Справа № 131/1957/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2014

Іллінецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Волошина С.В.

при секретарі: Мозоль Л.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Іллінці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Купчинецької
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області про встановлення
факту належності нерухомого майна на
праві власності та визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до
суду із зазначеним позовом, вказавши,
що ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1, помер ОСОБА_5
про що в книзі реєстрації смертей
виконавчого комітету Купчинецької
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області вчинено
відповідний актовий запис за № 7 та
видано свідоцтво про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина,
що складається з ? частини житлового
будинку з господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1. Інша ? частина
житлового будинку належить дружині
покійного - ОСОБА_4, як співвласнику
житлового будинку. Також до спадкової
маси ввійшли: земельна ділянка,
розташована в АДРЕСА_1 на території
Купчинецької сільської ради, площею
0,3234 га, з яких 0, 2500 га призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, 0,0734 га - для ведення
особистого підсобного господарства; та
земельна ділянка, розташована на
території Купчинецької сільської ради,
площею 3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

При житті ОСОБА_5 залишив заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Іллінецької державної нотаріальної
контори 07 червня 2004 року за реєстровим
№ 1646, за яким земельну ділянку та
житловий будинок, які розташовані в
АДРЕСА_1 він заповів дочці - ОСОБА_1, інше
майно, зокрема земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розміром 3, 2828 га, розташовану на
території Купчинецької сільської ради
заповів в рівних частках: ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6

У встановлений законом шестимісячний
термін ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. ОСОБА_6 від належної їй
спадщини за заповітом та за законом
відмовилась в нотаріальному порядку.

В позовні заяві також наведено, що
разом зі спадкоємцями за заповітом,
право на обов'язкову частку у спадщині
відповідно до ст. 1241 ЦК України
належить непрацездатній дружині
покійного - ОСОБА_4 Так як на день смерті
спадкодавця вона постійно проживала
разом з ним, і не відмовилась від
прийняття спадщини, а тому відповідно
до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається
такою що прийняла спадщину, шляхом
фактичного вступу в управління майном.

На даний час спадкоємці бажають
оформити спадкове майно, однак не
можуть цього зробити в нотаріальному
порядку, про що є відповідна
нотаріальна відмова, з зазначенням,
того, що свідоцтво про право на
спадщину не може бути видано
спадкоємцям по тій причині, що право
власності спадкодавця на спірні
земельні ділянки оформлено з
застосуванням бланків державних актів
старого зразка, без вказівки на
кадастрові номери земельних ділянок,
які необхідно вказати нотаріусу у
свідоцтві про право на спадщину, а
також у зв'язку з тим, що спадкодавцем
не проведено реєстрації права
власності на житловий будинок в бюро
технічної інвентаризації, що і змусило
позивачів звертатись з вказаним
позовом до суду з проханням визнати за
ними право власності відповідно на
спірний житловий будинок та земельні
ділянки у відповідних частках.

В судове засідання позивачі не
з'явились, проте засобами поштового
зв'язку надіслали на адресу суду заяви,
у яких просили розглядати справу у їх
відсутність, заявлені позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та
просили позов задовольнити.

Відповідач - Купчинецька сільська рада
Іллінецького району Вінницької
області позовні вимоги визнала
повністю, про що до суду подано
відповідний лист із проханням вирішити
справу у відсутність представника
сільської ради.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в
даному випадку наявні всі законні
підстави для ухвалення рішення про
задоволення позову в судовому
засіданні, відповідно до вимог ст. 174
ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, від 16.05.2013 року № 24 - 753/0/4 - 13 при
вирішенні спорів про визнання права
власності на спадкове майно судам слід
керуватись законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самих спадкодавців на момент
закінчення будівництва будинків,
зокрема ЦК УРСР 1963 року, Законом
України «Про власність», Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Мін'юсту
Української РСР від 31 жовтня 1975 року №
45/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах. За змістом зазначених
нормативних актів виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В по господарських книгах при
визначенні року побудови зазначається
рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювались рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними по господарських книг
сільських, селищних Рад із додатками
списків громадян, яким ці будинки
належали. Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності на будинок
колгоспного і робітничого двору.

Згідно довідки виконавчого комітету
Купчинецької сільської ради № 414 від 29
липня 2013 року, спадковий будинок в
АДРЕСА_1 відноситься до категорії
колгоспних дворів і станом на 15 квітня
1991 року у будинку проживали ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 (а.с. 17). Наявність такого запису
є підставою для встановлення факту
належності на праві власності
спадкодавцю ОСОБА_5 ? частки вказаного
житлового будинку, та визнання за
ОСОБА_4 права власності на ? частину
вказаного житлового будинку.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 належить
обов'язкова частка у спадковому майні
незалежно від змісту заповіту, яка
встановлюється у розмірі половини
спадкового майна, яке належало б їй при
спадкуванні за законом, то їй належить ?
від ? (враховуючи, що спадкоємців першої
черги за законом на день смерті
спадкодавця було четверо: ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_4), це є
підставою для визнання за нею права
власності в порядку спадкування у
відповідній частці на:

