Справа № 2/380/504/13 Головуючий у І
інстанції Кравець О.А.Провадження №
22-ц/780/1442/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука
М.А.

при секретарі Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ

цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма НАДІЯ" на
рішення Тетіївського районного
суду Київської області від 18 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма НАДІЯ",
третя особа на стороні відповідача
відділ Держземагенства у Тетіївському
районі Київської області про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом
та просила визнати недійсним договір
оренди земельної частки укладений між
нею та відповідачем 19 квітня 2011 року.

Просила скасувати державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки, зобов'язати відповідача ТОВ
«Агрофірма Надія» повернути їй
земельну ділянку та стягнути судові
витрати.

Вимоги мотивувала тим, що договір
оренди земельної ділянки не відповідає
вимогам ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а
саме в договорі оренди не вказано
кадастрові номери земельної ділянки,
також в договорі відсутні умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди землі.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено, стягнуто судові витрати.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Мотивує тим, що укладений договір
оренди добросовісно виконується
сторонами з часу його укладення.

Крім того зміст укладеного
договору відповідає типовій формі яка
затверджена Постановою КМУ № 220 від 3
березня 2004 року з наступними змінами.

Також зазначає, що суд порушив
норми процесуального права, поскільки
безпідставно відмовив в прийнятті
зустрічного позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії АЯ № 443215 від 15 квітня 2005 року є
власником земельної ділянки площею
2,6032га, яка знаходиться на території
Горошківської сільської ради
Тетіївського району Київської області.

19.04.2011 року між позивачкою та
відповідачем ТОВ «Агрофірма-Надія»
укладено договір оренди землі за № 89
строком на 5 років, який зареєстровано
управлінням Держкомзему у
Тетіївському районі Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 05.08.2011 року за №
03114.

За даним договором в оренду
відповідачу передана земельна ділянка
площею 2,6032га, що підтверджується
копією Акту прийому-передачі земельної
ділянки.

Також встановлено, що в договорі
оренди не вказано кадастровий номер
земельної ділянки, також в договорі
відсутні умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди землі.

За встановлених обставин, з
посиланням на ст.. 168 ч.1 ЦК України, ст.. 15
ЗУ «Про оренду землі» суд першої
інстанції прийшов до висновку, що в
договорі оренди відсутні істотні
умови, а саме: не вказано кадастрові
номери земельної ділянки, також в
договорі відсутні умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди землі та
задовільнив позовні вимоги.

Однак колегія не погоджується з
висновками суду з таких підстав.

Колегія вважає, що суд вірно
встановив обставини справи, однак при
застосуванні норм матеріального права
припустився помилки.

Задовільняючи вимоги суд
зазначив, що в договорі відсутні
істотні умови договору, а саме: не
вказано кадастрові номери земельної
ділянки, також в договорі відсутні
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди землі.

Звертаючись до суду позивачка не
указала, які її права порушено,
відсутністю в договорі оренди вказаних
нею умов.

В ході розгляду справи суд не встановив
і в рішенні не указав, які права
позивачки порушено відсутністю
істотних умов договору оренди.

Крім того відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України прийняті за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстав, передбачених ст.. 355
цього Кодексу є обов'язковими для всіх
судів України, які зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність
до із рішенням ВСУ.

В своїй Постанові від 25 грудня 2013 року
(справа № 6-94 цс 13) Верховний Суд України
висловив правову позицію у подібних
правовідносинах і зазначив, що
відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України та статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право, і
суд повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України від 6 жовтня 1998 року №
161-ХІV «Про оренду землі», визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати у
чому саме полягає порушення їхніх
законних прав.

Поскільки в ході розгляду справи не
встановлено, порушення прав позивачки,
то на думку колегії, з врахуванням
указаних нормативних актів та
відповідно до ст.. 309 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід задовільнити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заперечення апелянта в частині
порушення судом норм процесуального
права та безпідставна відмова в
прийнятті зустрічного позову не
впливають на результати розгляду
справи і тому не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.. 309, 369-7, 316 ЦПК України
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити.

Скасувати рішення Тетіївського
районного суду Київської області від 18
грудня 2013 року та ухвалити по справі
нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :