Провадження № 2/308/729/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Голяна О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Лумшорського дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
«Полонина» Закарпатського обласного
приватного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист», третя особа
Закарпатське обласне приватне
акціонерне товариство по туризму та
екскурсіях «Закарпаттурист» про
стягнення невиплаченого при
звільненні розрахунку, компенсації за
затримку розрахунку при звільненні та
підзвітних сум,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Лумшорського дочірнього підприємства
лікувально-оздоровчого комплексу
«Полонина» Закарпатського обласного
приватного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист» про стягнення
невиплаченого при звільненні
розрахунку, компенсації за затримку
розрахунку при звільненні та
підзвітних сум. Посилається на те, що
він був прийнятий на роботу в
Лумшорський ДП ЛОК «Полонина» на
посаду інженера та в подальшому
звільнений із займаної посади за
власним бажанням. Перед ним рахується
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 5628.37 грн. та по підзвітних сумах
у розмірі 8526.42 грн., що підтверджується
довідкою від 06.12.2012 р., виданою та
підписаною директором і головним
бухгалтером Лумшорський ДП ЛОК
«Полонина». У зв'язку з тим, що вказана
заборгованість до цього часу
відповідачем йому не повернута він
змушений звернутися з даним позовом до
суду. Просить суд стягнути з
відповідача на його користь 5628.37 грн.
заборгованості по заробітний платі,
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
та 8526.42 грн. підзвітних сум. В судовому
засіданні уточнив позовні вимоги та
одночасно заявивши клопотання про
поновлення йому строку для звернення
до суду з вимогою про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
просив стягнути з відповідача на його
користь компенсацію у зв'язку із
затримкою виплати розрахунку при
звільненні за період з 05.12.2012 р. по 30.12.2013
р. в сумі 20676.41 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю посилаючись
на обставини викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала з підстав,
зазначених у письмових запереченнях.
Додатково пояснила, що про наявну в
матеріалах справи довідку про
наявність перед позивачем
заборгованості від 06.12.2012 р. її
довіритель їй нічого не повідомляв.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково виходячи з
наступного.

Статтею 43 Конституції України
встановлено, що право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Пунктом
2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

В судовому засіданні встановлено, що
24.10.2011 р. позивача ОСОБА_1 було прийнято
на посаду інженера Лумшорського ДП ЛОК
«Полонина» та 05.12.2012 р. звільнено з
даної посади за власним бажанням, що
стверджується записами у його трудовій
книжці (а.с. 4).

З оглянутого в судовому засіданні
оригіналу довідки № 70 від 06.12.2012 р.,
підписаної директором та головним
бухгалтером ДП ЛОК «Полонина» та
скріпленою печаткою вбачається, що в
Лумшорському ДП ЛОК «Полонина» перед
ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі
14154.79 грн., а саме по заробітній платі в
сумі 5628.37 грн. та по підзвітних сумах
8526.42 грн. (а.с. 3).

Листом директора ДП ЛОК «Полонина» № 76
від 27.12.2012 р., наданим позивачем у
судовому засіданні стверджено, що
останній звертався до відповідача з
листом від 25.12.2012 р. щодо проведення з
ним розрахунку при звільненні та
заборгованості по заробітній платі, на
який йому було повідомлено, що у зв'язку
з неможливістю працювати та приймати
відвідувачів зимою 2012 року та весною 2013
року коштів для проведення з ним
розрахунку немає. Планується літнє
оздоровлення дітей в сезон
червень-серпень 2013 року, після чого у
вересні з ним буде проведено
розрахунок.

Вказана заборгованість до цього часу
відповідачем не повернута позивачеві,
через що останній звернувся з даним
позовом до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. У
відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно до положень ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене та те, що
відповідач при звільненні ОСОБА_1 до
цього часу не провів з ним розрахунок
заборгованості по заробітній платі у
сумі 5628.37 грн. та підзвітних сумах у
сумі 8526.42 грн., що підтверджується
вищевказаною довідкою від 06.12.2012 р., суд
вважає, що позов в цій частині є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В обґрунтування заявлених вимог в
частині стягнення з Лумшорського ДП
ЛОК «Полонина» середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку позивач послався на
проведений ним самостійно розрахунок,
згідно якого вказав, що його посадовий
оклад на дату звільнення становив 2000
грн. Додавши до посадового окладу
надбавку «гірські» 25 % - 500 грн. та з
відрахуванням до фондів (ПФ, ПДФО) до
видачі визначив суму 2003.97 грн. На
підставі проведених розрахунків
просив стягнути з відповідача на його
користь компенсацію за період з 06.12.2012
р. по 30.12.2013 р. враховуючи відчислення у
фонди (ПФ, ПДФО) у сумі 20676.41 грн. Однак,
суд вважає ці вимоги безпідставними з
огляду на наступне.

Згідно змісту ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

У пункті 20 Постанови № 13 від 24.12.1999 р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
Пленуму Верховного суду України
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про оплату
праці», зокрема, до інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, належать: виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Аналізуючи норми ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» та ст. 117 КЗпП
України, слід дійти висновку про те, що
відносини стосовно виплати заробітної
плати за своєю правовою природою є
трудовими, а за своєю суттю середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні є компенсаційною
виплатою за порушення права на оплату
праці, яка нараховується в розмірі
середнього заробітку.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р.,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяця роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів/годин, а у випадках,
передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - на число календарних
днів за цей період.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення цих вимог процесуального
закону ОСОБА_1 не надав суду належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження
позовних вимог про стягнення з
відповідача компенсації за період з
06.12.2012 р. по 30.12.2013 р. у сумі 20676.41 грн., а
тому в задоволенні позову в цій частині
слід відмовити за недоведеністю.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
з відповідача в дохід держави слід
стягнути судовий збір у сумі 243.6 грн.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП
України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Лумшорського дочірнього
підприємства лікувально-оздоровчого
комплексу «Полонина» Закарпатського
обласного приватного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1 5628
(п'ять тисяч шістсот двадцять вісім)
гривень 37 коп. заборгованості по
заробітній платі та 8526 (вісім тисяч
п'ятсот двадцять шість) гривень 42 коп.
підзвітних сум.

Стягнути з Лумшорського дочірнього
підприємства лікувально-оздоровчого
комплексу «Полонина» Закарпатського
обласного приватного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Закарпаттурист» до спеціального
фонду державного бюджету України 243
(двісті сорок три гривні) гривні 60 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.