Справа № 462/9370/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2014 року
Залізничний
районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Рущак
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про виселення без надання іншого
жилого приміщення, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з
позовом, в якому просять виселити
відповідача з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.
Позов мотивує тим, що вказана квартира
належала на праві власності сторонам
по справі, проте рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 14.08.2013 року
припинено право власності відповідача
на 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_1 та
зобов'язано ТУ ДСА України у Львівській
області виплатити відповідачу грошову
компенсацію вартості частки квартири у
сумі 119 333 грн. 33 коп., які були сплачені
згідно квитанції № ПН106 від 13.08.2013 року.
Вказане рішення набрало законної сили,
проте Головне управління казначейства
України у Львівській області грошових
коштів відповідачу не виплатило і він
продовжує займати вказану вище
квартиру без достатніх правових
підстав, добровільно звільнити її не
бажає, чим створює їм перешкоди у
користуванні власністю, тому наявні
підстави для його виселення у судовому
порядку.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримала, пояснення
дала аналогічні викладеним у позовній
заяві. Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_5 позов підтримав,
доповнив, що відповідач 13.01.2014 року
отримав кошти в сумі 119 333,33 грн., як
компенсацію 1/3 частини вартості
квартири АДРЕСА_1, тому вимоги
позивачів підставні та підлягають до
задоволення.

Відповідач у судовому засіданні
позов визнав, зазначив, що в січні 2014
року отримав компенсацію вартості
частки квартири в сумі 119 333, 33 грн.,
проте ще не встиг придбати собі
квартири та зобов'язався за 1,5 місяці
звільнити спірну квартиру.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані у справі докази, суд
вважає, що позов слід задовольнити з
наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав,
а суд, здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Права власника житлового
будинку, квартири визначені ст.383 ЦК
України та ст.150 ЖК Української РСР,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім»ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження
чи втручання в право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 32 ЦПК України
факти, встановлені судовим рішенням, що
набрало законної сили по одній
цивільній справі, не доводяться знову
при розгляді інших цивільних справ, в
яких беруть участь ті самі особи.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 14.08.2013 року припинено право
власності відповідача на 1/3 частку у
квартирі АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_2
право власності на 2/3 частки у квартирі
АДРЕСА_1 та зобов'язано ТУ ДСА України у
Львівській області виплатити ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості частки
квартири у сумі 119 333 грн. 33 коп., які
були сплачені згідно квитанції
№0789, МФО 825014 згідно квитанції №
ПН106 від 13.08.2013р. Рішення не оскаржено,
набрало законної сили та підлягає до
виконання.

Згідно довідки ЛКП «Сигнівка»
від 09.01.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1 знятий з
реєстраційного обліку 03.12.2013 року
згідно рішення суду.

Також відповіддю в.о.
начальника управління Державної
судової адміністрації в Львівській
області від 04.02.2014 року
підтверджується, що 13.01.2014 року ОСОБА_4
отримав кошти в сумі 119 333,33 грн., як
компенсацію 1/3 частини вартості
квартири АДРЕСА_1 на виконання рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 14.08.2013 року по справі № 462/1928/13-ц.

Однак, з пояснень сторін,
вбачається, що відповідач добровільно
спірну квартиру не залишив та
продовжує там проживати.

Статтею 47 Конституції
України закріплено право кожного
громадянина України на житло. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Положеннями статті 9 ЖК
Української РСР визначено, що ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Частиною першою ст.109 ЖК
Української РСР визначено, що
виселення із займаного приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК Української
РСР осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Згідно ст.ст. 317, 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позов про виселення відповідача у
примусовому порядку без надання іншого
житла підлягає задоволенню, оскільки
після набрання законної сили рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 14.08.2013р. право власності на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 припинено,
він повинен був добровільно виселитись
із спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 174, 209, 212,
214-215 ЦПК України, ст. 317, 321, 383, 391ЦК
України, ст.ст. 9, 109, 116, 150 ЖК України, суд
-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.
Примусово виселити ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд.

СУДДЯ: (підпис)

Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя:
Б.М.Гедз