Справа № 188/2625/13-ц
Провадження № 2/188/115/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
Полубан М. П.

при секретарі
Філіповій В. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Української сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача Української
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3,
після смерті якої відкрилася спадщина
у вигляді земельної ділянки (пай
НОМЕР_1) площею 10.780 га. розташованої на
території Української сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельної ділянки площею 1.850 га.
розташованої на території Української
сільської ради переданої для ведення
особистого селянського господарства.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт
відповідно до якого вказані вище
земельні ділянки заповіла у власність
йому, ОСОБА_1.

Позивач звернувся до приватного
нотаріуса Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельних
ділянок за заповітом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 26.12.2013 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельні ділянки через
відсутність витягів з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки, тобто через те, що земельним
ділянкам не присвоєні кадастрові
номери.

Згідно повідомлень про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 34 та № 35 від
10.12.2013 року у Державному земельному
кадастрі відсутні запитувані
відомості та кадастрові номери
вказаним земельним ділянкам не
присвоєно.

Зазначає, що земельні ділянки
були приватизовані ОСОБА_3 і відповідно
на підтвердження права власності їй
було видано 28.12.2001 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІІ-ДП № 093226, 24.03.2004 року
Державний акт на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 105357.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Однак ОСОБА_3, яка є власником вказаних
земельних ділянок вже померла, а тому
здійснити таку державну реєстрацію
земельних ділянок та отримати витяги з
Державного земельного кадастру про
земельні ділянки не можливо.

Вказує, що не зважаючи на те, що
земельним ділянкам не присвоєні
кадастрові номери, ОСОБА_3 була
належним власником цих земельних
ділянок, і її право власності належним
чином зареєстровано та
підтверджується Державними актами на
право приватної власності на землю.

Позивач від спадщини у вигляді
земельних ділянок не відмовлявся,
фактично їх прийняв, проте через
відсутність витягів з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника, а тому змушений
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання надав заяву
про розгляд справи в його відсутність.
В заяві також вказує, що позов
підтримує, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника, проти задоволення
позову не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області в
судове засідання не з'явилися.

Вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки (пай НОМЕР_1) площею
10.780 га. розташованої на території
Української сільської ради, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельної ділянки площею 1.850 га.
розташованої на території Української
сільської ради переданої для ведення
особистого селянського господарства,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2 від 26.06.2013 року,
копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 105357 виданого 24.03.2004 року, копією
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ДП № 093226
виданого 28.12.2001 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт
відповідно до якого вказані вище
земельні ділянки заповіла у власність
позивачу ОСОБА_1, що підтверджується
копією заповіту від 15.08.2011 року
посвідченого секретарем виконкому
Української сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 57.

Таким чином позивач є спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельних
ділянок за заповітом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 26.12.2013 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельні ділянки через
відсутність витягів з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки, тобто через те, що земельним
ділянкам не присвоєні кадастрові
номери, що підтверджується постановою
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 26.12.2013 року.

Згідно повідомлень про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 34 та № 35 від
10.12.2013 року у Державному земельному
кадастрі відсутні запитувані
відомості та кадастрові номери
вказаним земельним ділянкам не
присвоєно.

Земельні ділянка площею 1.850 га.
була передана ОСОБА_3 на підставі
розпорядження голови Петропавлівської
районної державної адміністрації №
541-р від 29.12.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності їй було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 105357.

Земельні ділянка площею 10.780 га.
була передана ОСОБА_3 на підставі
рішення 20 сесії ХХІІІ скликання
Української сільської ради № 150а від
27.12.2001 року і відповідно на
підтвердження права власності їй було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ДП № 093226.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державних актів на право приватної
власності на землю.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
яка є власником вказаних земельних
ділянок вже померла, а тому відповідно
і здійснити таку державну реєстрацію
земельних ділянок та отримати витяги з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельним ділянкам не присвоєні
кадастрові номери, ОСОБА_3 була
належним власником цих земельних
ділянок, і її право власності належним
чином зареєстровано та
підтверджується Державними актами на
право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Від спадщини у вигляді земельних
ділянок позивач не відмовлявся, проте
через відсутність витягів з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218,
1225, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Української сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, право
власності на земельну ділянку (пай
НОМЕР_1) площею 10.780 га. розташовану на
території Української сільської ради,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ДП № 093226 виданого 28.12.2001
року.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, право
власності на земельну ділянку
загальною площею 1.850 га. розташовану на
території Української сільської ради
передану для ведення особистого
селянського господарства, що належала
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 105357 виданого 24.03.2004 року.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя М. П. Полубан