Справа № 159/970/14-ц
Провадження № 2/159/371/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
24 лютого 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні в залі суду в м.
Ковелі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_1
про відшкодування майнової шкоди в
порядку регресу, -

в с т
а н о в и в :

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Україна» звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 про відшкодування майнової
шкоди в порядку регресу, зокрема прохає
суд ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідача у справі на користь
позивача суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 5907,86 грн.
Обґрунтовуючи позов позивач
посилається на наступні обставини: 14
листопада 2011 року в м. Ковелі, на
перехресті вулиць Ст. Бандери -
Грушевського, з вини відповідача
ОСОБА_1, який керував автомобілем марки
«Тойота Кемрі», днз НОМЕР_1, відбулась
дорожньо-транспортна пригода. Причиною
дорожньо-транспортної пригоди стало
те, що відповідач, в порушення вимог
п.12.1,2.10 «а» Правил Дорожнього руху
України, не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожньої обстановки,
виїхав на зустрічну смугу руху при
виконанні маневру повороту праворуч,
внаслідок чого відбулось зіткнення з
автомобілем марки «Тойота Яріс», днз
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3
Відповідач, після
дорожньо-транспортної пригоди за його
участю, самовільно залишив місце
пригоди. Внаслідок даної ДТП обидва
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Розмір шкоди, заподіяної
внаслідок пошкодження автомобіля
«Тойота Яріс», ДНЗ НОМЕР_2, згідно звіту
про оцінку вартості матеріального
збитку, заподіяного ушкодженням
транспортного засобу №118/12/11 та
рахунку-фактури №АК00009493 склала 6907,86
грн. У зв'язку з тим, що цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_1
була застрахована у ПАТ «Страхова
компанія «Країна» згідно полісу
№ВЕ/4623729, власник автомобіля ««Тойота
Яріс», ДНЗ НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернулась до
позивача з письмовою заявою про
відшкодування шкоди, завданої
відповідачем, тобто виплату страхового
відшкодування. З огляду на зазначені
обставини, у відповідності до ст. 27
Закону України «Про страхування», ст. 29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та ст. 993 ЦК
України позивачем було прийняте
рішення про визнання даної події
страховим випадком та виплату ОСОБА_4,
на підставі страхового акту
№09-72/21849/3.2.29 страхового відшкодування у
розмірі 5907,86 грн., з урахуванням розміру
франшизи 1000 грн. Платіжним дорученням
№152 від 17.05.2012 року страхове
відшкодування було перераховане
ОСОБА_4 Оскільки страхувальник,
відповідач ОСОБА_1 після
дорожньо-транспортної пригоди за його
участю самовільно залишив місце
пригоди, позивач, відповідно до вимог
п.п. «в» п..38.1.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», набув права регресної
вимоги до страхувальника ОСОБА_1

Представник позивача, будучи
повідомленим про час та місце розгляду
справи у передбаченому законом
порядку, в судове засідання не
з'явився, звернувся до суду з письмовою
заявою у якій прохає розглядати справу
у відсутності представника позивача.
Проти ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1, будучи
належним чином повідомленою про час та
місце розгляду справи за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

За змістом ч.5 ст.74 ЦПК у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою місця проживання чи
місця перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
вважається, що судовий виклик або
повідомлення вручене їм належним
чином.

Враховуючи наведене суд
приходить до висновку, що неявка
відповідача в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи по суті у
заочному порядку проти чого не
заперечив представник позивача у своїй
письмовій заяві.

Дослідивши письмові докази у справі
суд приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає задоволенню.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Обставини, якими позивач
обґрунтував позовні вимоги
стверджуються наступними доказами:
постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області у справі про адміністративне
правопорушення №3/0306/2600/11 від 09 грудня
2011 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано
винним у скоєнні адміністративних
правопорушень, передбачених ст.124,122-4
КпАП України і піддано
адміністративному стягненню у виді
штрафу в розмірі 340 грн. Зокрема у ході
розгляду зазначеної адміністративної
справи було встановлено, що відповідач
14 листопада 2011 року в м. Ковелі, на
перехресті вулиць Ст. Бандери -
Грушевського, керуючи автомобілем
марки «Тойота Кемрі», державний
номерний знак НОМЕР_1, в порушення
пп..12.1,2.10 (а) ПДР не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку, виїхав на зустрічну смугу
руху при виконанні маневру повороту
праворуч, в результаті чого допустив
зіткнення з автомобілем марки «Тойота
Яріс», державний номерний знак НОМЕР_2,
унаслідок чого обидва транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Будучи водієм транспортного засобу,
ОСОБА_1 залишив місце
дорожньо-транспортної пригоди, до якої
причетний, тобто вчинив
адміністративні правопорушення,
передбачені ст. 124,122-4 КУпАП.

