АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання дій нотаріуса протиправними,
скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій,
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду із позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що 26 липня 2013 року
звернувся до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 із заявою та пакетом
документів для оформлення спадкових
прав після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року
дружини ОСОБА_3, а саме видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
нежитлову будівлю, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Проте, 30 жовтня 2013
року приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
винесла постанову про відмову у видачі
вказаного свідоцтва.

Не погоджуючись із вказаною постановою
нотаріуса, позивач просив визнати дії
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
протиправними, скасувати постанову про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на нежитлову
будівлю, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, зобов'язати приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на вказане нежитлове
приміщення. (а.с.3-5)

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без
задоволення. (а.с.37, 39-41)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального права, просив скасувати
рішення суду і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. На обґрунтування скарги
зазначив, що норми ЦК УРСР не містять
прямої вказівки на нотаріальне
посвідчення договорів купівлі-продажу
нежитлової будівлі, тому помилковим є
посилання нотаріуса на недотримання
форми укладення договору передбаченої
ст. 227 ЦК УРСР, крім того нотаріусом
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій з підстав,
які не передбачені ст. 49 Закону України
«Про нотаріат». (а.с.44-47)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала скаргу і
просила її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, були
сповіщені належним чином про що у
справі є докази. (а.с. 100-102)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що скарга
не підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року
позивач звернувся до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 з метою
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року дружини ОСОБА_3, на
нежитлову будівлю, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с.31)

Постановою приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 від 30 жовтня 2013 року було
відмовлено ОСОБА_1 у видачі йому
свідоцтва про право на спадщину за
законом на нежитлову будівлю, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Виносячи вказану постанову, приватний
нотаріус ОСОБА_2 виходила з того, що
договір купівлі-продажу № 2, укладений
06 грудня 1999 року між ТОВ «Злагода, ЛТД»
та ОСОБА_3 не був оформлений належним
чином, оскільки відповідно ст. 227 ЦК
УРСР 1963 року не був нотаріально
посвідчений, та згідно п. 1.9 Інструкції
про порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затвердженої Наказом
Держбуд України № 121 від 09.06.1998 року, до
об'єктів нерухомого майна, що
підлягають державній реєстрації,
відносяться: а) житлові і нежитлові
будинки, садові будинки, дачі, гаражі,
будівлі виробничого, господарського,
соціально-побутового та іншого
призначення, розташовані на окремих
земельних ділянках вулиць, площ і
провулків під окремими порядковими
номерами; б) вбудовані в житлові
будинки нежитлові приміщення (як
частини цих будинків); в) квартири
багатоквартирних будинків

Відповідно до п.1.6 Інструкції про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затвердженої Наказом
Держбуд України № 121 від 09.06.1998 року, яка
була чинна на момент укладання
вищевказаного договору
купівлі-продажу, державна реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого
майна в бюро технічної інвентаризації
є обов'язковою для власників, незалежно
від форми власності.

Відповідно до п. 1.9 вказаної Інструкції
до об'єктів нерухомого майна, що
підлягають державній реєстрації,
відносяться: а) житлові і нежитлові
будинки, садові будинки, дачі, гаражі,
будівлі виробничого, господарського,
соціально-побутового та іншого
призначення, розташовані на окремих
земельних ділянках вулиць, площ і
провулків під окремими порядковими
номерами; б) вбудовані в житлові
будинки нежитлові приміщення (як
частини цих будинків); в) квартири
багатоквартирних будинків.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про
нотаріат»нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, та склад спадкового майна,
на підтвердження чого витребовуються
необхідні документи.

Пунктом 216 Інструкції «Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
№ 20/5, видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, провадиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів про належність цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Згідно з абзацом 4 п. 216 вказаної
Інструкції, якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус вимагає,
крім правовстановлюючого документа,
витяг з Реєстру прав власності.

Підстави відмови нотаріуса у вчиненні
нотаріальних дій визначаються ст. 49
Закону України «Про нотаріат».
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення
такої дії суперечить законодавству
України; 2) не подано відомості
(інформацію) та документи, необхідні
для вчинення нотаріальної дії; 3) дія
підлягає вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії або ця особа діє під впливом
насильства; 5) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень; 6) правочин, що укладається
від імені юридичної особи, суперечить
цілям, зазначеним у їх статуті чи
положенні, або виходить за межі їх
діяльності; 7) особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла плату за її вчинення; 8)
особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,
пов'язані з її вчиненням; 9) в інших
випадках, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні представник
позивача не заперечував того факту, що
ОСОБА_3 не було проведено реєстрацію
права власності на нежитлову будівлю,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

За таких обставин, оскільки до суду не
надано доказів нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу,
укладеного 06 грудня 1999 року між ТОВ
«Злагода, ЛТД» та ОСОБА_3, а також не
надано доказів реєстрації права
власності на вказану нежитлову будівлю
за ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК Українисуд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, не впливають на
правильність ухваленого судом рішення,
тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 грудня 2013 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/723/2014

Головуючий у першій інстанції
-Волокітіна Н.Б.

Доповідач Левенець Б.Б.