АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/1024/2014
Головуючий в суді 1
інстанції - Шевчук А.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року про
відкриття провадження по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

встановила:

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року відкрито
провадження по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя.

Не погоджуючись з ухвалою,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову, якою відмовити ОСОБА_4 у відкритті
провадження, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права в частині
недотримання правил підсудності.
Вказувала, що позов повинен бути
пред'явлений за правилами виключної
підсудності, що визначені ст. 114 ЦПК
України, оскільки більша частина майна
- дві земельні ділянки знаходяться у
Львівській області.

В судове засідання апелянт та його
представник не з'явились, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Відповідно до вимог ст.
305 ЦПК України колегією суддів
відхилено клопотання представника
апелянта - ОСОБА_3 про відкладення
розгляду справи і визнано за можливе
розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні вважала доводи апеляційної
скарги безпідставними і просила
залишити ухвалу суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук
Т.І., пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач ОСОБА_4 зазначила, що розподілу
підлягає майно, набуте сторонами у
шлюбі :

- квартира АДРЕСА_1;

- майнові права на квартиру НОМЕР_1
будинку АДРЕСА_2,   квартиру НОМЕР_2
будинку АДРЕСА_2,

- майнові права на машиномісця НОМЕР_3
та НОМЕР_4 у будинку АДРЕСА_2;

- дві земельні ділянки, площею 0,9100 га та
0,8505 га для будівництва та
обслуговування комплексу готелів,
розташовані у АДРЕСА_3;

- 100 % статутного капіталу ТОВ
«Українська мова», що зареєстроване за
адресою: вул. Набережна, 59, с. Лісовичі
Вишгородського району Київської
області.

Відкриваючи провадження по справі, суд
першої інстанції виходив із того, що
справа підсудна Оболонському
районному суду м. Києва, та, виходячи
із вимог ст. 119, 120, 122 ЦПК України,
перешкод для відкриття провадження по
справі не встановлено.

Такий висновок суду колегія
суддів вважає правильним виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК
України, позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як вбачається з позовної заяви,
до переліку спільного майна подружжя,
що підлягає розподілу, позивачка
включила двокімнатну квартиру,
загальною площею 86,5 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1, та майнові права на : дві
квартири, площею 125,2 кв.м. і 116,7 кв.м., та
два машиномісця у будинку АДРЕСА_2 , що
розташовані в Оболонському районі м.
Києва, а також дві земельні ділянки,
площею 0,9100 га та 0,8505 га, розташовані у
Сколівському районі, Львівської
області, зазначивши у позовній заяві
вартість цих об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні згоди
- виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 43 Постанови № 3 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ», якщо
пред'явлено позов про право власності
на кілька жилих приміщень (квартир),
розташованих у різних районах міста чи
в різних містах, або позов про поділ
спадкового майна, яке складається з
кількох квартир (об'єктів нерухомості)
у різних місцевостях, тобто вимоги, для
кожної з яких частиною першою статті 114
ЦПК встановлено виключну підсудність,
то позов пред'являється до одного із
судів за вибором позивача, але за
місцезнаходженням основної частини
нерухомого майна, яка за своєю вартістю
перевищує ті, що знаходяться в інших
районах чи місцевостях.

Виходячи із положень ст. 114 ЦПК
України та враховуючи викладені
роз'яснення, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно
відкрито провадження по справі,
оскільки для вимог про поділ
нерухомого майна встановлено один вид
підсудності (виключна), а оскільки
спірне нерухоме майно знаходиться в
різних місцевостях, то позивач має
право вибору підсудності.

Доводи апелянта про те, що
основна частина нерухомого майна
знаходиться у Львівській області, а
тому справа не підсудна Оболонському
районному суду м. Києва і суд повинен
був повернути позовну заяву позивачці,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки, виходячи
із кількості об'єктів нерухомого майна
у Оболонському районі м. Києва та їх
площі, неможливо зробити висновок, що
дві земельні ділянки у Львівській
області за своєю вартістю становлять
основну частину майна, а визначити
його дійсну вартість на стадії
відкриття провадження суд позбавлений
можливості.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача висновків суду не
спростовують і на правильність
постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала судді Оболонського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року про відкриття провадження у
справі постановлена з дотриманням
вимог процесуального закону щодо
правил підсудності, підстави для її
скасування - відсутні, тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: