Справа №: 343/3285/13-ц
Провадження №: 2/0343/71/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_1 до Геринської
сільської ради, треті особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
зобов"язання встановити межі вулиці
Чорновола в с. Гериня між
господарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
відповідності до генерального плану
розвитку села,-

В С
Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить зобов»язати Геринську
сільську раду встановити межі вулиці
Чорновола в с. Гериня Долинського
району Івано-Франківської області між
господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відповідної ширини згідно
генерального плану розвитку села
Гериня.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно
до рішення сесії сільської ради від
01.03.2012 року йому передано у власність
земельну ділянку площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по вул.
Чорновола в с. Гериня. На цю земельну
ділянку він виготовив державний акт
про право власності. Ним також
розпочато будівництво житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами.

Відповідно до генерального плану села
ширина вулиці Чорновола, яка частково
розташована між господарствами і
земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
повинна становити 12 м. Він постійно
користується цією дорогою, оскільки
вона веде до його земельної ділянки, на
якій він будує житловий будинок. Іншої
дороги до його забудови немає.

Проте в дійсності між господарствами
та земельним ділянками ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 ширина дороги становить в
одному місці 2,6 м, а в основному 3,0 м, що
практично унеможливлює проїзд
вантажних автомобілів та доставку
будівельних матеріалів. А такі
автомобілі, як "КАМАЗ", взагалі не
можуть проїхати.

Після подання ним відповідних запитів
у Геринську сільську раду
землевпорядна комісія виїхала на місце
для проведення геодезичної зйомки.
Після проведення цієї зйомки розмір
земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення
особистого земельного господарства по
АДРЕСА_1 уточнено, і на даний час вона
користується земельною ділянкою
площею 0,1543 га, однак за нею облікується
0,1300 га. По суті ОСОБА_3 та ОСОБА_4
самовільно захопили частину під'їзної
дороги та обгородили її парканом. На
даний час ширина цієї дороги не
відповідає вимогам ДБН-390-92 щодо
мінімальної ширини проїзду у 3,5 м.

Проте ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисно звузили
вулицю кожна зі своєї сторони до 3-х
метрів ширини. В добровільному порядку
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не хочуть розширити
дорогу.

Він неодноразово звертався до
Геринської сільської ради, щоб
службові особи сільської ради
зобов»язали їх розширити вулицю
Чорновола у відповідності до
генерального плану розвитку села або
принаймі до можливості безпечного та
безперешкодного проїзду по ній,
оскільки він позбавлений можливості
повноцінно користуватись нею для
підвезення великогабаритних вантажів
в ході будівництва будинку.

Відповіддю Геринської сільської ради
від 13.09.2013 року зазначено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 відмовляються від розширення
даної вулиці, що позбавляє його
можливості користуватись цією вулицею
та змушує звернутись до суду за
захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримав, зіславшись на вищевикладені
обставини. Додатково пояснив, що орган
місцевого самоврядування
відмовляється в позасудовому порядку
встановити межі вулиці. Вони
неодноразово намагалися врегулювати
спір, проте ОСОБА_3 не дає можливості це
зробити. Категорично відмовляється від
проведення обмірів для визначення
ширини вулиці Чорновола згідно
генерального плану. Посилається на те,
що дана вулиця розташована на її
земельній ділянці, а позивач пошкоджує
її огорожу. ОСОБА_1 просив вибачення за
поломаний паркан, неодноразово
звертався у сільську раду, однак
врегулювати даний спір добровільно
немає можливості. ОСОБА_1 відмовлено у
визначенні меж вулиці Чорновола.
Просив позов задоволити.

