Справа № 812/8779/12
Провадження №2/333/296/13
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2013 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді:
Холод Р.С.,

при секретарі:
Жанжаровій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, його представника
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: міське
комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ»
про виселення з квартири, усунення
перешкод у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду із
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про
виселення з квартири, усунення
перешкод у користуванні квартирою,
посилаючись на те, що наймачем
двокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 Зазначена квартира
знаходиться у одноповерховому будинку
- котеджі та належить до державного
житлового фонду, не приватизована та
балансоутримувачем її є МКП
«ОСНОВАНІЄ», яке є правонаступником КП
«ВРЕЖО №11».

ОСОБА_4 тривалий час перешкоджає
позивачам користуватися квартирою, так
як вони також там зареєстровані та
мешкали. На виконання рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя державний виконавець 10.04.2012
року вселив позивачів до спірної
квартири та відповідач ОСОБА_4 віддав
останнім ключі від квартири та
запевнив, що не буде перешкоджати
користуватися квартирою.

Разом із тим, з часу примусового
вселення практично нічого не
змінилося. ОСОБА_4 без згоди позивачів
вселив до квартири ОСОБА_6, яка має
постійне місце мешкання у іншому місці.
Відповідачі, діючи спільно не пускають
позивачів до квартири, коли
знаходяться вдома, а коли залишають
квартиру - випускають на подвір'я двох
великих собак, які ведуть себе
агресивно та можуть завдати шкоди
здоров'ю.

Враховуючи, що ОСОБА_6 була вселена без
письмової згоди всіх членів сім'ї, які
проживають разом, тобто позивачів, тому
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять суд виселити
ОСОБА_6 зі спірної квартири та усунути
перешкоди позивачам щодо користування
квартирою та підсобними приміщеннями.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала повністю з підстав,
викладених у ньому, та просила суд його
задовольнити. Додатково пояснила, що
відповідач ОСОБА_4 це її колишній
чоловік, а другий позивач ОСОБА_3 - це
їхній спільний син. Заселилися вони у
спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ще
у 1978 році. ОСОБА_6 мешкає у спірній
квартирі з ОСОБА_4 не менше 10 років. На
цей час вона повинна мешкати у своїх
родичів та друзів, через те, що ОСОБА_4
та ОСОБА_6 чинить перешкоди щодо
користування спірною квартирою. У
квітні 2012 року її та ОСОБА_3 державний
виконавець примусово вселив до спірної
квартири за адресою: АДРЕСА_1. Разом із
тим, відповідачі звільнили лише одну
кімнату та не забрали своїх речей з
цієї кімнати. Тому вони з ОСОБА_3 вийшли
з будинку, а потім вже не змогли
повернутися до квартири. ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 зачиняють так хвіртку, щоб її
неможливо було відкрити, крім того
випускають собак, які дуже агресивно
себе поводять.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
наполягав на задоволенні позову,
посилаючись, що у ОСОБА_1 відсутнє
постійне місце проживання. Факти,
встановлені у судовому засіданні,
дають підстави стверджувати, що
перешкоди чинились з боку відповідачів
та ОСОБА_6 була незаконним чином
вселена до спірної квартири.

