РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Бондаря В.Я.

при секретарі Іщик О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за заявою
ОСОБА_1 за участю зацікавлених осіб -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту,
що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою,
зміненою письмовою заявою від 29.10.2013
року, у якій просив встановити факт
постійного проживання разом із ОСОБА_4
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При цьому
посилався на те, що він разом з дружиною
з 2005 року проживає у квартирі АДРЕСА_1. У
зв'язку з тим, що загальний стан
здоров'я його сестри ОСОБА_4
погіршувався, заявником було прийнято
рішення про її переїзд на постійне
місце проживання до його родини у
квартиру АДРЕСА_1. З 2007 року остання
разом з заявником проживали спільно,
були пов'язані спільним побутом. Однак
незважаючи на факт постійного
проживання сестри з заявником, ОСОБА_4
своє місце реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2, не змінила. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 померла. Встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на момент відкриття спадщини
необхідний заявнику для отримання у
нотаріуса свідоцтва про право на
спадщину.

Представник заявника ОСОБА_5 у судовому
засіданні змінену заяву підтримала,
просила суд задовольнити та встановити
факт постійного проживання ОСОБА_4
разом з ОСОБА_1.

Зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи були
сповіщенні належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
заявника, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
заяви слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
є рідними братом та сестрою, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_1 та свідоцтвом про
народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, копії
яких наявні в матеріалах справи.

(а.с.8, 9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, у
зв'язку з чим Першим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси видано свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_2.

(а.с. 11)

Відповідно до ч.3 ст. 1268, ч.1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
встановленого шестимісячного строку,
який починається з часу відкриття
спадщини, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»,
якщо постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», у випадках, коли
спадкоємці постійно проживали разом зі
спадкодавцем, проте зареєстровані за
іншою адресою, судам слід враховувати,
що місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти
від місця перебування фізичної особи,
тобто того місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться.

Крім того, згідно вказаного листа,
заяви про встановлення факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
в порядку окремого провадження
підлягають задоволенню судом, якщо у
паспорті спадкоємця відсутня відмітка
про місце реєстрації особи.

Також, п. 3.22 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 № 296/5
передбачено, що у разі відсутності у
паспорті такого спадкоємця відмітки
про реєстрацію його місця проживання
доказом постійного проживання із
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець на день смерті спадкодавця
проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до положень частин 2
та 4 статті 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості, а суд має сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, зокрема попереджувати
про наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій.

За змістом. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За правилами ст. 59 ЦПК України суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України,
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 з 03 березня 1970 та на день смерті
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с. 13), а заявник з 17 червня 2005
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, про що свідчить наявний у
паспорті штамп (а.с.6).

Також, згідно довідки, наданої з
Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси,
вбачається, що ОСОБА_4 отримувала
пенсійне забезпечення за адресою:
АДРЕСА_2. Суд критично ставиться до
пояснень заявника щодо отримання ним
пенсійного забезпечення ОСОБА_4,
оскільки будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх дій та повноважень на отримання
пенсійного забезпечення ОСОБА_4
заявником не надано.

Крім того, суд критично відноситься і
до показань свідків, оскільки, свідок
ОСОБА_6 є дружиною заявника та має
прямий майновий інтерес, а з показань
свідка ОСОБА_7 вбачається, що заявник
забрав ОСОБА_4 на проживання до своєї
родини з метою догляду на період
хвороби, оскільки стан здоров я ОСОБА_4
погіршився у зв'язку з віком. Тобто, це
свідчить про тимчасове проживання
ОСОБА_4 з заявником на час її хвороби, а
не підтверджує факт її постійного
проживання з ОСОБА_1. Крім того, з
показань ОСОБА_7 вбачається, що заявник
лікував її дитину, тому вищевикладене
викликає у суду сумніви щодо
об'єктивності наданих свідками
показань.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що матеріалами
справи не підтверджується, а судом не
встановлено факт постійного
проживання заявника разом із ОСОБА_4 на
час відкриття спадщини, тобто на 14
квітня 2008 року. Таким чином, суд вважає,
що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

В.Я. Бондар