Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 416/2980/2012
Номер провадження 2/213/10/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Інгулецький районний
суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Макарової Т.Ю.

при секретарі: Трофименко
О.О., Гурській Є.Ю,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Кривому Розі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа у
справі, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідачів П'ята
криворізька державна нотаріальна
контора

Про встановлення факту родинних
відносин (батьківства) та визнання
права на спадкування за законом

В С Т А Н О В И
В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, який
неодноразово уточнювала, останній раз
26.12.2012 року, та просить суд, винести
рішення, яким встановити факт
батьківства ОСОБА_8, щодо неї, ОСОБА_1,
зазначивши при цьому, що вона є донькою
ОСОБА_8, та визнати за нею право на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6/ а.с.168,т1/.

06.12.2013 року позивач надала суду заяву
про стягнення судових витрат, в якій
просить суд стягнути з відповідачів на
свою користь понесені нею судові
витрати по оплаті судового збору
відповідно до наданих квитанцій, по
оплаті витрат на правову допомогу в
розмірі 6000,00грн., по оплаті послуг
експертної установи в розмірі 4701грн.31
коп., витрат на проїзд до експертної
установи у розмірі 80,00грн., а всього
стягнути з відповідачів 10781грн.31коп.
/а.с.125,т.2/.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
за довіреністю ОСОБА_4 проти позову
заперечують.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена своєчасно, у
встановленому законом порядку, надала
довіреність на представництво своїх
інтересів в суді - ОСОБА_6, який позовні
вимоги на початку судового розгляду не
визнавав, наприкінці судового розгляду
визнав частково, тільки щодо
встановлення факту батьківства.

Представник 3-ї особи П'ятої
криворізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений своєчасно у
встановленому законом порядку, надав
суду заяву про розгляд справи за
відсутності представника /а.с.121,134,т.1/.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
свої уточнені позовні вимоги
підтримала, просить їх задовольнити в
повному обсязі. Суду пояснила, що
відповідач ОСОБА_9- її матір, відповідач
ОСОБА_5 - її сестра, померлий ОСОБА_8- її
батько. Її батьки прожили разом все
життя, але так і не реєстрували шлюб.
Від самого народження і по цей час вона
була цілковито впевнена, що її батько
саме ОСОБА_8

ОСОБА_8 завжди визнавав її донькою,
допомагав їй матеріально. Всі знали, що
ОСОБА_8 її батько, її діти знали, що він
їх дідусь, та ніхто ніколи цього не
заперечував. В неї з батьком були дуже
гарні, родинні стосунки. Батько
видавав її заміж, як рідну доньку,
дарував подарунки, оплатив
заборгованість з комунальних платежів,
ще у 1996 році видав їй довіреність на
керування його автомобілем Вона також
допомагала батькові, коли той хворів.
Вона ніколи не звертала увагу на те, що
в її свідоцтві про народження,
відсутній запис про батька. Коли вона
про це дізналася, то батько вже хворів,
і їй було незручно просити його щоб він
займався цим питанням. Вона вважає, що
відповідачі, заперечують той факт, що
ОСОБА_8 дійсно є її рідним батьком, щоб
позбавити її спадщини. Вважає це не
справедливим, так як в неї є діти, онуки
ОСОБА_8, тому вона і просить встановити
факт батьківства ОСОБА_8 щодо неї, а
також визнати її право на спадщину.
Крім того, просить стягнути з
відповідачів всі судові витрати, які
вона понесла у справі, та про які
зазначено в заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 уточнені позовні
вимоги підтримав, та суду пояснив, що
позивач - ОСОБА_1, у дівочості - ОСОБА_9,
народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Великий
Самбір Конотопського району Сумської
області. В той час там проживав, її
батько ОСОБА_8 Позивач двічі перебувала
у шлюбі, та змінювала своє дівоче
прізвище «ОСОБА_1» спочатку на
«ОСОБА_1», а потім на «ОСОБА_1».

Коли в органах ЗАГСу відбувалася
реєстрація народження позивача, у
графі «мати» була зазначена ОСОБА_3, а у
графі « батько» не зазначено нікого.

Все своє життя позивач була впевнена,
що її батько саме ОСОБА_8, так як її
по-батькові було «ОСОБА_1». Її навіть не
бентежило її прізвище -«ОСОБА_1»,
оскільки батьки не були зареєстровані,
проживали у цивільному шлюбі, та вона
вважала що з приводу цього їй надали
прізвище матері.

В серпні 2010 року батько позивача
-ОСОБА_8 тяжко захворів, а ІНФОРМАЦІЯ_6
помер. Позивач зі своїм чоловіком
ОСОБА_10 та синами ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 завжди підтримували батька,
приймали участь у витратах на
лікування. У визначений законом
6-місячний строк позивач звернулася до
П'ятої криворізької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак 04.04.2011 року,
їй було відмовлено у видачі
відповідного свідоцтва про право на
спадщину у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують наявність
підстав для закликання до спадкування,
а саме, відсутності документів, що
підтверджують батьківство померлого
ОСОБА_8 щодо позивача.

Як відомо представнику позивача, з
народження позивач мешкала разом з
матір'ю- ОСОБА_3 та батьком - ОСОБА_8, в
тому числі і за адресою: АДРЕСА_2. За
життя ОСОБА_8 завжди визнавав позивача
своєю донькою, її дітей визнавав
онуками, допомагав їй матеріально.

Під час розгляду судом справи
відповідач ОСОБА_3 стверджувала, що
позивач народилась у м.Череповець (у
місцевій лікарні даного міста), та саме
вона реєструвала її народження у
органах РАЦСу. Відповідно до копії
відповіді архіву РАЦСу, актовий запис
про народження позивача вчинено саме
на підставі заяви матері дитини -
ОСОБА_3, в копії «запису акту про
народження» міститься її особистий
підпис, до документів додавалась
довідка про народження позивача, що
видана Великосамбірською лікарнею.

Між позивачем та відповідачами у
справі на даний час склались неприязні
відносини. Сестра позивача - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на цей час виїхала до
Швейцарії, де і проживає. З матір'ю -
відповідачем ОСОБА_3 позивач також не
може порозумітися. Так склалося, що
позивач фактично позбавлена права
спадкування щодо спадкового майна, яке
складається із квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та
автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний
знак НОМЕР_1. Представник позивача
вважає, що за зазначених обставин, коли
батько позивача помер, батьківство
може бути встановлено лише за рішенням
суду, відповідно до ст.130 СК України.

Встановлення факту батьківства, дасть
можливість позивачу реалізувати своє
право на спадщину, так як вона, в разі
його встановлення, буде належати до
кола спадкоємців першої черги. Позивач
у встановлений законом строк подала
заяву до нотаріуса, а отже спадщину
прийняла, а отже має право на те майно,
яке було власністю спадкодавця ОСОБА_8

Представник позивача, також зазначив,
що у 2011 році позивач вже зверталася до
Інгулецького районного суду з заявою
про встановлення факту родинних
відносин, та 21.02.2012 року Інгулецьким
районним судом м. Кривого Рогу було
винесено ухвалу про закриття
провадження у справі у зв'язку з тим, що
судом в даній справі вбачається спір
про право, та їй було рекомендовано
звернутися до суду в порядку позовного
провадження.

Просить задовольнити уточнені
позовні вимоги у повному обсязі, а
також стягнути з відповідачів на
користь позивача понесені нею судові
витрати по оплаті судового збору
відповідно до наданих квитанцій, по
оплаті витрат на правову допомогу в
розмірі 6000,00грн., по оплаті послуг
експертної установи в розмірі 4701грн.31
коп., та витрати на проїзд до експертної
установи у розмірі 80,00грн., а всього
стягнути з відповідачів 10781грн.31коп.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала, та суду пояснила, що позивач
ОСОБА_1 -її рідна донька. Дійсно вона її
народжувала, коли проживала у батьків
ОСОБА_8, але ОСОБА_8 не був її батьком. За
життя ОСОБА_8 не визнавав позивача за
рідну дочку, не приймав належної участі
у її вихованні. А от другу її доньку -
ОСОБА_5, він визнав, та вона мала
прізвище «ОСОБА_5». Після народження
позивача, вони стали проживати з ОСОБА_8
однією сім'єю, спільно вели
господарство, мали спільний бюджет.
ОСОБА_8 добре відносився до позивача,
інколи допомагав їй матеріально, але
батьківство не визнавав. Вважає
позовні вимоги не обґрунтованими, та
проти них заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_4 позовні вимоги також не визнала.
Підтримала позицію своєї довірительки.
Також зазначила, що вимоги позивача
щодо стягнення на її користь витрат на
правову допомогу не обґрунтовані,
оскільки представник позивача ОСОБА_2
залучений до участі у справі ухвалою
суду, саме, як представник позивача, а
не як особа, яка надає правову допомогу.
Відповідного клопотання, щодо
залучення ОСОБА_2 до участі у справі, як
особи, що надає правову допомогу,
позивач в судовому засіданні не
заявляла, а тому відповідно до ст.56 ЦПК
України, позивач не має права на
компенсацію витрат на правову
допомогу. Просить врахувати, що
відповідач ОСОБА_3 є особою похилого
віку, отримує невелику пенсію, а тому не
має можливості сплатити витрати
позивача за проведення
судово-генетичної експертизи, а також
інші витрати. В частині стягнення
судових витрат з відповідача ОСОБА_3
просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 за
довіреністю - ОСОБА_14 наприкінці
судового розгляду справи позовні
вимоги визнав частково, не заперечує
проти встановлення факту батьківства
померлого ОСОБА_8 щодо позивача ОСОБА_1,
яка є донькою померлого. Разом з тим,
вважає, що відповідач ОСОБА_5 не є
належним відповідачем щодо цих вимог,
оскільки вона є молодшою сестрою
позивача, та не могла стверджувати або
спростовувати факти існування
родинних відносин між її батьком та
сестрою. Вимогу позивача щодо
визнання права позивача на
спадкування представник відповідача
ОСОБА_5 вважає зайвою, оскільки
встановлення факту батьківства
свідчить про наявність такого права у
позивача. Також заперечує проти вимог
позивача щодо стягнення з відповідача
ОСОБА_5 витрат на правову допомогу, та
судових витрат на проведення
експертизи. Вважає, що представник
позивача не надав належних доказів, які
підтверджують оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлених у встановленому
законом порядку (наприклад, квитанція
до прибуткового касового ордеру,
платіжне доручення з відміткою банку
або інший банківський документ, касові
чеки), недопустимими є докази, які не
відповідають встановленим вимогам, як
то особисті розписки про одержання
оплати. Крім того, представником
позивача не надано відповідного
розрахунку щодо витрат на правову
допомогу у відповідності до вимог
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», не зазначено які, скільки та
за яким розрахунком надані послуги, не
надано ані відповідних розрахунків,
ані актів робіт (послуг), які фактично
були здійсненні.

В договорі про надання правової
допомоги не визначені види
передбачуваних фактичних витрат,
пов'язаних з виконанням доручення,
порядок їх погашення, та їх обсяг.
Жодної інформації щодо
вищезазначеного, яка повинна містилися
в тексті договору між позивачем та його
представником не існує. Тому він
вважає, що договір про надання
юридичних послуг, на який спирається у
своїй заяві позивач, є таким, що не
підтверджує фактичні витрати з надання
юридичних послуг. До того ж, договір про
правову допомогу було укладено між
сторонами 14.05.2012 року, а саме, до надання
уточненої позовної заяви
представником позивача, в якій не
містилась вимога про сплату витрат на
правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_5 вважає
також безпідставним стягнення з
відповідача ОСОБА_5 витрат на
проведення судово-генетичної
експертизи, оскільки якщо б до початку
слухання справи за суттю, позивач
надала суду саме цей доказ, то не
потрібно було взагалі що-небудь
доказувати у судовому процесі. Просить
суд винести рішення, яким задовольнити
уточнену позовну заяву ОСОБА_1 щодо
встановлення факту батьківства, при
цьому визнати ОСОБА_5 неналежним
відповідачем.

Свідки позивача - ОСОБА_26, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 суду пояснили, що вони добре
знали померлого ОСОБА_8, його дружину -
ОСОБА_3, які проживали разом, спільно
вели господарство, фактично були
однією родиною. Знали що в них двоє
дітей - доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_5. За
життя ОСОБА_8 визнавав ОСОБА_1 своєю
рідною донькою. ОСОБА_8, ставився до неї
добре, завжди допомагав.

Свідки відповідачів - ОСОБА_18,
ОСОБА_19, суду пояснили, що вони добре
знали сім'ю ОСОБА_8 та ОСОБА_3, їх дітей
ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Вони точно знають, що
ОСОБА_5 дочка ОСОБА_8, оскільки вона
народилася у них на очах. Чи був ОСОБА_8
батьком старшої дочки ОСОБА_1, їм не
відомо, тому що ОСОБА_3 приїхала до
Кривого Рогу вже з дочкою. Потім
приїхав ОСОБА_8. ОСОБА_8 краще
відносився до ОСОБА_5, так як вона була
молодшою донькою.

Вислухавши сторони, їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти, та відповідні їм
правовідносини.

Так судом встановлено, та не
оспорюється сторонами, що ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 стали спільно проживати ще в 1966
році у батьків ОСОБА_8 в с.Великий
Самбір Конотопського району Сумської
області. ІНФОРМАЦІЯ_4 там же народилася
позивач ОСОБА_1 /а.с.14/. Відповідно до
витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження від
11.10.2013 року, реєстрація народження
ОСОБА_9 відбулася за заявою матері
дитини - ОСОБА_3, зазначено ім'я батька
дитини -ОСОБА_8, зазначено, що державна
реєстрація народження проведена
відповідно до ст.135 СК України (за
вказівкою матері)/а.с.82т.1/, такі ж
відомості містяться і в копії запису
акту про народження №19 від 16.08.1966
року/а.с.84,т1/.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася 2-й відповідач
у справі - ОСОБА_5, батьками якої
записано: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 /а.с.108.т.1/,
яка є сестрою позивача.

В судовому засіданні встановлено
також, що померлий ОСОБА_8 спільно
проживав з матір'ю позивача та
відповідач ОСОБА_5 - ОСОБА_3 однією
сім'єю, спільно вів з нею господарство,
приймав участь у вихованні та
утриманні дітей, чого не заперечувала в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_3

Встановлено, що померлий ОСОБА_8
допомагав позивачу матеріально: надав
довіреність на користування
автомобілем, погашав борги з
комунальних платежів /а.с.8-10,т.1/.

Судом встановлено, що за життя
ОСОБА_8 визнавав позивача ОСОБА_1 рідною
донькою, що підтверджується
поясненнями допитаних в судовому
засіданні свідків: ОСОБА_26, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 Покази свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19
встановлений вище факт також не
спростовують.

В судовому засіданні встановлено, що
про порушення свого права, а саме про
те, що позивач ніби-то не є донькою
ОСОБА_8, вона дізналася тільки в 2010 році,
коли батько позивача тяжко захворів, а
потім помер.

З цих підстав, суд вважає за можливе
застосування до спірних правовідносин
норм СК України.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір,ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду. Заява про встановлення
факту батьківства приймається судом,
якщо запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народження вчинено
відповідно до ч.1ст.135 Цього кодексу.
Заяву про встановлення факту
батьківства може бути подано особами,
зазначеними у ч.3 ст.128 СК України.

Відповідно до висновку
судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи за
№248 від 20.09.2013 року проведеної ОКЗ «Бюро
судово- медичної експертизи
Дніпропетровської ОДА, за ухвалою суду,
з гістологічного препарату померлого
гр. ОСОБА_8 отримані препарати ДНК,
встановлені їх генотипічні
характеристики та генетична стать
-чоловіча. Відповідно законам
успадкування в генотипі дитини
присутні тільки такі алелі, які
виявляються у біологічної матері та
біологічного батька.
Молекулярно-генетичним аналізом
встановлено: у дитини серед
досліджених локусів не виявлено
алелів, які б не виявлялись у
припустимого батька. Таким чином
встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6
громадянин ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, може
бути біологічним батьком дитини
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вірогідність того,
що ОСОБА_8 дійсно є біологічним батьком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і це не є наслідком
випадкового збігу генетичних ознак у
осіб, що не мають родинних зв'язків, за
результатами даної експертизи складає
не менше 99,97% /а.с.92-96/. Відповідно до
методичних рекомендацій використання
ДНК у судово-медичних експертизах,
батьківство вважається доведеним, якщо
його ймовірність для дуету
(передбачуваний батько - дитина),
складає не менше ніж 99,9%.

Таким чином, суд вважає, що в
судовому засіданні факт батьківства
ОСОБА_8 щодо позивача ОСОБА_1, доведено.

Судом також встановлено, що
встановлення факту батьківства має для
позивача, юридичне значення, оскільки
це надасть можливість позивачу
реалізувати своє право на отримання
спадщини після померлого батька.

В судовому засіданні встановлено,
що батько позивача - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.18/,
та після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається в тому числі
з квартири за адресою: АДРЕСА_1, та
автомобіля ВАЗ-2108, державний номер
НОМЕР_1 /а.с.164,166,т.1/.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений
законом строк, тобто своєчасно
звернулася до П'ятої криворізької
державної нотаріальної з заявою про
прийняття спадщини. Відповідач
ОСОБА_5 також своєчасно звернулися до
нотаріальної контори з відповідною
заявою про прийняття спадщини
/а.с100-101,т1/. Встановлено, що постановою
державного нотаріуса П,ятої
криворізької державної нотаріальної
контори ОСОБА_25 від 04.01.2014 року,
позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки не надані документи,
які підтверджують наявність підстав
для закликання до спадкоємства
/а.с.120,т.1/.

Судом встановлено, що позивач є
спадкоємцем 1-ї черги відповідно до
ст.1261 ЦК України, що вона своєчасно
прийняла спадщину, відповідно до ст. 1270
ЦК України, а тому має право на
спадкування за законом та на отримання
спадщини, яка відкрилася після смерті
її батька -ОСОБА_8

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат у справі суд враховує
наступне.

Відповідно до ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору, та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать , зокрема,
витрати на правову допомогу.

Згідно ст .84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Особа, зазначена в ч.1 цієї
статті, має право: знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім в
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було укладено договір про
надання правової допомоги з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, однак в
матеріалах справи відсутні докази
того, що представник позивача ОСОБА_2
має свідоцтво на зайняття адвокатською
діяльністю. Ухвалою суду відповідно до
ч.2 ст.56 ЦПК України він до участі у
справі в якості особи, яка має право на
надання правової допомоги за заявою
позивача, не залучався. ОСОБА_2 був
залучений до участі у справі ухвалою
суду за заявою позивача в якості
представника на підставі нотаріально
посвідченої довіреності /а.с.7,48/. Крім
того, в матеріалах справи відсутні
обґрунтування суми правової допомоги,
та відповідні розрахунки, та суду не
наданий належним чином оформлений
документ, який підтверджує, що ця суму
дійсно сплачена позивачем.

На підставі вищезазначеного вимоги
позивача щодо стягнення на її користь
витрат на правову допомогу задоволенню
не підлягають.

Вирішуючи питання щодо стягнення
витрат на оплату витрат на проведення
судово-генетичної експертизи, суд
враховує, що вартість експертизи
становить 4701грн.31 коп., та позивач цю
суму сплатила, що підтверджується
відповідними квитанціями /а.с.131-132,т.2/.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На думку суду витрати за проведену
судово-генетичну експертизу необхідно
покласти на відповідача ОСОБА_3,
оскільки саме вона заперечувала факт
батьківства померлого ОСОБА_8 щодо
позивача, хоч інформація щодо
батьківства була їй відома, та саме для
спростування її заперечень була
призначена ця експертиза. Що
стосується відповідача ОСОБА_5, то
достовірно знати відповідну
інформацію вона не могла, оскільки є
молодшою сестрою позивача.

Підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3 і витрати позивача на проїзд до
експертної установи в сумі 80,00 грн.,
підтверджені відповідними квитками
/а.с.127-128,т.2/.

Оскільки позовні вимоги містять
дві вимоги немайнового характеру, а
суми судових витрат не оплачуються
судовим збором, суд вважає, що суд збір
підлягає стягненню з кожного
відповідача в сумі по 107 грн.30 коп.

На підставі вищезазначеного,
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128,130 СК України,
ст.ст.1220,1261,1269 ЦК України, ст.ст. 56, 79,84,88,
212-215 ЦПК України, суд

В И
Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту
родинних відносин (батьківства) та
визнання права на спадкування за
законом, задовольнити частково.

Встановити факт батьківства
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
а саме те, що ОСОБА_1, реєстрація
народження якої проводилося
виконкомом Великосамбірської
сільської ради Конотопського району
Сумської області, 16 серпня 1966 року,
актовий запис №19, - є донькою ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_1 право на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

У задоволенні вимог позивача
ОСОБА_1 про відшкодування витрат на
правову допомогу - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат
за проведення судово-генетичної
експертизи 4701гривню 31 копійку, витрати
на проїзд до експертної установи -80,00
гривень, та на відшкодування витрат по
оплаті судового збору - 107 гривень 30
копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого
судового збору 107 гривень 30 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано, або, якщо скаргу
подано, то після розгляду справи
апеляційним судом, якщо рішення не
скасовано.

Суддя