Позивач ОСОБА_3 також у повному обсязі
підтримав позовні вимоги та підтвердив
обставини, викладені у позові.
Додатково пояснив, що він з моменту
останнього примусового вселення до
спірної квартири (12.04.2012 року) не менше 20
разів намагався потрапити до квартири
АДРЕСА_1. У нього є і ключі від дверей,
але ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постійно
випускають собак, які агресивно себе
поводять та заважають пройти до
будинку. На цей час він тимчасово
мешкає зі своєю родиною: дружиною та
дитиною у будинку по АДРЕСА_1. Цей
будинок належить його дружині -
подарунок від її батьків. Він досить
довго сплачував за комунальні послуги
у спірній квартирі, але враховуючи, що
він там не живе, перестав це робити.
ОСОБА_6 мешкає у спірній квартирі не
менше 10 років.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти
задоволення позову та пояснив, що він з
позивачем ОСОБА_1 розірвали шлюб у 1997
році згідно рішення суду, а у спірну
квартиру заселилися у 1978 році. З 2000 року
у спірній квартирі мешкає ОСОБА_6, з
якою вони одружилися у 2004 році. Жодних
перешкод у користуванні квартирою ні
ОСОБА_1, ні ОСОБА_3 він та ОСОБА_6 не
чинять. Під час останнього примусового
заселення він віддав ключ від вхідних
дверей до квартири, звільнив кімнату та
планував у подальшому винести меблі із
вивільненої кімнати. Разом із тим,
позивачі не забажали мешкати у кімнаті
та перестали приходити до спірної
квартири. Поряд - у будинку АДРЕСА_1
мешкає зі своєю дружиною ОСОБА_3, а у
ОСОБА_1 також є місце для проживання.
Тому, усі вимоги позивачів зводяться
лише до грошової компенсації. Собаки,
які є у дворі спірного житла, - це
непородисті собаки невеликого росту,
які не можуть завдати шкоди здоров'ю.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
наполягала на відмові у задоволенні
позову, посилаючись, на те, що факт
здійснення перешкод з боку
відповідачів у суді не доведений та
ОСОБА_6 законним шляхом заселилася до
спірної квартири і на цей час вона є
дружиною ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_6 заперечувала проти
задоволення позову, повністю
підтвердила пояснення ОСОБА_4 та
додатково зазначила, що вона є дружиною
останнього та має право мешкати разом з
ним. Крім того, жодних перешкод у
користуванні спірною квартирою вона та
ОСОБА_4 не здійснювала.

Представник третьої особи - МКП
«ОСНОВАНИЕ» в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином та
своєчасно повідомлений про час та
місце розгляду справи. Відповідно до
вимог ст.169 Цивільно-процесуального
кодексу України його неявка в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи.

Допитана свідком ОСОБА_7 пояснила, що
вона мешкає у будинку АДРЕСА_8. Її
декілька разів запрошували бути
понятим при вселенні позивачів у
спірну квартиру. З ОСОБА_1 вона
приходила не менше 3 разів. З будинку
ніхто не виходив, а одного разу вийшла
ОСОБА_6, яка зазначила, що ОСОБА_4
відсутній вдома, тому необхідно
приходити, коли останній буде вдома. У
двір будинку зайти неможливо: по-перше,
закрита на замок хвіртка, по-друге, у
дворі бігають дві злі собаки. У квітні
2012 року ОСОБА_4 відкрив двері запустив
позивачів, її та брата ОСОБА_1 з
державним виконавцем. Коли ОСОБА_1
спитала, що як вони будуть приходити,
коли не буду вдома ОСОБА_4, ОСОБА_6
відповіла, що можуть зайти через вікно.
Остання проживає у спірній квартирі не
менше 5 років.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_9
пояснив, що він є братом ОСОБА_1 та його
декілька разів запрошували, щоб він був
понятим при вселенні позивачів. При
ньому тричі позивачі та державний
виконавець намагалися вселитися, але
лише у квітні 2012 року їм відкрив двері
ОСОБА_4, який зазначив, що у подальшому
необхідно приходити до спірної
квартири лише коли він буде вдома.

Допитаний свідком ОСОБА_10 пояснив, що
він є другом ОСОБА_4 та 1-2 рази на
тиждень приходить до останнього у
гості. ОСОБА_1 зі спірної квартири
виїхала добровільно, ще до їх
розлучення з ОСОБА_4, тому ще не могла
мешкати у спірній квартирі через
кредиторів. Речей ОСОБА_3 він у спірній
квартирі не бачив, ОСОБА_6 мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, приблизно з 1998 року.

Допитана у якості свідка ОСОБА_12
пояснила, що вона часто буває у гостях у
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Остання за адресою:
АДРЕСА_1 мешкає, приблизно з 2000 року.
Жодного разу біля будинку вона не
бачила позивачів. Коли приходить до
відповідачів, то собаки не заважають
пройти у будинок.

Вислухавши позивачів, представника
ОСОБА_1, відповідачів, представника
ОСОБА_4, свідків, вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази,
суд приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності,
балансоутримувач - МКП «ОСНОВАНІЄ»,
основним наймачем зазначеної квартири,
згідно особистого рахунку НОМЕР_1 є
ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ухвали Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2000
року про затвердження мирової угоди
ОСОБА_4 визнає права користування за
ОСОБА_1 жилим приміщенням, розташованим
за адресою: АДРЕСА_1. У свою чергу,
остання також визнає за ОСОБА_4 право
користування зазначеним жилим
приміщенням. Комунальні послуги
сторони домовилися сплачувати у
розмірі 1/3 (а.с. 45).

Згідно паспорту громадянина України
серії НОМЕР_2, виданого 22.01.2000 року
Комунарським РВ УМВС України в
Запорізькій області на ім'я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, остання з 04.04.1979 року
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
6).

Відповідно паспорту громадянина
України серії НОМЕР_3, виданого 28.03.2003
року Комунарським РВ УМВС України в
Запорізькій області на ім'я ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, останній з 06.04.1995 року
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
7).

Факт реєстрації позивачів та ОСОБА_4 у
спірній квартирі підтверджується
довідкою МКП «ОСНОВАНІЄ» від 08.10.2012
року (а.с. 11).

Актом державного виконавця
Комунарського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_13
від 10.04.2012 року встановлений факт
вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 та надання ОСОБА_4
ключів від вказаної квартири позивачам
(а.с. 9).

11.04.2012 року державний виконавець
Комунарського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції Трифанова
Т.В. винесла постанову про закінчення
виконавчого провадження по
виконавчому документу № 2-55 від 21.11.2011
року про вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.
10).

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_4, виданого 17.03.1998 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарської
районної адміністрації м. Запоріжжя
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано та
останній залишено прізвище «ОСОБА_1»
(а.с. 47).

Згідно свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_5, виданого 31.01.2004 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 уклали шлюб, та останній
залишено прізвище «ОСОБА_6» після
реєстрації шлюбу (а.с. 47).

Даними паспорта громадянина України
серії НОМЕР_6, виданого 26.04.2001 року
Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області на ім'я ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлено, що остання
знята з реєстрації 04.12.2012 року за
адресою: АДРЕСА_5 та на цей час
реєстрація відсутня (а.с. 54).

Квартира АДРЕСА_1, де мешкає позивач
ОСОБА_3, належить ОСОБА_4 згідно витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (а.с. 82).

Статтею 47 Конституція України гарантує
кожному право на житло.

Згідно ст.9 Житлового кодексу України
ніхто не може бути виселений із
займаного приміщення, або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Як передбачено ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення
між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" № 2 від
12.04.1985 року передбачено, що вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням, а також чи не
зберігала ця особа за собою право
користування іншим жилим приміщенням.

Таким чином, у судовому засідання
встановлено, що ОСОБА_6 у квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 вселилася як член
сім'ї (дружина) ОСОБА_4 - користувача
вказаним житловим приміщенням. На цей
час спірна квартира є постійним місцем
мешкання ОСОБА_6, яка не зареєстрована
за будь-якою адресою, тому, суд вважає,
що остання як дружина відповідача
ОСОБА_4 набула рівного з іншим членом
сім'ї ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права
користування жилим приміщенням за
вказаною адресою, що свідчить про
наявність підстав для відмови у
задоволенні позову в частині виселення
ОСОБА_6

Разом із тим, з урахуванням пояснень
сторін у справі, дослідження письмових
доказів та пояснень свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, достовірність і правдивість
фактів, повідомлення якими, суд не
ставить під сумнів, та вважає, що факт
вчинення перешкод позивачам з боку
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у праві користування
жилим приміщенням у спірній квартирі є
доведеним.

Відповідно до ч.1 ст.88
Цивільно-процесуального кодексу
України, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 58, 60, 169, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 9, 61, 63-64 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
третя особа: міське комунальне
підприємство «ОСНОВАНІЄ» про
виселення з квартири, усунення
перешкод у користуванні квартирою -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не чинити
ОСОБА_1, ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні та проживанні у квартирі
за адресою: АДРЕСА_1 та належними
підсобними приміщеннями.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові витраті у
розмірі 107 грн. 30 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.
Холод

Справа № 812/8779/12

Провадження №2/333/296/13

РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

22 квітня 2013 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді:
Холод Р.С.,

при секретарі:
Жанжаровій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, його представника
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: міське
комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ»
про виселення з квартири, усунення
перешкод у користуванні квартирою, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
третя особа: міське комунальне
підприємство «ОСНОВАНІЄ» про
виселення з квартири, усунення
перешкод у користуванні квартирою -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не чинити
ОСОБА_1, ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні та проживанні у квартирі
за адресою: АДРЕСА_1 та належними
підсобними приміщеннями.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові витраті у
розмірі 107 грн. 30 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.
Холод