- 1/8 земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1 на території
Купчинецької сільської ради, площею
0,3234 га, з яких 0,2500 га призначено для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, 0,0734 га - для ведення
особистого підсобного господарства; 1/8
земельної ділянки, розташованої на
території Купчинецької сільської ради,
площею 3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; 1/8
від 1/2, тобто 1/16 житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, та,
враховуючи, що інша ? частка вказаного
будинку належить ОСОБА_4, як
співвласнику вказаного будинку,
вказане є підставою для визнання за нею
права власності на (1/16 +1/2) = 9/16
вищевказаного житлового будинку.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 також
прийняли належну їм спадщину за
заповітом, то відповідно до змісту
заповіту з врахуванням належної ОСОБА_4
обов'язкової частки у спадковому майні,
їм відповідно до закону належить:

- ОСОБА_1 16/16 - 9/16 = 7/16 житлового
будинку, розташованого в АДРЕСА_1; 8/8 - 1/8=
7/8 земельної ділянки, розташованої в
АДРЕСА_1 на території Купчинецької
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області, площею 0,3234 га, з
яких 0,2500 га призначено для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, 0,0734 га - для
ведення особистого підсобного
господарства; 8/8 - 1/8 = 7/8 : 2 (оскільки
земельна ділянка для ведення товарного
с/г виробництва заповідалась ОСОБА_1, та
ОСОБА_3 в рівних долях) = 7/16 земельної
ділянки, розташованої та території
Купчинецької сільської ради, площею
3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

- ОСОБА_3 на 7/16 земельної ділянки,
розташованої на території
Купчинецької сільської ради, площею
3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Суд вважає за можливе прийняти
визнання позову відповідачем і
задовольнити позовні вимоги позивачів,
оскільки вони, окрім наведеного вище та
повного їх визнання відповідачем,
підтверджується поданими позивачами
письмовими доказами, а саме: копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (а.с 10),
копією державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ВН
№ 002964 від 10 грудня 2001 року відповідно
до якого ОСОБА_5 являвся власником
земельної ділянки площею 3,2828 га,
розташованої на території
Купчинецької сільської ради з цільовим
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 13), витягом з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки (а.с. 24),
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 30 листопада 2002
року, відповідно до якого ОСОБА_5 на
праві власності належала земельна
ділянка, площею 0,3234 га (а.с. 12), копією
заповіту від 07 червня 2004 року (а.с. 14),
копіями нотаріально посвідчених заяв
спадкоємців про прийняття та відмову
від прийняття спадщини (а.с. 15 - 17);
нотаріальною відмовою нотаріуса
ОСОБА_8 від 10 липня 2013 року, відповідно
до якої позивачам відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину по
причині застосування бланків
державних актів старого зразка, без
вказівки в них на кадастрові номери
земельних ділянок, які необхідно
вказати в нотаріальних свідоцтвах про
право на спадщину та не проведення
первинної реєстрації права власності
на спірний житловий будинок. (а.с. 19).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України,
до складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщин і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Враховуючи те, що позивачі на
даний час не можуть у встановленому
законом нотаріальному порядку
оформити свої спадкові права на
наведене вище нерухоме майно, їх права
та інтереси підлягають судовому
захисту, шляхом визнання за ними права
власності у відповідних частках на
спірний житловий будинок та земельні
ділянки.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачами по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивачів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 81 ЗК України, ст. ст. 15, 16,
1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1236, 1268, 1297 ЦК України,
ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності на праві
приватної власності покійному ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, ? житлового
будинку з відповідною частою
господарських будівель, розташованого
в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючої за адресою АДРЕСА_1, право
власності на ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель, розташованого
в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючої за адресою АДРЕСА_1, право
власності на майно, що є обов'язковою
часткою у спадковому майні після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4,
що складається з: 1/8 земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1 на території
Купчинецької сільської ради, площею 0,
3234 га., з яких 0,2500 га призначено для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, 0,0734 га для ведення особистого
підсобного господарства; 1/8 земельної
ділянки, розташованої на території
Купчинецької сільської ради, площею
3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
та 1/16 житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель,
розташованого в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючої за адресою АДРЕСА_1, право
власності на 9/16 житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель, розташованого в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючої за адресою АДРЕСА_2,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
складається з : 7/16 житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, 7/8 земельної
ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, на
території Купчинецької сільської ради,
площею 0, 3234 га, з яких 0, 2500 га призначено
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, 0, 0734 га - для ведення
особистого підсобного господарства; 7/16
земельної ділянки, розташованої на
території Купчинецької сільської ради,
площею 3,2828 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживаючого в АДРЕСА_3,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
складається з 7/16 земельної ділянки,
розташованої на території
Купчинецької сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, площею 3,2828 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний
суд.

Суддя: