Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 437/4308/13-ц
Провадження № 22ц/782/5343/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів - Малієнко Н.В., Матвєйшиної О.Б.,

при секретарі- Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 20 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Східна вугільна
компанія", третя особа Публічне
акціонерне товариство „Трест
Луганськшахтопроходка", Товариства з
обмеженою відповідальністю „Восток
Інвест Груп" про витребування майна з
чужого незаконного володіння,
стягнення 3% річних від простроченої
суми,-

ВСТАНОВИЛА :

В березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з зазначеним позовом до
відповідачів, після уточнення якого
остаточно просив витребувати у
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Східна вугільна
компанія» безпідставно набуте майно, а
саме: навантажувальну машину 2 ПНБ-2Б та
передати йому; стягнути з ОСОБА_3 3%
річних від простроченої суми у розмірі
12 123 грн.32 коп. на його користь.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 22 липня 2009 року між ним та
ОСОБА_3 було укладено договір позики на
суму 2 500 000 (два мільйони п'ятсот тисяч)
грн.

09.11.2010 року в забезпечення
виконання зобов'язань за укладеним
договором позики позивач уклав договір
застави обладнання з ТОВ «Восток
Інвест Групп», за яким ТОВ «Восток
Інвест Групп» надало в заставу
позивачу обладнання, а саме
навантажувальну машину 2 ПНБ-2Б,
інвентарний номер №1001.

29.07.2012 року позивач направив лист
на адресу ОСОБА_3, з вимогою повернути
суму боргу або передати у власність
обладнання, зазначене у договорі
застави.

На лист позивача від 29.07.2012 року ТОВ
«Восток Інвест Групп» надало
відповідь, у якій запропонувало
укласти договір про задоволення вимог
заставодержателя.

19.09.2012 року між позивачем та ТОВ
«Восток Інвест Групп» було укладено
договір про задоволення вимог
заставодержателя. Після чого, позивач
звернувся до ТОВ «Восток Інвест Групп»
з вимогою передати йому
навантажувальна машину 2 ПНБ-2Б,
інвентарний номер №1001 на що йому
повідомили, що відповідно до договору
№ 15/11-1 від 15.11.2010 року навантажувальна
машина 2 ПНБ-2Б, інвентарний номер №1001
була передана в тимчасове користування
ПАТ «Трест Луганськшахтопроходка», а
ПАТ «Трест Луганськшахтопроходка» в
свою чергу передало навантажувальну
машину 2 ПНБ-2Б, інвентарний номер №1001 в
заставу ТОВ «Східна вугільна
компанія», у зв'язку з чим просив
задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення суду першої інстанції, з
приводу неправильного застосування
норм матеріального і процесуального
права, за відсутності всебічного та
об'єктивного розгляду справи та
постановити нове рішення про
задоволення позову.

В судове засідання з'явився апелянт
та представник відповідача ТОВ
«Східна вугільна компанія», інші
сторони в судове засідання не
з'явились належним чином повідомлялись
про час та місце розгляду справи, у
зв'язку з чим судова колегія вважає за
можливим розглянути справу за їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
з'явившихся сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що такі вимоги
судом першої інстанції не були
виконані.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було надано доказів щодо
правовідносин, які виникли між ним,
ОСОБА_3 та ТОВ «Восток Інвест Групп»,
суд критично поставився до боргової
розписки, договору застави обладнання
та договору про задоволення вимог
заставодержателя, а тому дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов їх без повного й всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін у даних
правовідносинах, належної правової
оцінки зібраних у справі доказів, з
порушенням норм матеріального закону.

З матеріалів справи вбачається, що 22
липня 2009 року між позивачем та ОСОБА_3
було укладено договір позики на суму 2
500 000 (два мільйони п'ятсот тисяч) грн.
Строк повернення коштів зазначений 22
липня 2012 року.

09.11.2010 року в забезпечення
виконання зобов'язань за укладеним
договором позики позивач уклав договір
застави обладнання з ТОВ «Восток
Інвест Групп», директором якого є
відповідач ОСОБА_3, за яким ТОВ «Восток
Інвест Групп» надало в заставу
позивачу обладнання, а саме
навантажувальну машину 2 ПНБ-2Б,
інвентарний номер №1001.

П.3.7 зазначеного Договору
передбачено, що заставодавец має право
на задоволення своїх вимог шляхом
визнання за ним права власності.

19.09.2012 року між Позивачем та ТОВ
«Восток Інвест Групп» було укладено
договір про задоволення вимог
заставодержателя, згідно якого
Заставодержатель задовольняє
забезпечену заставою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
застави. Заставодатель передає, а
Заставодержатель приймає у власність
належну Заставодателю
навантажувальну машину 2 ПНБ-2Б,
інвентарний номер №1001.( П.3 Договору).

Зазначені обставини підтверджені
наявними в матеріалах справи
документами: розпискою, договором
застави, договором про задоволення
вимог заставодержателя. Зазначені
договори є чинними, сторонами не
оскаржуюються.

Крім цього, зазначені обставини
були підтверджені відповідачем ОСОБА_3,
а позов був ним визнаний в повному
обсязі та останній просив його
задовольнити, у зв'язку з чим зазначені
обставини відповідно до ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Таким чином, виходячи з
вищенаведеного єдиним власником
зазначеного майна є позивач ОСОБА_2

Також, з матеріалів справи
вбачається, що ТОВ «Восток Інвест
Групп» відповідно до договору № 15/11-1
від 15.11.2010 року передала в тимчасове
користування ПАТ «Трест
Луганськшахтопроходка», а ПАТ «Трест
Луганськшахтопроходка» в свою чергу
передало навантажувальну машину 2
ПНБ-2Б, інвентарний номер №1001 в заставу
ТОВ «Східна вугільна компанія».

Відповідно до рішення
господарського суду Луганської
області від 24.04.2012 року, яке було
залишено без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 18.062012 року по
справі за позовом ТОВ «Восток Інвест
Групп» до ПАТ «Трест
Луганськшахтопроходка» та ТОВ «Східна
вугільна компанія» про визнання
договору недійсним та повернення
майна, позов було задоволено, визнано
недійсним договір застави №31 від 14.12.2010
року, укладеного між ПАТ «Трест
Луганськшахтопроходка» та ТОВ «Східна
вугільна компанія».

Таким чином, судовим рішенням, яке
набрало законної сили та має правові
наслідки відповідно до ст. 61 ЦПК
України, було встановлено, що
відповідач ТОВ «Східна вугільна
компанія» безпідставно утримує
зазначене вище спірне майно, яке до
укладення договору про задоволення
вимог заставодержателя, а саме
позивача, тобто до 19.09.2012 року, належало
ТОВ «Восток Інвест Групп», а на даний
час належить позивачеві.

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За змістом ч.1,2 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В силу ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати свої майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, враховуючи наведені
вище обставини, судова колегія
приходить до висновку про те, що у суду
першої інстанції не було правових
підстав для відмови у задоволенні
позову позивачу, як власнику
зазначеного спірного майна, щодо
витребування із чужого незаконного
володіння, а саме з ТОВ «Східна
вугільна компанія», оскільки підстав
вважати, що ТОВ «Східна вугільна
компанія» законно володіє зазначеним
спірним майно, не має та представником
ТОВ «Східна вугільна компанія»
доказів того, що вони володіють на
законних підставах, не було надано, а
тому позов є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Також, підлягають задоволенню
вимоги щодо стягнення з відповідача
ОСОБА_3 3% річних за прострочення
зобов'язання у відповідності до ч.2 ст.
625 ЦК України, оскільки обставини щодо
прострочення виконання грошового
зобов'язання були визнанні
відповідачем ОСОБА_3, сума та строк не
заперечувалось останнім, визнавалися
та підтверджена розрахунком, наданим
позивачем.

З урахування наведеного, доводи
апеляційної скарги заслуговують на
увагу.

Приписами 309 ЦПК України
передбачено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Оскільки під час вирішення
справи судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосовані
норми матеріального права, ухвалене
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314,316,317
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити .

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 20 листопада 2013 року -
скасувати та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» безпідставно набуте майно, а
саме: навантажувальну машину 2 ПНБ-2Б,
інвентарний номер №1001 та передати її
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 3 % річних від
простроченої суми у розмірі 12 123грн.32
коп. на користь ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду
Луганської області набирає чинності
негайно, може бути оскаржено до
касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий :

Судді: