КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5028/13-ц
Провадження № 2/520/2218/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

за участю секретаря -
Сушко М.О., Манукян М.О., Харитонової І.С.,

Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дунайсудноремонт»

до Приватного акціонерного товариства
«Міська страхова компанія»,

ОСОБА_3,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Турист»

про стягнення суми страхового
відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дунайсудноремонт» звернулося до
Київського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ПАТ «Міська
страхова компанія», ОСОБА_3, в якій
просить суд стягнути з відповідачів у
солідарному порядку суму страхового
відшкодування у розмірі 34 660, 09грн., а
також судовий збір у розмірі 346,60грн.

В обґрунтування заявленого позову
представник позивача посилається на
те, що 05.11.2012року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено належний ПАТ
«Дунайсудноремонт» автомобіль марки
VOLKSWAGEN TOURAN, номер державної реєстрації
НОМЕР_2.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 10.12.2012року винним у скоєнні
ДТП визнано ОСОБА_3 - водія автобусу
Богдан, номер державної реєстрації
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_6.

Представник позивача зазначає, що
відповідальність ОСОБА_3, згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ОСЦВ №АВ1258287 застрахована у
Приватному акціонерному товаристві
«Міська страхова компанія» 16.02.2012року,
а 11.01.2013року позивачем було подано
заяву про виплату страхового
відшкодування до ПАТ «Міська страхова
компанія», однак станом на 15.04.2013року
ані письмового повідомлення, ані
страхового відшкодування позивач не
отримав.

З урахуванням того, що вина
застрахованого за полісом ОСОБА_3, як
вказує представник позивача, була
визнана судом, то ДТП, що сталася
05.11.2012року, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», є страховим випадком,
внаслідок якого у ПАТ «Міська страхова
компанія» настає обов'язок здійснити
виплату страхового відшкодування ПАТ
«Дунайсудноремонт».

Представник позивача зазначає, що
через бездіяльність ПАТ «Міська
страхова компанія», позивач був
змушений звернутися до ФОП «ОСОБА_7»
для визначення розміру витрат,
пов'язаних з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу VOLKSWAGEN TOURAN, номер
державної реєстрації НОМЕР_2, який
належить позивачу.

Так, представник позивача вказує, що
згідно висновку про розмір
матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням транспортного засобу,
встановлено вартість відновлювального
ремонту з урахуванням зносу у розмірі 33
860,09грн. та вартість робіт з оцінки
розміру матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням транспортного засобу у
розмірі 800, 00грн., що разом складає 34
660,09грн.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що на даний час ПАТ «Міська
страхова компанія» не здійснило
виплату страхового відшкодування, а
вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП визнана
судом, позивач вважає, що ПАТ «Міська
страхова компанія» та ОСОБА_3 повинні
відповідати солідарно за понесену
матеріальну шкоду, у зв'язку з чим, ПАТ
«Дунайсудноремонт» звернувся до суду
із відповідним позовом.

У судовому засіданні 18.06.2013року судом,
за клопотанням представника позивача,
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору було залучено ОСОБА_6,
а також з власної ініціативи залучено
ОСОБА_5 та ТОВ «Турист» до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору.

У судовому засіданні 20.01.2014року
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, у судове засідання
20.01.2014року не з'явився, надав до
канцелярії суду заяву, в якій просив
розглянути справу за його відсутності,
у зв'язку із знаходженням на
лікарняному, а також надав 17.06.2013року та
08.10.2013року заперечення на позову, в яких
відповідач - ОСОБА_3 позов не визнав,
вважав його необґрунтованим, просив
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на те, що на момент ДТП
автомобіль Богдан, номер державної
реєстрації НОМЕР_1 був застрахований у
ПАТ «Міська страхова компанія», що
підтверджується полісом №АВ/1258287
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.02.2012року, у зв'язку з чим,
на підставі ст. 629 ЦК України,
відшкодувати заподіяну матеріальну
шкоду повинно ПАТ «Міська страхова
компанія».

Відповідач - ПАТ «Міська страхова
компанія» про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
у судові засідання не з'явився, про
поважність причин відсутності не
повідомив, заперечення на позовну
заяву не надав.

У судовому засіданні 20.01.2014року
представник третьої особи - ТОВ
«Турист» та третя особа - ОСОБА_4
позовну заяву ПАТ «Дунайсудноремонт»
залишили на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_5 про час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, у судові засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, заперечення
або письмові пояснення на позовну
заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи -
ТОВ «Турист» та третьої особи - ОСОБА_4,
суд дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом у судовому засіданні
05.11.2012 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Богдан», н/з НОМЕР_1 по вул.
Генерала Петрова в м. Одесі, не витримав
безпечну швидкість руху та безпечну
дистанцію, внаслідок чого допустив
зіткнення з попереду зупинившимся
автомобілем «Фольксваген», н/з НОМЕР_2,
що призвело до пошкодження
транспортних засобів, чим порушив
вимоги п.п. 12.1., 13.1. «Правил дорожнього
руху України».

Внаслідок ДТП транспортний засіб
позивача - «Фольксваген», н/з НОМЕР_2
отримав механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 10.12.2012року у справі
№1512/15613/12 ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП (а.с.8).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вказана постанова суду у
адміністративній справі є чинною
станом на момент розгляду справи судом
та встановлює, що ОСОБА_3 у судовому
засіданні свою вину визнав, у скоєнні
правопорушення розкаявся.