Представник відповідача Геринської
сільської ради ОСОБА_7 позовні вимоги
не визнав та пояснив, що у генеральному
плані запроектована вулиця Чорновола,
але, щоб забезпечити її ширину,
потрібно вирішити ряд питань. Вони
намагалися вирішити дані питання зі
сторонами. Проте у зв"язку з існуванням
між ними неприязних стосунків,
добровільно вирішити спір не вдалося.
ОСОБА_1, підвозячи матеріал до своєї
будови, неодноразово ламав паркан
ОСОБА_3, відмовлявся навіть вибачитися
за це, тому між ними виник конфлікт.
ОСОБА_3 користується своєю земельною
ділянкою давно. Генеральний план села
складено у 1986 році. Він працює головою
сільської ради з 2006 року. За час його
роботи у сільську раду зверталася
ОСОБА_3, було уточнено площу її
земельної ділянки. ОСОБА_1 виготовив
державний акт на свою земельну ділянку.
ОСОБА_4 у сільську раду не зверталася.
Господарства третіх осіб стоять давно.
У генплані їхні будівлі зазначені
правильно. На даний час автомобіль
справді не може проїхати по вулиці. У 1993
році при інвентаризації у ОСОБА_3
обліковувалося 0,13 га землі для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. Коли проводилася
геодезична зйомка, було уточнено площу
у сторону збільшення. Сільська рада
намагалася добровільно встановити
межі вулиці, бо в іншому випадку це
важко зробити. Оскільки згоди не
досягнуто, вони змушені дочекатися,
коли сторони виготовлять документи про
право власності, будуть встановлені
червоні лінії, в які входить ширана
дороги та газопровід й інші обмеження.
Після цього можна буде вирішувати
питання про вулицю. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала. Пояснила,
що, коли вона почала приватизацію своєї
земельної ділянки, то обміри її
відповідали попереднім. Дорогу
загородила ОСОБА_4 на 1-2 м, поставивши
свій паркан навскіс. Її паркан
встановлено правильно. Попри її
огорожу ростуть дуби, граби ще за
давніх часів. Цю вулицю відпустив її
дідо за рахунок власної земельної
ділянки, щоб люди могли ходити до
церкви. Знизу до будинків, які
будуються, є інший заїзд. Позивач їде по
дорозі, ламає її паркан. Просила
відмовити у задоволенні позову,
оскільки вона не дасть робити дорогу,
їхати автомобілям та інше, так як
спірна дорога та її земельна ділянка є
її спадщиною, належить їй, а вулиця
Чорновола розміщена в зовсім іншому
місці.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вулиця
проходить вздовж трьох будинків. Проте
ніхто не хоче уступити трохи своєї
земельної ділянки, щоб розширити
дорогу. Вона згідна уступити, якщо
уступлять інші. Паркан у неї
встановлено навскіс, оскільки вона
посунула огорожу, щоб можна було
повернути у вулицю. Дорогу потрібно
зробити. Проте ОСОБА_3 не пускає
проїхати по вулиці, кидається на людей.
Щодо пригородження дороги вона
декілька разів писала заяви у сільську
раду, а також просила зрізати дерево,
яке перешкоджає заїзду. На даний час
вона розпочала приватизацію. Була
проведена зйомка, проте технічні
документи ще не виготовлені, уточнення
не проведене.

Вислухавши пояснення сторін, третіх
осіб, свідка, дослiдивши та оцiнивши
здобутi й перевiренi в судовому засiданнi
докази в їх сукупностi, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Положеннями ст. 13 Конституції України
передбачено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Власність зобов'язує. Власність не
повинна використовуватися на шкоду
людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Як встановлено у п. "б" ч. 1 ст. 33
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
делеговані повноваження, зокрема щодо:
здійснення контролю за додержанням
земельного та природоохоронного
законодавства, використанням і
охороною земель, природних ресурсів
загальнодержавного та місцевого
значення, відтворенням лісів;
вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом.

Аналогічні норми містяться у
Земельному кодексу України.

Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України
встановлено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; організація землеустрою;
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; здійснення
контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства; вирішення
земельних спорів.

Відповідно до ст. 38 вкзаного
кодексу до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю.

П "а" ч. 4 цієї ж статті кодексу
передбачено, що до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Ч. 3 ст. 103 ЗК України встановлено,
що власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Як вбачається з ст. 107 цього
кодексу основою для відновлення меж є
дані земельно-кадастрової
документації.

У разі неможливості виявлення
дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб
визначення меж не узгоджується з
виявленими обставинами, зокрема з
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 вказаного
кодексу власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 у встановленому порядку набув у
власність земельну ділянку по вул.
Чорновола в с. Гериня Долинського
району Івано-Франківської області для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, що підтверджується схемою
забудови земельної ділянки,
ситуаційними схемами, рішенням сесії
Геринської сільської ради № 90-14/2012 від
01.03.2012 року "Про затвердження проекту
землеустрою та передачу у власність
земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговувння
житлового будинку, господарських
будівель та споруд", державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 602056 від 10.07.2012 року (а.с. 7-10,
13-19).

Із ситуаційних схем розміщення
земельної ділянки ОСОБА_1 та схем
забудови цієї ділянки вбачається, що
єдиним заїздом до господарства ОСОБА_1
є заїзд по вул. Чорновола, що
знаходиться між земельними ділянками
третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7-10,
15-17, 21).

Дана обставина підтверджується також
викопіюванням з генерального плану
забудови села Гериня. Із генерального
плану вбачається, що ширина вулиці
Чорновола повинна становити 12 м (а.с. 20).

В судовому засіданні встановлено, що на
даний час ширина вулиці Чорновола, яка
є власністю територіальної громади с.
Гериня, становить не більше 3 м, що
перешкоджає позивачу у повній мірі
використовувати її для заїзду до своєї
земельної ділянки та суперечить
встановленим нормам.

Згідно п. 3.22 ДБН 360-92**
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень" у районах
садибної забудови при потребі, крім
вуличної мережі (розділ 7), слід
формувати мережу
внутрішньоквартальних проїздів.
Ширина їхньої проїжджої частини з
однією смугою руху приймається 3,5 м, з
двома - 5,5 м. На односмугових проїздах
передбачаються роз'їзди (п. 3.11).

До житлових і громадських будинків
слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м
на відстані не ближче 5 м від стін,
придатні для проїзду пожежних машин.

П. 3.11 зазначених норм передбачено, що на
другорядних (односмугових) проїздах
треба передбачати роз'їзні майданчики
завширшки 6 і завдовжки 15 м на відстані
не більше 75 м один від одного.

Факт неможливості вільно і у повній
мірі користуватся проїздом по вул.
Чорновола підтверджують представлені
позивачем фотознімки, з яких
вбачається, що розмір проїжджої
частини є недостатнім для проїзду
великогабаритного транспорту, а як
наслідок, унеможливлює, утруднює такий
проїзд та призводить до пошкодження
огорож суміжних з дорогою господарств
(а.с. 53-65, 68).

З цього приводу ОСОБА_1 звертався у
сільську раду із заявою відповідного
змісту, в якій просив привести у
відповідність до генерального плану
села ширину вулиці Чорновола,
розширивши її до 12 м (а.с. 12).

На заяву ОСОБА_1 Геринська сільська
рада надала письмову відповідь № Х-122
від 13.09.2013 року, в якій зазначила, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було запропоновано
добровільно поширити вулицю Чорновола,
яка прилягає до їх господарств, для
вільного під"їзду вантажних
автомобілів до земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд ОСОБА_1 по вул.
Чорновола, 3. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
категорично відмовилися від поширення
даної вулиці. ОСОБА_1 рекомендовано для
вирішення даного питання звернутися до
суду (а.с. 11).

