АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

19 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 16 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И
Л А:

В червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі
- ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», Банк),
посилаючись на неналежне виконання
ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним
договором, звернулося до суду з
позовом, уточненим в подальшому, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року позов
задоволено та у рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ
«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за кредитним
договором № 131/08-Ж від 27.06.2008 в розмірі
381985,23 доларів США звернуто стягнення на
предмет іпотеки - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 яка належить на праві
власності ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не погодившись з
вказаним рішенням суду, звернулися до
суду з апеляційними скаргами, в яких
зазначили, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права без повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_1 зазначив, що ухвалюючи рішення
судом невірно застосовано норми Закону
України «Про іпотеку». В порушення норм
процесуального права судом неповно
з'ясовано обставини, що мають істотне
значення для справи. Вважав, що
звернення Банку до відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_2 з позовними вимогами про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з підстав передбачених Законом України
«Про іпотеку» є необґрунтованими, так
як вказані особи набули право
власності на спірну квартиру, коли
остання не перебувала під іпотекою та
не була внесена до державного реєстру
заборони відчуження нерухомого майна.

ОСОБА_2 в обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначив, що судом
невірно застосовано норми
матеріального права. Суд, застосувавши
положення статті 23 Закону України
«Про іпотеку», які регулюють підстави
переходу прав та зобов'язань за
договором іпотеки при продажу
нерухомого майна від іпотекодавця
наступному покупцю, не взяв до уваги,
що положення вказаної статті не
передбачають можливості переходу прав
та обов'язків іпотекодавця у разі
подальшого продажу майна, щодо якого
іпотека та заборона не зареєстровані.
Зазначив, що він є добросовісним
набувачем, а тому суд повинен був
застосувати положення ст. 388 ЦК України.

Посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам щодо його
законності та обґрунтованості, просили
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 підтримав, з підстав
наведених в ній та просив задовольнити.
Також просив задовольнити апеляційну
скаргу ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 підтримала, з підстав
наведених в ній та просила
задовольнити. Також просила
задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1

Представник позивача - ОСОБА_8 в
судовому засіданні просив апеляційні
скарги відхилити, а рішення залишити
без змін як таке, що є законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження
та вимог, що заявлялися у суді першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 27.06.2008 між
Акціонерним товариством
«ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 131/08-Ж, зі змінами
від 03.09.2009 та від 17.09.2010. За умовами
договору ОСОБА_1 отримано кредит в
розмірі 340000 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 13,4% річних, з кінцевим
терміном повернення 26.05.2023.

В забезпечення кредитного договору №
131/08-Ж між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки, посвідчений
27.06.2008 приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
На підставі договору іпотеки ОСОБА_1
передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею - 97,0 кв.м., жилою площею
39,7 кв.м.

Крім того, був укладений договір поруки
з ОСОБА_10

В зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 умов кредитного договору станом
на 04.04.2012 заборгованість за кредитним
договором складала - 381985,23 доларів США.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 суд вважав, що у зв'язку з
переходом права власності на квартиру,
що була передана в іпотеку від ОСОБА_1
до ОСОБА_4, а в подальшому і до ОСОБА_2
іпотека є дійсною.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду, з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя за
іпотечним договором виникають з
моменту його нотаріального
посвідчення. У разі іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя
виникають з дня вчинення відповідного
правочину, на підставі якого виникає
іпотека, або з дня набрання законної
сили рішення суду (ч. 2 ст. 3 Закону).

Як встановлено судом, заочним рішенням
Солом'янського районного суду м.
Києва від 18.01.2013 кредитний договір №
131/08-Ж від 27.06.2008 та договір іпотеки від
27.06.2008, укладений між ОСОБА_1 та
Акціонерним товариством
«ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК»
визнано недійсними та зобов'язано
приватного нотаріуса ОСОБА_11 зняти
заборону відчуження майна.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі визнання
іпотечного договору недійсним іпотека
припиняється.

Згідно ст. 14 ЦПК України рішення суду є
обов'язковим до виконання на території
України.

Відповідно до відомостей з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
запис про обтяження в Єдиному реєстрі
заборон відчуження нерухомого майна
погашено 06.03.2013 18:48:43.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 06.03.2013 ОСОБА_1 передав у власність
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

На момент укладання договору
купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
квартира не перебувала під іпотечним
зобов'язанням.

20.05.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_12 ОСОБА_5
надала згоду чоловікові ОСОБА_2 на
придбання вказаної квартири.

На момент відчуження ОСОБА_4 квартири,
спірний об'єкт нерухомості не
знаходився в Єдиному реєстрі заборон
та відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Суд вірно встановивши, що на момент
розпорядження майном у власника не
було жодного обмеження, так як предмет
іпотеки не був зареєстрований у
встановленому законом порядку та не
перебував в іпотеці, дійшов
помилкового висновку про дійсність
іпотеки для ОСОБА_4

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» (в редакції, що діяла на час
ухвалення рішення) взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя

виникають з моменту державної
реєстрації іпотеки відповідно до

закону.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження державної реєстрації
іпотеки квартири АДРЕСА_1, що належить
на праві власності ОСОБА_2

Ураховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що відсутні
підстави для застосування положень
статті 23 Закону України «Про іпотеку»
до даних правовідносин.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
не взяв до уваги наведені обставини та
норми закону, що регулюють встановлені
правовідносини, судове рішення
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення
на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/12921/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3381/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.