________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1441/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі :

Головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2013 року позивач звернулась до суду
з позовом та просила ухвалити рішення,
яким позбавити відповідача ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та відносно малолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з
2001 року по 2005 рік перебувала у
зареєстровано шлюбних відносинах з
відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_2 народились діти: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Позивач посилається на те, що
відповідач не проявляв ніякої турботи
по відношенню до дітей, не забезпечував
їм матеріально, а всі зароблені кошти
спрямовував на особисті потреби.

Позивач вказує на те, що відповідач
повністю ухиляється від виховання та
матеріального забезпечення дітей не
цікавиться станом його здоров'я.

Вказані обставини і стали підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання з`явилась позивачка
ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
з'явився, позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради у
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника прокуратури Київського
району м.Одеси, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами
врегульовані Сімейним Кодексом
України.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який 5 червня 2007 року було розірвано,
про що Київським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
в Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 407, що підтверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1.

Від даного шлюбу у сторін народились
діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією про народження
серії НОМЕР_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією про народження
серії НОМЕР_3, де батьком дітей
записаний відповідач.

Після розірвання шлюбу діти ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 залишились проживати разом з
матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 30 січня 2007 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2
та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ?
частини від усіх видів заробітку,
щомісяця, починаючи з 09.10.2006 року до
досягнення останніх повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 155 СК України встановлено, що
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності, а батьківські
права не можуть здійснюватися в
супереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 164 СК України
визначено, що підставами для
позбавлення батьківських прав є,
зокрема, ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини та
жорстоке поводження з дитиною.

Як вбачається з довідки про отримання
аліментів, виданої Першим Київським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 09.09.2013 року, ОСОБА_4 не отримувала
аліменти від ОСОБА_2 за період з 01.04.2013
року по 31.08.2013 року.

Також у судовому засіданні позивач
пояснила, що відповідач долею дітей,
станом їх здоров'я не цікавиться,
участі у їх вихованні не приймає.

Адміністрація ОСШ № 94 м. Одеси надала
позитивну характеристику малолітнім
дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та зазначила, що
мати приділяє належну увагу вихованню
дітей.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування
усиновлення та визнання його
недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження
умов проживання дитини, батьків, інших
осіб, які бажають проживати з дитиною,
брати участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи,

В матеріалах справи також міститься
висновок Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 05.02.2014 року за №1-11/44 про доцільність
позбавлення батьківських прав гр.
ОСОБА_2 у відношенні малолітніх дітей:
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вимог ст.157 СК України питання
виховання дітей вирішуються батьками
спільно.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини; жорстоко
поводяться з дитиною; є хронічними
алкоголіками або наркоманами; вдаються
до будь-яких видів експлуатації дитини;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
зазначається, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Суд, оглянув матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, приходить
до висновку про те, що відповідач,
дійсно, ухиляється від участі у
вихованні та забезпеченні дітей.

Згідно ст. 7 СК України сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Норми Конвенції про права дитини,
говорять про те, що кожна дитина має
право на захист зі сторони держави від
всіх форм фізичного або психологічного
насильства, образи, відсутності
піклування або недбайливого ставлення,
грубого звернення або експлуатації.

При вирішенні даного спору велике
значення, на думку суду, мають не
матеріальні обставини, а почуття та
емоції. Тому неможливо прийняти
рішення суто механічно, лише
враховуючи розмір грошових коштів, які
витрачаються батьками на дитину. До
обставин, що мають істотне значення
відносяться умови, які кожен з батьків
може створити для виховання й
розвитку_дитини. Велике
значенняння_має кількість часу, який
кожен з батьків може та бажає приділити
дитині.

Відповідно до вимог Сімейного
законодавства України ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст.50 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо
від дитини не впливає на обсяг їхніх
прав і не звільняє від обов'язків щодо
дитини.

При прийнятті рішення по справі судом
також береться до уваги, що
Європейський суд з прав людини (Справа
"Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у
своєму рішенні від 18.12.2008 року
наголошував, що право батьків і дітей
бути поряд один з одним становить
основоположну складову сімейного
життя і що заходи національних органів,
спрямовані перешкодити цьому, є
втручанням у права, гарантовані
статтею 8 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини.

Закон України "Про охорону дитинства"
від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає,
що кожна дитина має право на проживання
в сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні
розлучатися всупереч їх волі, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили (ст.114 наведеного
вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції
ООН про права дитини, де зазначено, що
дитині для повного та гармонійного
розвитку необхідно зростати в
сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9
Конвенції Держави-сторони дбають про
те, щоб дитина не розлучалася з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи за судовим рішенням визначають
відповідно до застосовного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в інтересах дитини. Вирішення такого
питання може бути необхідним у тому чи
іншому випадку, коли, наприклад, батьки
жорстоко поводяться з дитиною чи не
піклуються про неї. При цьому всім
заінтересованим сторонам надається
можливість брати участь у вирішенні
такого питання та викладати свою
позицію.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в судовому засіданні знайшли своє
підтвердження факти ухилення батька
від виконання своїх обов'язків по
вихованню малолітніх дітей, оскільки
ОСОБА_2 не проявляє до дітей
батьківської турботи, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, абсолютно не цікавився ані
здоров'ям, ані подальшою їх долею.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 7,8,10, 11, 15, 130, 209, 212-215,
223-225 ЦПК України та ст. ст. 50, 166 , 180, 181
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно малолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1/

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Куриленко О. М.