Дата документу 10.02.2014
Провадження № 2/334/419/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого
судді Турбіної Т.Ф., при секретарі
Нестеренко Ю.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О
В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що 31.05.2011р.
ОСОБА_2 під розписку позичив у нього
2000,00 доларів США та зобов'язався
повернути до 01.12.2011р. суму 2200,00 доларів
США. Відповідач ухиляється від
повернення боргу, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з нього суму
заборгованості в гривневому
еквіваленті, з урахуванням індексу
інфляції і 3% річних, яка за курсом НБУ
станом на дату розрахунку становить
19115,00 грн. При цьому просить стягнути
вказаний борг за курсом НБУ станом на
дату ухвалення рішення.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності. Просить позов
задовольнити у повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

Суд вважає можливим, керуючись ст.
ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути
справу та ухвалити заочне рішення за
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики вважається
укладеним у момент передачі грошей або
інших речей, визначених родовими
ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Судом встановлено, що 31.05.2011р. між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір
позики, відповідно до умов якого
позивач надав в позику грошові кошти в
розмірі 2000,00 доларів США терміном до
01.12.2011р., ОСОБА_2 зобов'язався повернути
позивачу до 01.12.2011р. 2200,00 доларів США.

На підтвердження укладення договору і
отримання ОСОБА_2 грошових коштів
позивачем надано оригінал розписки.

Зі спірних правовідносин випливає, що
між сторонами був укладений договір
позики в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Проте за ч. 2 цієї статті якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи надані докази, суд дійшов
висновку про доведеність факту
невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за
договором позики щодо повернення боргу
відповідно до умов договору у сумі 2200,00
доларів США, що у гривневому
еквіваленті (відповідно до офіційного
курсу НБУ 8,5282 грн. за 1 долар США станом
на день ухвалення рішення 10.02.2104р.)
становить 18762,04 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору і
закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлено договором.

Згідно до вимог ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
відповідач (боржник) не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки має місце невиконання
зобов'язання по поверненню боргу, суд
вважає, що вимоги позивача про
стягнення 3% річних від простроченої
суми є обґрунтованими і підлягають
задоволенню. При визначенні розміру 3%
річних суд враховує наступне.

Сума, яка підлягала сплаті
відповідачем до 01.12.2011р., становить 2200,00
доларів США, однак не повернута на
теперішній час. Період прострочення в
межах заявлених вимог становить 710 днів
(з 02.12.2011р. по 11.11.2013р). Отже, 3% річних
становитимуть 128,38 доларів США, що
еквівалентно 1094,85 грн. (сума боргу х 3% :
365 днів х 710 днів).

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню сума заборгованості з
урахуванням 3% річних у розмірі 19856,89
грн.

Позовні вимоги про стягнення
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення не ґрунтуються на
вимогах закону, оскільки, як
встановлено судом, предметом позики
були грошові кошти в іноземній валюті.
Офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто зменшення
купівельної спроможності гривні, а не
іноземної валюти. Таким чином,
інфляційні втрати можуть бути
застосовані лише до боргу, який був
визначений у гривнях. Стягнення боргу
за курсом гривні до долара США вже є
захистом інтересу позивача від
інфляційного процесу і тому положення
ст. 625 ЦК України щодо стягнення
інфляційних втрат у цьому випадку
застосуванню не підлягає. З наведених
підстав у стягненні суми боргу з
урахуванням індексу інфляції слід
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати у сумі 229,40
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики у
сумі 18762,04 грн., три проценти річних у
сумі 1094,85 грн., а всього 19856,89 грн.
(дев'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят
шість грн. 89 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати на оплату
судового збору у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Позивач може оскаржити
рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.