Провадження №2/485/56/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2014 року Снігурівський районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Снігурівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на житло,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2013 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом.
В позові зазначила, що перебувала з
ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. У
період шлюбу ними було приватизовано
квартиру АДРЕСА_1, яка належала їм на
праві спільної сумісної власності
подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина
на вказану квартиру, ? частка якої, що
належала померлому, перейшла у
власність сина ОСОБА_3, що визнано
рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 22.04.2013
року. Інша частка квартири у розмірі ?
належить їй, як співвласнику квартири,
однак рішенням реєстраційної служби
Снігурівського РУЮ від 21.06.2013 року їй
відмовлено у реєстрації права
власності на належну їй частку
квартири, що визнано правомірним за
постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду. У зв'язку з цим,
просить визнати за нею право власності
на ? частку вказаної квартири у
судовому порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала, з
підстав викладених у позові просить
про їх задоволення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, суду надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, позов
визнає.

Суд ухвалив про розгляд справи у
відсутність відповідача.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративні справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 22.04.2013
року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 20.12.1996 року,
виданого Снігурівською міською радою
народних депутатів, дійсно на праві
приватної спільної сумісної власності,
яке не зареєстровано у встановленому
порядку, належить квартира АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, залишивши за
життя заповіт від 15.05.2008 року, яким все
належне йому майно заповів ОСОБА_3 За
таких встановлених обставин вказаним
рішенням суд визнав за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
заповітом на ? частку спірної квартири,
від обов'язкової частки на спадщину
після померлого позивачка відмовилася
(а.с.6,9).

Належність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спірної
квартири на праві приватної спільної
сумісної власності підтверджене також
технічним паспортом на квартиру від
20.05.2013 року, в якому частки власників
квартири визначені по 1/1 (а.с.7-8).

В подальшому за ОСОБА_3 було
зареєстровано право спільної
часткової власності на ? частину
успадкованої квартири (а.с.10).

21.06.2013 року ОСОБА_2 реєстраційною
службою Снігурівського РУЮ було
відмовлено у реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
неможливості визнання одночасно права
спільної сумісної та спільної
часткової власності щодо одного
об'єкта нерухомості (а.с.10).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 року
визнано правомірною відмову
реєстраційної служби Снігурівського
РУЮ у реєстрації права власності на
квартиру за ОСОБА_2 та встановлено, що у
зв'язку із виділом частки майна право
спільної сумісної власності на
квартиру (враховуючи те, що її
співвласниками були лише позивач і її
чоловік) припинилося (а.с.11-12).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. Виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 цього
Кодексу. У разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної вланості є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Також ст. 70 СК України передбачено, що
в разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивачка просить визначити її
ідеальну частку у спільній сумісній
власності на квартиру, без її реального
поділу. Відповідач, як співвласник
квартири, проти такого способу виділу
її ? частини не заперечує.

За положеннями ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як встановлено судом, позивачка набула
право власності на ? частину спірної
квартири шляхом її приватизації
перебуваючи у шлюбі з гр..ОСОБА_4, який
помер. Наразі позивачка позбавлена
можливості зареєструвати належну їй на
праві власності частку квартири за
припинення права спільної сумісної
власності на неї через смерть іншого
співвласника, частка якого успадкована
відповідачем, що не є підставою для
припинення права власності на частку
майна позивачки та позбавлення її
права власності на майно, а тому суд
приходить до висновку про задоволення
позову й визнання за позивачкою права
власності на ? частину квартири на
захист її права власника майна.

Судові витрати позивачка з відповідача
просила не стягувати.

Згідно п.1ч.1 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» позивачці слід повернути
переплачену суму судового збору у
розмірі 229.40 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215,294 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
ідеальну частину квартири АДРЕСА_1, як
частку в спільному сумісному майні
подружжя набутого за час шлюбу.

Повернути ОСОБА_2 суму переплаченого
судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.,
при подачі позовної заяви, згідно
квитанції №28 від 12.12.2013 року,
зарахований на р/р 0317 УДКСУ у
Снігурівському районі (Снігурівський
район), банк одержувача: ГУДКУ у
Миколаївській області МФО 826013 ККД 22030001
Код одержувача (код за ЄДРПОУ) 36895877.

Рішення може бути оскаржене до
Миколаївського апеляційного суду
через Снігурівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

СУДДЯ