Справа № 577/428/14-ц
Провадження № 6/577/25/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р.

.
м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд в
складі:

головуючого
Кущенка М.Ф.

при секретарі
Олійник В.П.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Конотопського МРУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 до виконання своїх
зобов"язань ,

В С Т А Н О В И В :

Автор подання, погодженого з
керівником відділу ДВС, свої вимоги
обгрунтувує тим,що у нього на
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2- 2518 від 27.12.2003р. , виданого
Конотопським міським судом про
стягнення із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в
розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку.

Однак боржник ніде не працює ,
будь-яких доходів чи майна не має ,
майно, на яке може бути звернуто
стягнення у нього відсутнє, аліменти
сплачував не регулярно. В результаті
цього утворилася заборгованість
станом на 23.01.2014р. в сумі 44811,89 грн. За
їхнім зверненням ухвалою суду від
17.12.2008р. боржник оголошений в розшук. У
них маються дані , що боржник має намір
виїхати в Російську Федерацію і таким
чином продовжити ухилятися від
виконання своїх обов"язків.
Посилається на ст.6 ЗУ "Про порядок
виїзду з України та в"їзду в Україну
громадян України" і ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження" і
просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України вказаного
боржника до погашення ним боргу в
сумі 44811,89грн.

На розгляд справи автор подання не
з"явився, подав заяву в якій просить
розглянути подання без їх участі,
вимоги підтримує.

Перевіривши матеріали справи суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Згідно із вимогами ст. 377-1 ч.1 ЦПК
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконанні судових
рішень, вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженого з
начальником відділу державної
виконавчої служби в день подання без
виклику чи повідомлення сторін та
зацікавлених осіб. Відповідно до
вимог ст.6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в"їзду в Україну
громадян України" громадянину України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорту або у виїзді за кордон
у випадках існування невиконаних
зобов"язань до їх виконання .

У статті 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,
зазначено, що кожен, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, має право вільно пересуватися
і вільно вибирати місце проживання в
межах цієї території. Кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1 також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Судом встановлено, що із ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 стягнуті
аліменти на утримання доньки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку по
якому відкрито виконавче провадження
13.01.2004р. і заборгованість з їх сплати
станом 2014р. становить 44811,89 грн. В
матеріалах справи відсутні дані, чи
являється боржник громадянином
України. Це має значення оскільки
тільки до громадян України може бути
примінений вказаний захід. Крім цього в
матеріалах справи відсутні дані про
зміну прізвища боржником із "Суярова",
по якому стягнуті аліменти , на
"Антонов", у відношенні якого ставиться
питання обмеження права на виїзд за
межі України.

Окрім того, застосування таких
обмежень може мати місце тільки у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Автор подання мотивує своє
прохання і тим, що боржник має намір
виїхати в Росію, однак яких-небуть
підтверджень цьому не представляє і не
мотивує причини можливого виїзду.
Враховуючи обмеження можливовсті
заробітків на території реєстрації
боржника, то виїзд в Росію для
заробітків може свідчити і про намір
боржника заробити кошти і
розрахуватись із боргами, а не
ухилятись від їх погашення. Вказане
найбільш вірогідне, оскільки виїхати
до Росії можливо тільки на обмежений
час згідно із діючим там
законодавством.

Виходячи із викладеного та
керуючись ст.ст.210, 377-1 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Конотопський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня ухвалення , а для
учасникаів, що не приймали участі в
судовому засіданні - з дня отримання
копіі ухвали.

СуддяМ. Ф. Кущенко