інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/1301/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Гуль В.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець
А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 05 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину, яка продовжує
навчання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб -
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів,-

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дитину, яка продовжує
навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що
перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
22.08.2013 року розірвано.

Від спільного проживання у них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає з нею. Син після закінчення
школи навчається в ДВНЗ «Київському
транспортно економічному коледжі і є
студентом 3 курсу, форма навчання денна,
термін навчання до 30.06.2015 року.

У зв'язку з тим, що син продовжує
навчання, не має самостійного
заробітку, знаходиться на її утриманні,
посилаючись на положення ст. 199 СК
України, просила стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4
частина заробітку щомісячно до
досягнення сином 23 річного віку.

В подальшому позивачка ОСОБА_1
збільшила розмір позовних вимог,
мотивуючи тим, що за договором з вищим
навчальним закладом навчання
проводиться на платній основі,
загальна вартість оплати становить 13 140
грн. Крім того, потрібно оплачувати
проживання сина в гуртожитку, його
харчування, одяг та нести інші
необхідні витрати. Фактично син
знаходиться на її утриманні,
відповідач систематичної матеріальної
допомоги на утримання сина не надає,
через що їх син знаходиться у скрутному
матеріальному становищі. Її доходи, які
не набагато перевищують мінімальну
заробітну плату, не дозволяють в
необхідній мірі забезпечувати
утримання сина та нести витрати за його
навчання і проживання у гуртожитку.
Відповідач працює водієм рейсового
автобуса, де отримує постійну
заробітну плату не меншу ніж
встановлений державою мінімальний
заробіток, а фактично набагато більшу,
крім того отримує пенсію в розмірі 1945,41
грн. щомісячно, тому вона вважає, що він
може надавати сину матеріальну
допомогу за закінчення ним навчання в
твердій грошовій сумі по 2000 грн.
щомісячно, на користь інших осіб він
аліменти не сплачує.

Позивачка просила стягнути з
відповідача на свою користь аліменти
на утримання сина у твердій грошовій
сумі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з
дня подачі позову до суду і до
закінчення сином навчання, тобто по
30.06.2015 року включно.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі, при
цьому послалася на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції даним
вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про його
недоведеність та відсутність
передумов для стягнення аліментів на
повнолітню дитину на період навчання, а
саме: потреби ОСОБА_3 у додатковій
матеріальній допомозі та можливості
відповідача надавати таку допомогу.
Крім того, суд врахував, що батьки в
рівній мірі сплачують кошти за
навчання та проживання у гуртожитку
сина ОСОБА_3, допомагають йому в
добровільному порядку матеріально
щомісячно, доказів що йому потрібні
додаткові кошти, крім тих які він
отримує, до суду не надано.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
зроблені за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та неправильного застосування судом
норм матеріального права.

Згідно з ст. 198 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 185 СК України. При
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року, обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу .

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, позивач та
відповідач з 26.08.1989 року перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням суду від 22.08.2013 року шлюб між
сторонами розірвано, рішення набрало
законної сили 03.09.2013 року.

Сторони мають повнолітнього сина
ОСОБА_3, який з 01.09.2012 року навчається на
платній основі за договором, на денній
формі навчання за спеціальністю
«Обслуговування та ремонт автомобілів
і двигунів» Державного вищого
навчального закладу «Київський
транспортно економічний коледж»
Національного транспортного
університету. Дата закінчення навчання
30.06.2015 року. Зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, проживає у гуртожитку
навчального закладу протягом тижня, а
на вихідні дні проживає за адресою
реєстрації з матір'ю. Як пояснили
сторони в судовому засіданні, на даний
час батько проживає окремо.

Мати та батько сплачують порівну на
навчання та проживання у гуртожитку,
мати купує продукти та одежу. У серпні
2013 року відповідач ОСОБА_3 вніс оплату
за навчання та проживання сина в
гуртожитку.

Позивачка ОСОБА_1 працює в Санаторії
профілакторії Київського обласного
інституту післядипломної освіти
педагогічних кадрів і отримує
заробітну плату в середньому у розмірі
1689,53 грн.

Відповідач працює на ТОВ «Союз авто»,
отримує заробітну плату в середньому 845
грн., перебуває на обліку УПФ України в
м. Біла Церква та отримує пенсію в
розмірі 1945,41 грн.

Позивачка зазначає, що підставою для
звернення до суду стало несистематичне
надання відповідачем матеріальної
допомоги на утримання повнолітнього
сина, в той час як її щомісячні витрати
на утримання сина є постійними та
значними.

Колегія суддів вважає помилковими
висновки суду першої інстанції щодо
необгрунтованості позову. Право того з
батьків, з ким проживає повнолітня
дитина, яка продовжує навчання, на
отримання аліментів від другого з
батьків закріплене у ст. 199 СК України, у
зв'язку з чим обґрунтованими є доводи
апелянта щодо законності її вимог про
отримання аліментів на підставі
рішення суду.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції, яке
постановлене з порушенням норм
матеріального права та ухвалення
нового рішення, про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Як встановлено, відповідач має
стабільний дохід, отримує сталий
заробіток та пенсію, що
підтверджується матеріалами справи, а
тому підстави для стягнення аліментів
в твердій грошовій сумі відсутні.

Враховуючи матеріальне становище
дитини та платника аліментів,
відсутність у відповідача інших дітей,
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість стягнення з відповідача
аліментів на утримання сина на період
його навчання в розмірі 1/3 частини від
його заробітку (доходу) щомісячно.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 60, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, ст. ст. 182, 198, 199, 200 СК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
продовжує навчання, в розмірі 1/3
частини від його заробітку (доходу)
щомісячно до закінчення сином
навчання. Розпочати стягнення
аліментів з жовтня 2013 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: