та Житловим Управлінням
Виконавчого комітету Одеської міської
ради депутатів трудящих був укладений
договір про надання у безстрокове
використання земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності.
Даний договір був посвідчений
нотаріусом Першої одеської
нотаріальної контори 20 жовтня 1951 року
по реєстру № 51252. Згідно цих документів,
які на той час були
правовстановлюючими, ОСОБА_3
зобов'язався побудувати житловий
будинок площею 28,49 кв. м. з двох кімнат,
кухні та веранди до 26 вересня 1954 року.
ОСОБА_3, який з бабусею позивача ОСОБА_5
перебував в зареєстрованому шлюбі з 04
липня 1949 року збудував житловий
будинок, а бабуся зробила
реконструкцію будинку і згідно
технічного паспорту від 04 лютого 1990
року, цей будинок складається з
житлового будинку під літ. «А», «Б» -
літньої кухні, «В», «Г» - сараїв, «Д» -
вбиральні, 1-3 - огорожі, І - мостіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його
смерті ОСОБА_5 одержала свідоцтво про
право на спадщину та свідоцтво про
право власності від 21 вересня 1982 року, в
яких вказано, що ОСОБА_5 належить право
власності на ? частину в спільному
сумісному майні, придбаного подружжям
в шлюбі та складається з житлового
будинку з надвірними будівлями, які
знаходяться АДРЕСА_1. Будинок кам'яний,
житловий з надвірними будівлями,
розташований на земельній ділянці
площею 563,0 кв. м., закінчений
будівництвом, але не зданий в
експлуатацію. ОСОБА_5 25 червня 2003 року
склала заповіт, в якому вказала, що все
її майно на день її смерті заповідає
позивачу ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
померла. Позивач як спадкоємець за
заповітом своєчасно звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але його було
повідомлено, що право власності на
нерухоме майно виникає з моменту його
прийняття до експлуатації і державної
реєстрації. У зв'язку з викладеними
обставинами, неможливістю видати
свідоцтво про право власності на
зазначений будинок, позивач вимушений
звернутися до суду з цим позовом за
захистом своїх законних прав.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Відповідачка в судове засідання
з'явилася, позовні вимоги визнала в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлені такі обставини.

Рішенням Виконкому Одеської міської
ради депутатів трудящих від 25 липня 1951
року за № 812 «Про відвід земельних
ділянок під індивідуальне житлове
будівництво» ОСОБА_3, дідусеві
позивача, була виділена земельна
ділянка під індивідуальне житлове
будівництво площею 563,0 кв. м., що
розташована в АДРЕСА_1.

20 жовтня 1951 року між ОСОБА_3 та Житловим
Управлінням Виконавчого комітету
Одеської міської ради депутатів
трудящих був укладений договір про
надання у безстрокове використання
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності. Даний
договір був посвідчений нотаріусом
Першої одеської нотаріальної контори 20
жовтня 1951 року по реєстру № 51252. Згідно
цих документів ОСОБА_3 зобов'язався
побудувати житловий будинок площею 28,49
кв. м. з двох кімнат, кухні та веранди до
26 вересня 1954 року.

ОСОБА_3, який з бабусею позивача ОСОБА_5
перебував в зареєстрованому шлюбі з 04
липня 1949 року збудував житловий
будинок, а бабуся зробила
реконструкцію будинку і згідно
технічного паспорту від 04 лютого 1990
року, цей будинок складається з
житлового будинку під літ. «А», «Б» -
літньої кухні, «В», «Г» - сараїв, «Д» -
вбиральні, 1-3 - огорожі, І - мостіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті ОСОБА_5 одержала
свідоцтво про право на спадщину та
свідоцтво про право власності від 21
вересня 1982 року, в яких вказано, що
ОСОБА_5 належить право власності на ?
частину в спільному сумісному майні,
придбаного подружжям в шлюбі та
складається з житлового будинку з
надвірними будівлями, які знаходяться
АДРЕСА_1. Будинок кам'яний, житловий з
надвірними будівлями, розташований на
земельній ділянці площею 563,0 кв. м.,
закінчений будівництвом, але не зданий
в експлуатацію.

ОСОБА_5 25 червня 2003 року склала заповіт,
в якому вказала, що все її майно на день
її смерті заповідає позивачу ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Позивач як спадкоємець за заповітом
своєчасно звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

За відповіддю на його звернення Сьома
одеська державна нотаріальна контора
від 20.02.2013 року № 581/02-14 роз'яснила, що
згідно ст. 331 Цивільного Кодексу
України на новостворене майно (житлові
будинки) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). Виходячи
з вищезазначеного у ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, не виникло право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1

Згідно ст. 1268 ЦК України позивач
фактично прийняв спадкове майно після
смерті ОСОБА_5, його бабусі, вступив в
управління і володіння спадковим
майном, несе усі витрати, пов'язані з
утриманням будинку, зареєстрований в
ньому.

ОСОБА_2 є матір'ю позивача, проживає
разом з ним і претендує на спадкове
майно як спадкоємець першої черги за
законом.

Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 від 30 березня2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше нерухоме майно
не набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці.
Права спадкоємців щодо самочинно
збудованого майна визначаються судом
відповідно до положень статті 1218 ЦК та
з урахуванням роз'яснень, наданих у
пункті 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування».

За п. 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

За викладених обставин, враховуючи
витання позову відповідачем, позивач
має право на спадкування будівельних
матеріалів, що складають будинок
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі. Згідно
ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61, 83, 174, 209,
212-215 ЦПК України, ст. ст. 331, 376, 1218, 1233, 1234,
1268, 1269, 1270 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будівельні матеріали та обладнання, що
використані при будівництві та
складають будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ:
Гуревський В.К.

24