Згідно ч.1-3 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами, які
беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній.... справі,
що набрало законної сили, не
доказується при розгляді інших справ.

17 листопада 2011року на адресу ВАТ
«Страхова компанія «Країна» ВДАІ
Ковельського МВ було скеровано довідку
про обставини ДТП, яка мала місце 14.11.2011
року, учасником якої був автомобіль
«Тойота Кемрі», державний номерний
знак НОМЕР_1 під керуванням
страхувальника ОСОБА_1, який з місця
пригоди зник.

За змістом ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Як передбачено ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріального збитку, заподіяного
ушкодженням транспортного засобу
№118/12/11 та рахунком-фактурою №АК00009493
розмір шкоди, заподіяної внаслідок
пошкодження автомобіля «Тойота Яріс»,
ДНЗ НОМЕР_2, становить 6907,86 грн.

Страховим актом №09-72/21849/3.2.29
доводиться та обставина, що
страховиком, тобто позивачем у справі,
прийнято рішення про здійснення
виплати потерпілій ОСОБА_4 страхового
відшкодування по страховому випадку
від 14 листопада 2011 року згідно
рахунку-фактури №АК00009493 від 25.11.2011 року
в сумі 5907,86 грн.

Згідно ст. 1166,1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Факт страхування автомобіля
«Тойота Кемрі», державний номерний
знак НОМЕР_1 у ПАТ «Страхова компанія
«Країна» доводиться копією полісу
№ВЕ/4623729 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 30.11.2010 року.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування
являє собою страхову виплату, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Згідно ч.3 ст. 22 ЦК України збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, третьої особи.

Копією заяви потерпілої ОСОБА_4 на
виплату страхового відшкодування від
27.03.2012 року та копією платіжного
доручення №152 від 17 травня 2012 року
доводиться та обставина, що сума
страхового відшкодування була
сплачена позивачем потерпілій ОСОБА_4 у
повному обсязі.

Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до підпункту «в»
пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду якщо він після
дорожньо-транспортної пригоди за його
участю самовільно залишив місце
пригоди чи відмовився від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду щодо
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або щодо вживання
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, або вжив
алкоголь, наркотики чи лікарські
препарати, виготовлені на їх основі
(крім тих, що входять до офіційно
затвердженого складу аптечки або
призначені медичним працівником.

Відтак вимога позивача, щодо
стягнення з відповідача в порядку
регресу суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 5907,86 грн.,
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Платіжним дорученням №89 від 28
січня 2014 року доводиться та обставина,
що судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з розглядом даної справи в суді
становлять 243,60 грн..

Враховуючи наведене, зазначені
судові витрати, понесені позивачем у
справі, підлягають стягненню з
відповідача у справі.

На підставі ст. 15,30, 58,59, 60-62, 85, 88, 212,
213, 215, 173,174 ЦПК України, керуючись ст. 27
Закону України «Про страхування», ст. 22,
993,1166,1187, 1191 ЦК України, ст. 22, пп. «в»
п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» суд -

в и р і ш
и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_3) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» ( Код , р.р.9867 в
ПАТ «Правекс-Банк», м. Київ, МФО 380838)
суму страхового відшкодування в
розмірі 5907,86 грн. ( п'ять тисяч дев'ятсот
сім грн.. 86 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_3) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» ( Код , р.р.9867 в
ПАТ «Правекс-Банк», м. Київ, МФО 380838)
судові витрати у справі в розмірі 243,60
грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10-ти
днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча:
Т.М.Луньова