РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/19427/13-ц

№ пр. 2/521/2308/14

20 лютого 2014 року

Малиновський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого судді - Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря -Борисової
Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк ПриватБанк» в особі Філії
«Південне головне регіональне
управління «Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» про визнання договору
поруки припиненим та стягнення
безпідставно списаних банком з рахунка
клієнта грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ПАТ «КБ
ПриватБанк», в якому просила визнати
договір поруки від 16 травня 2007 року,
укладений між ЗАТ «КБ ПриватБанк» в
особі Південного ГРУ ЗАТ «КБ
ПриватБанк» та позивачем, припиненим з
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та стягнути з
відповідача на користь позивача
безпідставно списані банком з рахунка
клієнта грошові кошти в розмірі 2 202,40
грн. за період з 16.11.2012 року по 01.11.2013
року.

Позов обґрунтований такими
обставинами. 16 травня 2007 року між ЗАТ
«КБ ПриватБанк» в особі Південного ГРУ
ЗАТ «КБ ПриватБанк» (правонаступник -
ПАТ «КБ ПриватБанк» в особі Південного
ГРУ ПАТ «КБ ПриватБанк») та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № ODB0GA00000169,
відповідно до п. 7.1. якого відповідачем
надано ОСОБА_2 готівкові кошти на
споживчі цілі в розмірі 75000 грн. та 8350
грн. для оплати договору страхування та
договору іпотеки. В забезпечення
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором 16 травня 2007 року
між відповідачем та позивачем, яка на
момент укладення кредитного договору
була дружиною ОСОБА_2, було укладено
договір поруки. На думку позивача,
вказаний договір поруки на теперішній
час є припиненим. Так, 05 вересня 2011 року
шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було
розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2
помер. Позивач наголошує, що вона в
категоричній формі відмовляється
поручатися за нового боржника за
виконання ним зобов'язання за
кредитним договором, крім того, в
договорі поруки відсутні відомості про
відповідальність позивача в разі
заміни боржника. Незважаючи на вказані
обставини, відповідач продовжує
списувати з особистого карткового
рахунку позивача без її відома грошові
кошти в різних розмірах, як плату за
погашення заборгованості за кредитним
договором від 16 травня 2007 року, чим
позивачу завдається майнова шкода.
Загалом починаючи з 16 листопада 2012 року
по 05 листопада 2013 року включно з
банківського (зарплатного) рахунку
позивача було безпідставно списано 2
202,40 грн.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
подала письмові заперечення,
зазначивши, що у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_2 своїх зобов'язань по кредитному
договору у відповідача вже станом на
дату смерті ОСОБА_2 виникло право
вимоги погашення боргу як від
позичальника, так і до поручителя
ОСОБА_1 Крім того, 24.10.2011 року відповідач
звернувся до Біляївського районного
суду Одеської області з позовом про
стягнення боргу з ОСОБА_2, чим почав
реалізувати своє право стягувача ще за
життя позичальника. При цьому
представник відповідача наголошує на
тому, що ПриватБанк зафіксував суму
боргу, яка виникла ще за життя
позичальника і її не збільшує. Крім
того, на думку представника
відповідача, якщо ОСОБА_1 після
визначення спадкоємцем сина
позичальника - ОСОБА_3 понад рік
продовжувала погашати борг за
кредитом, перераховувавши суми із
власного карткового рахунку шляхом
обумовленого п. 8 договору поруки
договірного списання, не заперечувала
проти таких списань, не зверталась до
відповідача про припинення
договірного списання, то вона прийняла
пропозицію про заміну боржника у
зобов'язанні у розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК
України (акцепт, або «прийняття
пропозиції укласти договір»). В
обґрунтування своїх заперечень
представник відповідача також
зазначила, що позивач жодним чином не
повідомила ПриватБанк про те, що вона
не поручається за нового боржника - не
надала жодного повідомлення про таке
рішення, а мовчазно продовжувала
погашати кредит. У зв'язку з цим
ПриватБанк не мав підстав вважати, що
позивач не погоджується забезпечувати
виконання зобов'язання новим
боржником.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши
матеріали справи, вивчивши
нормативно-правові акти, які регулюють
спірні правовідносини,
проаналізувавши і оцінивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги належить задовольнити в повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини
та визначено до них відповідні
правовідносини.

16 травня 2007 року між ЗАТ «КБ
ПриватБанк» в особі Південного ГРУ ЗАТ
«КБ ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ «КБ ПриватБанк» в особі
Південного ГРУ ПАТ «КБ ПриватБанк», та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ ODB0GA00000169.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору
ЗАК «КБ ПриватБанк» надав ОСОБА_2
готівкові кошти на споживчі цілі в
розмірі 75 000 грн. та 8 350 грн. для оплати
договору страхування та договору
іпотеки.

Як встановлено судом, на час укладення
кредитного договору ОСОБА_2 перебував у
зареєстрованому шлюбі з позивачем -
ОСОБА_1

16 травня 2007 року між ЗАТ «КБ
ПриватБанк» в особі Південного ГРУ ЗАТ
«КБ ПриватБанк» та ОСОБА_1, для
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язання по кредитному договору,
було укладено договір поруки.

Відповідно до п. 2 договору поруки
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язань по
кредитному договору в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи оплату кредиту,
відсотків за користування кредитом,
комісій, винагород, штрафів, пені та
інших платежів, стягнення збитків.

05 вересня 2011 року заочним рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано.

Відповідно до свідоцтва про смерть від
11 листопада 2012 року Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що
Виконавчим комітетом
Великодальницької сільської ради
Біляївського району Одеської області
складено відповідний актовий запис №
119.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК
України спадкоємці боржника за умови
прийняття спадщини є боржниками перед
кредитором у межах вартості майна,
одержаного у спадщину. При цьому
спадкоємці несуть зобов'язання
погасити нараховані відсотки і
неустойку тільки в тому випадку, якщо
вони вчинені позичальникові за життя.
Інші нараховані зобов'язання фактично
не пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Як вбачається із повідомлення
приватного нотаріуса ОСОБА_4 за № 209/01-16
від 06.09.2013 року за заявою спадкоємця
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було заведено спадкову
справу щодо майна померлого ОСОБА_2

Суд погоджується з доводами позивача
щодо невідповідності чинному
законодавству дій відповідача по
неприпиненню договору поруки та
списанню з особистого карткового
рахунку позивача грошових коштів в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України
порука або застава, встановлена іншою
особою, припиняється після заміни
боржника, якщо поручитель або
заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК
України зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає.

Як роз'яснено Пленумом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в Постанові № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
поручитель приймає на себе
зобов'язання відповідати за виконання
кредитного договору за боржника
(статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого
боржника в разі переводу боргу чи
смерті боржника, якщо таке зазначено в
договорі поруки.

При дослідженні договору поруки від 16
травня 2007 року судом встановлено, що
жоден пункт вказаного договору не
містить зазначених умов, а пунктом 13
договору поруки передбачено, що зміни
та доповнення в договір вносяться
тільки за згодою сторін, в письмовому
вигляді, шляхом укладення відповідної
додаткової угоди.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК
України порука припиняється у разі
переведення боргу на іншу особу, якщо
поручитель не поручився за нового
боржника.

Суд не погоджується з твердженнями
представника відповідача про те, що дії
позивача по добровільному погашенню
кредиту свідчать про згоду
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником - спадкоємцем
померлого ОСОБА_2

На підставі витягу з карткового
рахунку ОСОБА_1 судом встановлено, що
погашення боргу за кредитом з боку
позивача не проводилось в
добровільному порядку, шляхом активних
дій позивача, а здійснювалось шляхом
автоматичного списання ПриватБанком в
період з 10.11.2012 по 05.11.2013 року грошових
коштів з карткового рахунку ОСОБА_1, що
передбачено п. 8 договору поруки.

Що стосується доводів представника
відповідача про прийняття позивачем
пропозиції про заміну боржника у
зобов'язанні у розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК
України, то суд наголошує на тому, що
відповідно до чинного законодавства,
яке регулює спірні правовідносини, на
поручителів може бути покладено
відповідальність за порушення
боржником обов'язку щодо виконання
зобов'язання за кредитним договором у
випадку смерті позичальника лише за
наявності у позичальника
правонаступника, який прийняв
спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки.

Представник відповідача не довів в
судовому засіданні той факт, що ОСОБА_1
дала згоду відповідати за нового
боржника, не надавши на підтвердження
цього факту жодного доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як
регламентує ч. 3 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Твердження представника відповідача
про те, що станом на дату смерті ОСОБА_2
у ПриватБанка вже виникло право вимоги
погашення боргу як ОСОБА_2, так і
поручителем ОСОБА_1 спростовується
матеріалами справи. Так, представником
відповідача надано копію позовної
заяви до Біляївського районного суду
Одеської області з вимогами до ОСОБА_2
про звернення стягнення, з якої
вбачається, що відповідач обрав
способом захисту своїх прав та
інтересів шляхом звернення стягнення
на предмет застави, а не шляхом
стягнення заборгованості з
позичальника або поручителя.

Крім того, відповідно до п. 5 Договору
поруки у випадку невиконання боржником
будь-якого зобов'язання, передбаченого
п. 1 договору, кредитор направляє на
адресу поручителя письмову вимогу з
зазначенням невиконаних зобов'язань.
Із матеріалів справи не вбачається, що
вказана письмова вимога була
направлена ПриватБанком позивачу.

Таким чином, суд доходить
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з тим, що порука ОСОБА_1 перед
ПриватБанком за виконання ОСОБА_2
зобов'язання по кредитному договору
повинно було бути припинено з дня
смерті ОСОБА_2, тобто на момент
відкриття спадщини після померлого
ОСОБА_2, то відповідно списання з
карткового рахунку ОСОБА_1 грошових
коштів відповідачем було проведено без
достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зважаючи на викладене, суд вважає
вимоги позивача законними,
обґрунтованими, доведеними перед судом
та такими, що належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витирати.

Керуючись ст. ст. 523, 553, 554, 559, 607, 1282 ЦК
України, ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк ПриватБанк» в особі Філії
«Південне головне регіональне
управління «Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» про визнання договору
поруки припиненим та стягнення
безпідставно списаних банком з рахунка
клієнта грошових коштів - задовольнити.

Визнати договір поруки від 16 травня 2007
року, укладений між Закритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «ПриватБанк» в особі Південного
головного регіонального управління
ЗАТ «КБ ПриватБанк» та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. НОМЕР_1 припиненим з
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, Код
, р/р 3111) в особі Філії
«Південне головне регіональне
управління «Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. НОМЕР_1 безпідставно
списані з рахунка клієнта грошові
кошти в розмірі 2 202 (дві тисячі двісті
дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, Код
, р/р 3111) в особі Філії
«Південне головне регіональне
управління «Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
ПриватБанк» на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. НОМЕР_1 судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Ю.В. Тополева