Як вбачається з листа Геринської
сільської ради за № 89/02-29 від 30.05.2013 року
ширина діючої під'їзної дороги до
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) ОСОБА_1 по вул.
Чорновола становить 3 м. Відповідно до
генплану с. Гериня ширина існуючої
під'їзної дороги по вул. Чорновола
запроектована шириною у 12 м у зв'язку з
реальною можливістю забудови
центральної частини села, але до 2008
року (при наданні земельних ділянок під
індивідуальне будівництво ОСОБА_8 та
ОСОБА_9) та до 2011 року (при наданні
земельної ділянки під індивідуальне
будівництво ОСОБА_1) питання про
розширення дороги не було актуальне,
тому вона і залишалася шириною 3 м (а.с.
34).

Факт тривалого користування родинами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельними ділянками,
між якими розташована вулиця
Чорновола, підтверджується
представленими документами, зокрема
проектами забудови, виписками з
погосподарських книг, довідкою
Гошівської сільської ради № 365 від
08.05.1975 року та дозволом на будівництво,
довідкою Геринської сілської ради № 946
від 26.12.2011 року (а.с. 42-47, 66).

Одночасно судом встановлено, що вулиця
Чорновола між господарствами третіх
осіб, також існувала тривалий час, про
що свідчить схематична викопіровка з
генерального плану забудови с. Гериня
за 1985 рік (а.с. 67).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що вулиця Чорновола була для
пішоходів, а не для транспорту. Її
чоловік городив їхню земельну ділянку
зі сторони вулиці ще за життя його
батька, по старих стовпках. Коли вони
ставили огорожу, до них підходила
ОСОБА_4 і просила відступити, на що вони
погодилися. Тільки ОСОБА_4 просить
зрізати дуб, всі інші проти, бо він
вказує межу.

Проте суд не може взяти до уваги
пояснення третьої особи ОСОБА_3 та
свідка ОСОБА_10, які заперечили факт
існування вулиці Чорновола для проїзду
траспортними засобами, а також
твердження ОСОБА_3 про те, що цю дорогу
було добровільно відпущено із належних
їй земель, а тому вона є її власністю,
оскільки ці пояснення не відповідають
встановленим у судовому засіданні
обставинам та дослідженим доказам.

В судовому засіданні встановлено, що
вулиця Чорновола існувала ще у 1985 році,
земельна ділянка, на якій вона
розташована є комунальною власністю,
тобто власністю територіальної
громади с. Гериня, від імені якої діє
орган місцевого самоврядування -
Геринська сільська рада. На даний час
ширина вулиці становить 3 м, що
суперечить генеральному плану села та
ДБН 360-92** .

ОСОБА_1 як власник земельної ділянки,
під"їзд до якої проходить по вулиці
Чорновола, а також як член
територіальної громади та житель с.
Гериня звернувся до суду з даним
позовом, оскільки вважає порушеним
своє право вільно користуватися
земельною ділянкою загального
користування, на якій розташована
вулиця Чорновола, та просить відновити
порушене право, встановивши межі
вулиці Чорновола між господарствами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд визнає порушення прав
позивача та вважає, що, оскільки в
позасудовому порядку Геринська
сільська рада відмовляється
встановити межі вулиці Чорновола,
позов ОСОБА_1 слід задоволити,
зобов»язати Геринську сільську раду
встановити межі вулиці Чорновола в с.
Гериня між господарствами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відповідно до генерального
плану забудови села Гериня з
врахуванням умов, що склалися.

На підставі викладеного, ст.ст. 13-14, 19
Конституції України, ст.ст. 26, 33 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 12, 38-39, 83, 103, 106-107, 125, 126,
152-153 Земельного кодексу України, п.п. 3.11,
3.22 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування
і забудова міських і сільських
поселень", керуючись ст.ст. 213-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

Р I Ш И В:

Позов задоволити.

Зобов»язати Геринську сільську раду
встановити межі вулиці Чорновола в
селі Гериня Долинського району
Івано-Франківської області між
господарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що
знаходяться в АДРЕСА_1, відповідно до
генерального плану забудови села
Гериня з врахуванням умов, що склалися.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Зміст повного рішення
виготовлено 27.01.2014 року.

Суддя: