У Х В А Л А

17 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Завгородньої І.М.,Мазур Л.М., Леванчука
А.О.,Маляренка А.В., розглянувши
заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року в справі за
позовом заступника Рівненського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері діючого в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України уповноваженим
представляти відповідні функції в
спірних відносинах, органом оборони
України уповноваженим якого є Концерн
«Військторгсервіс» до ОСОБА_7 про
визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року заступник
Рівненського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
діючого в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України
уповноваженим представляти відповідні
функції в спірних відносинах, органом
оборони України уповноваженим якого є
Концерн «Військторгсервіс» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_7 про
визнання правочину недійсним.

Посилався на те, що договір
купівлі-продажу від 29 січня 2009 року
укладений між ОСОБА_7 та Державою в
особі Міністерства оборони України в
особі філії управління Західного
оперативного командування Концерну
«Військторгсервіс», предметом якого є
відчуження нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вчинено продавцем без необхідного
обсягу цивільної дієздатності та за
відсутності вільного волевиявлення
власника майна. Продавцем в даному
договорі виступав начальник філії
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування Концерну
«Військторгсервіс» ОСОБА_8, який діяв
на підставі дозволу начальника
Головного управління торгівлі
Міністерства оборони України ОСОБА_9
від 18 жовтня 2004 року, який в свою чергу
був наділений повноваженнями на
відчуження нерухомого майна на
підставі довіреності Міністерства
оборони України від 4 жовтня 2004 року №
220/2071. Довіреність, яка надана ОСОБА_9
було скасовано окремим дорученням
Міністерства оборони України від 12
лютого 2005 року № 1235/з. Крім того,
повідомленням № 10-07-00329 від 1 лютого 2013
року Фонд державного майна України
вказував, що ним у встановленому
порядку не надавалось погодження на
відчуження майна, яке є предметом
купівлі-продажу в оспорюваному
договорі. Просив договір
купівлі-продажу нерухомого майна від 29
січня 2009 року визнати недійсним та
застосувати наслідки недійсності
правочину.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 липня 2013 року
позовні вимоги заступника
Рівненського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
діючого в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України
уповноваженим представляти відповідні
функції в спірних відносинах, органом
оборони України уповноваженим якого є
Концерн «Військторгсервіс»
задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
нерухомого майна укладений
29 січня 2009 року між Концерном
«Військторгсервіс» в особі начальника
філії «Управління торгівлі Західного
оперативного командування» ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 недійсним та зобов'язано
Концерн «Військторгсервіс» повернути
ОСОБА_7 сплачені ним за придбане
приміщення кошти в сумі 1 439 069 гривень 40
копійок.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 29 серпня
2013 року, рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 3
липня 2013 року частково змінено,
виключено з мотивувальної частини
посилання на перебування спірного
майна в чужому незаконному володінні
ОСОБА_6

В решті рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 3 липня 2013
року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року касаційну
скаргу відхилено. Рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 липня 2013 року,
змінено в частині рішенням
апеляційного суду Рівненської області
від 29 серпня 2013 року залишено без змін.

3 лютого 2014 року здана на пошту і 5
лютого 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року.

У допуску до провадження у Верховному
Суді України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (ст. ст. 203, 215 ЦК
України) заявник послався та додав:

- копію постанови Вищого
господарського суду України від
27 листопада 2013 року в справі за
позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та застосування правових
наслідків недійсного правочину, якою
касаційну скаргу залишено без
задоволення, постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від 3
вересня 2013 року - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України
сторони та інші особи, які брали участь
у справі, мають право подати заяву про
перегляд судових рішень у цивільних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту заяви та доданої до неї копії
постанови Вищого господарського суду
України від 27 листопада 2013 року не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки встановлені судом фактичні
обставини, в постанові суду касаційної
інстанції, на яку посилається заявник,
не є тотожним порівняно з ухвалою, про
перегляд якої ставиться питання.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, а тому в
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.
72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
заступника Рівненського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері діючого в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України уповноваженим представляти
відповідні функції в спірних
відносинах, органом оборони України
уповноваженим якого є Концерн
«Військторгсервіс» до ОСОБА_7 про
визнання правочину недійсним за заявою
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді:

І.М. Завгородня

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко