Провадження № 2/161/872/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

12 лютого 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21 липня
2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ GOH3AK04350720, за яким останній отримав
кредит в розмірі 70000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13,68% на рік на суму
залишку заборгованості, з кінцевим
терміном повернення 21 липня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 липня 2005 року
ОСОБА_3 надав в заставу майно, а саме:
автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300,
2005 року випуску, тип транспортного
засобу: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 на праві власності.

Однак, ОСОБА_2 належним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання, а тому
станом на 01 листопада 2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором в розмірі - 292776,77
доларів США, з яких: 60805,58 - доларів США
заборгованість за кредитом; 92444,51
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
4033,86 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 135492,82
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

Вказує, що в ході моніторингу даного
кредитного договору було встановлено,
що в порушення норм закону, без згоди
банку, заставодавець 19 травня 2006 року,
використовуючи фіктивні документи,
реалізував даний автомобіль ОСОБА_4,
яка в подальшому, 11 вересня 2006 року,
реалізувала його ОСОБА_5, який 17 травня
2007 року продав ОСОБА_9, який в свою
чергу, 18 грудня 2007 року продав даний
автомобіль ОСОБА_7 Також 27 лютого 2009
року автомобіль було реалізовано
ОСОБА_8, а 02 грудня 2009 року спірний
автомобіль був придбаний ОСОБА_1 та
зареєстрований за реєстраційним
номером НОМЕР_2.

На підставі наведеного, просить суд
вилучити в ОСОБА_1 та передати в заклад
банку предмет застави - автомобіль
марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року
випуску, тип транспортного засобу:
легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1 на праві власності,
комплект ключів та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
даний автомобіль, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 292776,77 доларів США, звернути
стягнення на предмет застави
автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300,
2005 року випуску, тип транспортного
засобу: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1, шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась подала суду заяву про розгляд
справи у її відсутності, заперечувала
щодо задоволення позову.

Треті особи в судове засідання не
з'явились з невідомих суду причин, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
безпідставний та не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21 липня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № GOH3AK04350720,
за яким останній отримав кредит в
розмірі 70000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,68% на рік на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення 21 липня 2010 року (а.с. 16-19).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Однак, ОСОБА_2 належним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання, а тому
станом на 01 листопада 2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором в розмірі - 292776,77
доларів США, з яких: 60805,58 - доларів США
заборгованість за кредитом; 92444,51
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
4033,86 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 135492,82
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 липня 2005 року
ОСОБА_3 надав в заставу майно, а саме:
автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300,
2005 року випуску, тип транспортного
засобу: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 на праві власності.

Статтею 572 ЦК України передбачено, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет

застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з позовної заяви, 19
травня 2006 року ОСОБА_3, зняв автомобіль
з обліку і через торговельну біржу 08
липня 2006 року реалізував заставний
автомобіль ОСОБА_4. 11 вересня 2006
року автомобіль був знятий з обліку і
через біржову угоду № 39308 від 31 жовтня
2006 року реалізований ОСОБА_5 та було
зареєстровано за реєстраційним
номером НОМЕР_5 17 травня 2007 року
автомобіль був знятий з обліку і
реалізований ОСОБА_9 за реєстраційним
номером НОМЕР_6. 18 грудня 2007 року
автомобіль був знятий з обліку та через
торгову біржу проданий ОСОБА_7 та 09
лютого 2008 року зареєстровано за
реєстраційним номером НОМЕР_7. 25
березня 2008 року проведена зміна держ. №
НОМЕР_3. 27 лютого 2009 року автомобіль був
знятий з обліку і проданий 25 серпня 2009
року через торгову біржу ОСОБА_8 та
зареєстровано за новим реєстраційним
номером НОМЕР_8. 02 грудня 2009 року
автомобіль знято з обліку і продано
ОСОБА_1, зареєстровано за новим
реєстраційним номером НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у разі
відчуження рухомого майна боржником,
який не мав права його відчужувати,
особа, що придбала це майно за
відплатним договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі
статтею 388 Цивільного кодексу України
за умови відсутності в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
відомостей про обтяження цього
рухомого майна. Добросовісний набувач
набуває право власності на таке рухоме
майно без обтяжень.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», реєстрація
обтяження надає відповідному
обтяженню чинності у відносинах з
третіми особами, якщо інше не
встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Як вбачається з копії витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна на запит органу державної влади
№ 43468134, за параметрами предмета
обтяження № НОМЕР_4, зареєстровано
обтяження 25 листопада 2013 року за № 14029804
на підставі договору застави
автотранспорту GOH3AK04350720 від 21 липня 2005
року на об'єкт обтяження - транспортний
засіб «TOYOTA» номер об'єкта НОМЕР_4, номер
державної реєстрації НОМЕР_1.

Таким чином, відомості в Державний
реєстр обтяжень рухомого майна про
обтяження спірного автомобіля були вже
внесенні після придбання ОСОБА_1
автомобіля «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005
року випуску, а тому відповідач згідно
ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» та ст. 388 ЦК
України є добросовісним набувачем
вказаного автомобіля та набула право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про звернення стягнення слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК
України, ст.ст. 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК
України, на підставі Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
звернення стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.