Таким чином, суд вважає доведеним у
судовому засіданні, що ДТП, яка
спричинила механічні пошкодження
автомобіля позивача - ПАТ
«Дунайсудноремонт», відбулась з вини
відповідача - ОСОБА_3

Судом встановлено, що транспортний
засіб «Богдан», н/з НОМЕР_1, належить
ОСОБА_6 (а.с.29), який в свою чергу, по
довіреності, передав його ФОП ОСОБА_5

01.03.2012року між ТОВ «Турист» (наймач) та
ФОП ОСОБА_5 (наймодавець) було укладено
договір №219 найму транспортного
засобу, відповідно до умов якого,
наймодавець передає наймачеві у
користування транспортний засіб марки
Богдан А 091, 2002року випуску,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Факт передачі зазначеного
транспортного засобу наймачу - ТОВ
«Турист» підтверджується актом
приймання автомобіля від 01.03.2012року
(а.с. 34), а також тимчасовим
реєстраційним талоном (а.с. 30).

Таким чином, судом встановлено, що під
час дорожньо-транспортної пригоди
транспортний засіб марки Богдан А 091,
н/з НОМЕР_1, знаходився у користуванні
ТОВ «Турист», а ОСОБА_3 на момент ДТП був
працівником ТОВ «Турист» на посаді
водія (а.с. 50, 52).

Судом також встановлено, що 16.02.2012року
між ОСОБА_6 та ПАТ «Міська страхова
компанія» було укладено поліс №АВ/1258287
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до умов якого, було
застраховано автомобіль «Богдан А091»,
номерний знак НОМЕР_1. Термін дії даного
договору складає з 17.02.2008року по
16.02.2013року включно. Страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю складає 100 000, 00грн., за шкоду,
заподіяну майну складає 50 000, 00грн.,
розмір франшизи складає 500, 00грн.

Таким чином, суд зазначає, що на момент
скоєння дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 як власника автомобіля «Богдан
А091» була застрахована у ПАТ «Міська
страхова компанія».

Згідно звіту №159/12 по визначенню
вартості матеріального збитку,
спричиненого власнику автомобіля
VOLKSWAGEN TOURAN, реєстраційний номер НОМЕР_2,
пошкодженого внаслідок ДТП, вартість
матеріального збитку складає 33 860,09грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з виконанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогнебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно положень ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових
відносинах на підставі трудового
договору (контракту) і завдала шкоди
життю чи здоров'ю у зв'язку з
використанням транспортного засобу, що
належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Згідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому. Визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілих, встановлюється
при укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки. Для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому повинна бути компенсована
сума франшизи у повному обсязі
одночасно із виплатою страховиком
страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що в процесі розгляду
адміністративної справи встановлено,
що ОСОБА_3 винний у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, а на
момент дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу - ОСОБА_6,
яким на момент ДТП на належній правовій
підставі керував ОСОБА_3, була
застрахована у ПАТ «Міська страхова
компанія», суд вважає, що ПАТ «Міська
страхова компанія» повинно
відшкодувати ПАТ «Дунайсудноремонт»
суму страхового відшкодування, без
врахування суми франшизи, у розмірі 33
360, 09грн., яка складається з: 34 660, 09грн.
(сума страхового відшкодування) - 500,
00грн. (франшиза) - 800, 00грн. (оплата послуг
спеціаліста, яким було складено звіт по
визначенню вартістю матеріального
збитку) = 33 360, 09грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
відмовити ПАТ «Дунайсудноремонт» у
задоволенні вимоги про стягнення у
солідарному порядку з відповідачів
суми франшизи, оскільки на момент ДТП
транспортний засіб «Богдан», н/з
НОМЕР_1, знаходився у користуванні ТОВ
«Турист» на підставі договору найму
транспортного засобу (а.с.31), а ОСОБА_3 є
працівником ТОВ «Турист» (а.с. 50) та під
час ДТП виконував свої трудові
обов'язки, у зв'язку з чим, вимоги про
стягнення суми франшизи повинні бути
пред'явлені безпосередньо до
роботодавця - ТОВ «Турист», який не є
відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Однак, в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України, доказів того, що вартість
робіт з оцінки розміру матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням
транспортного засобу складає 800,00грн.,
представником позивача суду надано не
було, у зв'язку з чим, у задоволені вимог
в цій частині також необхідно
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати
по сплаті судового збору підлягають
стягненню з відповідача - ПАТ «Міська
страхова компанія» на користь позивача
- ПАТ «Дунайсудноремонт» пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дунайсудноремонт» до
Приватного акціонерного товариства
«Міська страхова компанія», ОСОБА_3, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Турист» про
стягнення суми страхового
відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Міська страхова компанія»
(місцезнаходження: м. Донецьк,
Будьонівський район, вул.
Краснооктябрська, буд. 111, ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Дунайсудноремонт» (Оденська обл., м.
Ізмаїл, вул. Артема, 1, ) 33
360 (тридцять три тисячі триста
шістдесят) грн. 09 коп. страхового
відшкодування, 333 (триста тридцять три)
грн. 60 коп. витрат по сплаті судового
збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.