Справа №487/7672/13-ц 20.01.2014 20.01.2014 20.01.2014
Провадження №22-ц/784/254/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

20 січня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової
Т.В.,

з секретарем судового засідання
Шпонарською О.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 рішення Заводського районного
суду міста Миколаєва від 05 грудня 2013
року, ухвалене по цивільній справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
квартирою, роз'єднання рахунків та
зобов'язання не вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
квартирою, роз'єднання рахунків та
зобов'язання не вчиняти певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначала, що квартира АДРЕСА_1
належить сторонам на праві спільної
часткової власності. Посилаючись на те,
що добровільної згоди щодо визначення
порядку користування спірною
квартирою ними не досягнуто, просила
виділити у її користування жилу
кімнату, площею 17.2 кв.м та лоджію,
площею 2.2 кв.м., у користування
відповідача - жилу кімнату, площею
10.3 кв.м, залишити у спільному
користуванні кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор, вбудовану шафу;
зобов'язати відповідача не порушувати
правила користування жилим
приміщенням та дотримуватися норм
санітарного стану, а також зобов'язати
комунальні служби роз'єднати рахунки
по сплаті комунальних послуг.

Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 05
грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

При вирішенні спору суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
окремі кімнати не відповідають частці
кожного співвласника у спільному майні
та порушуються права відповідача, то
відсутні і передбачені ст.358 ЦК України
підстави для визначення порядку
користування квартирою.

Але з таким висновком суду та
застосуванням ним норм цивільного
законодавства не можна погодитись,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст.41,47 Конституції
України та ст.9 ЖК України державою
гарантовано право громадянина на
власність та житло.

Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Усі суб'єкти права власності є
рівними перед законом. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Право власності (володіння,
користування, розпорядження) може бути
обмежено чи припинено або власника
може бути зобов'язано надати право
користування його майном іншим особам
лише у випадках і в порядку,
встановленому законом. Право власності
є непорушним.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

На квартиру, яка є об'єктом права
власності розповсюджується такий же
правовий режим. Зокрема, громадяни, які
мають у приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право володіти,
користуватися та розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Квартири, що є у приватній власності
громадян, не можуть бути в них вилучено,
а власника не може бути позбавлено
права користування квартирою, крім
випадків, установлених законодавством
України. Якщо квартира є об'єктом права
спільної часткової власності, то
зазначені положення стосуються усіх
співвласників.

За ст. 358 ЦК України та п. 14 постанови
Верховного Суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» - право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. При цьому, кожен із них має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі недосягнення
співвласниками згоди про таке, спір
вирішується судом за такими ж
правилами. При цьому квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири.

У протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Окрім того, співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власність.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5
є власниками квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 45, 6 кв.м, кожен на ?
частку (а.с.9-11,33,34).

Вказана квартира розташована на 8
поверсі 9 поверхового будинку та
складається із двох жилих кімнат,
житловою площею 27.5 к.в., у тому числі
кімната, жилою площею 17.2 кв.м. та
кімната, жилою площею 10.3 кв.м., тобто, на
кожного із власників припадає 13.75 кв.м.
жилої площі.

Із матеріалів справи слідує, що між
сторонами існує конфлікт з приводу
користування спірною квартирою, в
зв'язку з чим позивач звернулася до
суду з позовом про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та
визначення порядку користування ним.

При цьому, порядок користування, який
позивач просить встановити, про
виділення їй кімнати, жилою площею 17,2
кв.м. дійсно не відповідає її частці у
власності на спірну квартиру, але
враховуючи обставини справи та
розташування кімнат, відступлення від
розміру житлової площі належної
сторонам відповідно їхнім часткам при
вказаному порядку користування не
порушує прав співвласників та не
позбавляє відповідача, у такому
випадку, захистити своє право у інший
спосіб, що передбачений законом.

Отже, колегія суддів вважає, що позовні
вимоги в частині визначення порядку
користування квартирою є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

За такого, колегія суддів вважає за
необхідним з підстав, передбачених п.4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першій інстанції скасувати в частині
визначення порядку користування
квартирою і ухвалите нове, яким позов
ОСОБА_7 в цій частині задовольнити, і
встановити порядок користування
спірною квартирою відповідно до
варіанту, запропонованому позивачем.

Щодо позовних в частині роз'єднання
рахунків та зобов'язання відповідача
не вчиняти певні дії, то колегія суддів
погоджується з висновками районного
суду про відмову в цій частині з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 звертаючись до суду з позовом
до ОСОБА_5 про визначення порядку
користування житловим приміщення,
одночасно просила зобов'язати такі
комунальні підприємства, як Публічне
акціонерне товариство
енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго», Публічне
акціонерне товариство «Миколаївгаз»,
Житлово - комунальне підприємство №2,
Комунальне підприємство
«Миколаївводоканал», роз'єднати
рахунки по сплаті комунальних послуг.

Відповідно до ст.30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи.

Комунальні підприємства, в якості
відповідача, в особі належної
юридичної особи, до участі у справі не
були притягнуті.

Обов'язок вчинити певну дію, суд може
покласти лише на відповідача.

Враховуючи, що вищевказані комунальні
служби не є відповідачами у справі,
тому на них не можна покласти обов'язок
на укладення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 окремих
договорів про надання комунальних
послуг.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду проте, що позивач не
надав доказів на підтвердження того, що
відповідач порушує правила
користування квартирою або санітарні
норми. Хоча у відповідності до вимог ч.1
ст.60 ЦПК України це обов'язок позивача.

Зважаючи на те, що рішення суду в цій
частині ухвалено згідно з вимогами
норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованості
висновків суду, підстав для його
скасування не вбачається.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
також стягнути 229 грн. 40 коп. судових
витрат за розгляд справи у судах першій
і апеляційної інстанціях.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду
міста Миколаєва від 05 грудня 2013 року в
частині визначення порядку
користування квартирою скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1: виділити у
користування ОСОБА_7 житлову кімнату,
площею 17.2 кв.м. з лоджією площею 2.2 кв.м.,
у користування ОСОБА_5 - житлову кімнату
площею 10,3 кв.м., залишити в спільному
користуванні співвласників: коридор
площею 4.8 кв.м., кухню площею 7.6 кв.м.,
вбиральню площею 1.1 кв.м., ванну кімнату
площею 2.0 кв.м. та вбудовану шафу площею
0.4кв.м.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: