Справа №487/2124/13-ц 14.01.2014 14.01.2014 14.01.2014
Провадження №22-ц/784/124/14
Провадження № 22ц-784/124/14
інстанції Корнешова Т.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

14 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Буренкової К.О.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю:

- представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Кредитної спілки (далі - КС) «Аккорд»

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2013 року

за позовом

КС «Аккорд» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором

та зустрічним позовом

ОСОБА_3 до КС «Аккорд»

про

визнання договору нікчемним,
повернення безпідставно отриманих
коштів,

в с т а н о
в и л а:

У березні 2013 року КС «Аккорд»
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 30 жовтня 2007 року
між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір, за умовами якого КС передала
відповідачу 7 659 грн. 32 коп. зі сплатою
процентів за користування кредитними
коштами в порядку та у строки,
обумовлені Договором та графіком
платежів.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
Договором виконує неналежним чином,
кредит та проценти за його
користування не сплачує, внаслідок
чого утворилась заборгованість в
розмірі 22 805 грн. 02 коп.

Посилаючись на наведене, позивач
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у сумі 22 805 грн. 92 коп., а також стягнути 10
107 грн. 39 коп. інфляційних витрат та 3%
річних, що становить 1808 грн. 34 коп., а
всього 34 721 грн. 65 коп.

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
з зустрічним позовом про визнання
кредитного договору нікчемним та
повернення сплачених за цим договором
коштів, посилаючись на те, що при його
укладенні не було додержано вимог
цивільного законодавства щодо
письмової форми угоди, оскільки
договір не підписаний з боку
представника КС «Аккорд».

Ухвалою Заводського районного
суду м. Миколаєва від 23 травня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднаний в
одне провадження із первісним позовом.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2013 року в
задоволенні позову КС «Аккорд»
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано неукладеним кредитний
договір №Мик1349/2 від 30 жовтня 2007 року
між КС «Аккорд» та ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі КС «Аккорд»
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та по суті
позовних вимог ухвалити нове рішення.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
первісного позову та частково
задовольняючи позов ОСОБА_3, суд
виходив з того, що оскільки КС не надано
суду оригінал кредитного договору, а
також не надано доказів на
підтвердження факту передачі
позикодавцем грошових коштів за
договором, то такий договір є
неукладеним.

Між тим, такий висновок суду не
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачем вимоги щодо визнання
кредитного договору №Мик1349/2 від 30
жовтня 2007 року неукладеним не
заявлялись.

Однак суд першої інстанції не
звернув уваги на положення ст. 11 ЦПК
України та, вирішивши питання про
визнання кредитного договору
неукладеним, вийшов за межі заявлених
ОСОБА_3 позовних вимог.

Крім того, як роз'яснено в пункті 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», вимога про визнання
правочину (договору) неукладеним не
відповідає можливим способам захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених законом. Суди мають
відмовляти в позові з такою вимогою. У
цьому разі можуть заявлятися лише
вимоги, передбачені главою 83 книги
п'ятої ЦК.

Тому у суду не було підстав для
визнання кредитного договору №Мик1349/2
від 30 жовтня 2007 року між КС «Аккорд» та
ОСОБА_3 неукладеним.

Наполягаючи на задоволенні позову,
ОСОБА_3 вважав, що кредитний договір є
нікчемним, оскільки він не підписаний
представником КС «Аккорд».

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства та скріплюється
печаткою.

Із матеріалів справи вбачається,
що 30 жовтня 2007 року між КС «Аккорд» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
Мик1349/2, за умовами якого КС
зобов`язалася надати ОСОБА_3 кредит у
сумі 7 659 грн. 32 коп. зі сплатою
процентів в терміни та розмірах не
менше, ніж вказано у графіку платежів, а
останній - своєчасно повернути кредит
та сплатити проценти за користування
грошовими коштами.

Як видно із змісту оригіналу
цього договору, що міститься в
матеріалах справи, від імені КС
«Аккорд» він підписаний виконавчим
директором Миколаївського відділення
КС «Аккорд» Варшавською М.Г., яка діяла
на підставі нотаріально посвідченої
довіреності КС за № ВСС 529280 від 16
червня 2005 року, та у відповідності до
Положення про Миколаївське відділення
КС «Аккорд» і Статуту спілки.

На підтвердження факту укладення
договору та отримання кредитних коштів
кредитною спілкою надано оригінал
видаткового касового ордеру № 1445 від 30
жовтня 2007 року з власноручним підписом
позичальника.

Крім того, з розрахунку
заборгованості вбачається, що ОСОБА_3
частково вносив кошти на погашення
кредиту, тобто виконував його умови.

Обставини щодо погашення
заборгованості за кредитним договором
останній не оспорював.

Наведене свідчить про те, що
спірний кредитний договір укладено з
дотриманням положень статей 202,205,207 ЦК
України, а тому відсутні підстави для
визнання цієї угоди нікчемною.

Під час вирішення даного спору суд
надіслав запит до КС «Аккорд» щодо
надання до суду оригіналу кредитного
договору. 14 жовтня 2013 року на адресу
суду надійшли матеріали, надіслані КС
на виконання вимоги суду, однак не
дочекавшись виконання цього запиту,
суд ухвалив рішення, при цьому не взяв
до уваги відомості, надіслані
кредитною спілкою, які містяться в
оригіналі кредитного договору та
оригіналі видатковому касовому ордері.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач допустив порушення умов
кредитного договору щодо своєчасного
внесення щомісячних платежів і станом
на 13 лютого 2013 року заборгованість
ОСОБА_3 за кредитним договором
становить 22 805 грн. 92 коп., яка
складається із: заборгованості за
кредитом в сумі 6 832 грн. 54 коп.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом.

Крім того, КС «Аккорд» заявлялися
вимоги про стягнення трьох процентів
річних, що становить 1808 грн. 34 коп. та 10
107 грн. 39 коп. інфляційних втрат за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошових зобов'язань.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За такого, з урахуванням положень
ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України на користь КС
«Аккорд» підлягає стягненню з
відповідача 22 805 грн. 92 коп.
заборгованості за кредитним договором
№Мик1349/2 від 30 жовтня 2007 року, 3% річних,
що становить 1808 грн. 34 коп. та 10 107 грн. 39
коп. інфляційних втрат за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

З урахуванням наведених обставин
та положень пунктів 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, колегія приходить до висновку,
що оскаржуване необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов КС
слід задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
ОСОБА_3 на користь КС підлягає
стягненню 461грн. 91 коп. судового збору.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Аккорд» задовольнити.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2013 року

скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Кредитної спілки «Аккорд»
до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Кредитної спілки «Аккорд» 22 805 грн. 92
коп. заборгованості за кредитним
договором № Мик1349/2 від 30 жовтня 2007
року, з них: 6 832 грн. 54 коп. залишок по
кредиту; 15 973 грн. 38 коп. заборгованість
по процентам; а також 10 107 грн. 39 коп.
інфляційних витрат та 1808 грн. 34 коп. 3%
річних, а всього 34 721 грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Кредитної спілки «Аккорд» 461 грн. 91 коп.
судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Аккорд»
про визнання договору нікчемним,
повернення безпідставно отриманих
коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді