АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/3207/2014
Головуючий у І інстанції Саадулаєв А.І.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013року усправі
за скаргою ОСОБА_1 до начальника
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва Гоція Б.І. про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013року
скарга ОСОБА_1 до начальника Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва Гоція Б.І. про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії - залишена без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати, постановити
нову ухвалу про задоволення скарги,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, на виконанні
ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва
перебував виконавчий лист №2610/1516/2012
від 20.04.12 року, виданий Шевченківським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході здійснення виконавчого
провадження державним виконавцем ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва Чеботар O.A. накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1
та заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна(а. с. 46).

19 квітня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Шевченківського районного
управління юстиції м. Києва Чеботар O.A.
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, виконавчий
лист направлено за належністю до ВДВС
Сарненського РУЮ Рівненської області в
зв'язку із зміною місця проживання
боржника(а. с. 6).

Як зазначає скаржник, станом на 31.08.2013
року заборгованість по аліментах
погашена, про що свідчить довідка,
видана начальником ВДВС Сарненського
РУЮ.

23 вересня 2013 року представником
скаржника була направлена заява до
ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва з
проханням зняти накладений арешт на
майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати
відчуження будь-якого майна, проте
арешт на майно, на момент звернення до
суду, не знято.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків не стягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Отже, у разі направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби, арешт,
накладений на майно боржника, не
знімається, та не скасовуються інші
вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення.

Тобто, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що вимоги скаржника
щодо визнання дій державного виконавця
неправомірними та зняття арешту з
майна скаржника, є необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню
та вірно зазначив, що ОСОБА_1 не
позбавлений можливості відповідно до
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження» звернутися з позовом до
суду про зняття арешту з майна.

Доводи апеляційної скарги приписів
статтей 50 та 57 Закону України «Про
виконавче провадження» не
спростовують.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою
про визнання дій ВДВС Шевченківського
РУЮ м. Києва неправомірними з вимогою
визнати дії ДВС щодо відмови у знятті
арешту з майна боржника ОСОБА_1 та
заборони здійснювати відчуження
будь-якого майна, неправомірними, та
зняти арешт з майна та заборону
здійснювати відчуження будь-якого
майна.

Інших вимог в скарзі заявлено не було.

З цих підстав судом першої інстанції
правомірно не перевірялись обставини,
передбачені статтею 20 Закону України
«Про звернення громадян».

Оскільки ухвала суду постановлена
з дотриманням норм процесуального
права, висновки суду обґрунтовані,
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для
її скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: