Справа № 2/593/30/2014
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"22" січня 2014 р. Бережанський
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючого судді
Шміло В.І.

при секретарі
Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бережани справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб, як
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Бережанського районного суду з позовом
до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання їх таким, що
втратили право користування жилим
приміщенням посилаючись на те, що
відповідачі : ОСОБА_2, який являється її
колишнім чоловіком, ОСОБА_3, яка
являється її мамою та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
які являються її братами, на протязі 1993
- 2007 років за власним бажанням, забрали
всі свої особисті речі та виїхали з
місця свого проживання та реєстрації в
США і з того часу вони жодного дня в
будинку не проживали і місце їх
проживання їй не відоме, тобто вже
більше десяти років, вони, без поважних
причин, не проживають в належному їй
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. В
даний час, через реєстрацію в
вищезгаданому будинку відповідачів,
вона не може оформити субсидію, що
порушує її право, за захистом якого,
вона вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та пояснила, що
житловий будинок, що знаходиться по
АДРЕСА_1 належить їй на праві
приватної власності. Відповідач
ОСОБА_2 був її чоловіком, який після
одруження з нею проживав та був
зареєстрований в належному їй будинку.
В 2000 році, він добровільно, з власної
ініціативи, забравши всі свої особисті
речі, виїхав з місця свого
проживання в США і з того часу, він
жодного дня в будинку не проживав та
конкретне своє місце проживання їй не
повідомляв. Через те, що відповідач з
моменту виїзду в США не підтримував
будь-яких відносин з сім"єю, шлюб між
ними було розірвано. Також вказала, що
відповідачка ОСОБА_3, яка є її мамою в 1993
році добровільно з власної ініціативи
забравши всі свої особисті речі,
виїхала з місця свого проживання в США
де і проживає в даний час та являється
громадянкою Америки і з того часу, вона
жодного дня в належному їй будинку не
проживала, а лише значиться
зареєстрованою в ньому. В 1995 році її
брат ОСОБА_4 забравши всі свої особисті
речі теж виїхав з місця свого
проживання та реєстрації в США і з того
часу, він жодного дня в належному їй
будинку не проживав та конкретне своє
місце проживання їй не повідомляв, а в
2007 році до США виїхав її брат ОСОБА_5 і з
того часу в належному їй будинку не
проживає, а лише числиться
зареєстрованим. В зв»язку з тим, що
відповідачі значаться зареєстрованими
у належному їй на праві власності
житловому будинку, що по АДРЕСА_1 вона
не може скористатися правом отримання
житлово-комунальних субсидій, а тому
вона вимушена звернутися до суду і
просить суд визнати відповідачів
таким, що втратили право користування
належним їй житловим приміщенням, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідачі в судове засідання
повторно не з"явилися, хоча про час,
день та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином і про
причини своєї неявки суду нічого не
повідомили, про що свідчить
повідомлення про виклик до суду
опубліковане в газеті Тернопільської
обласної ради і обласної державної
адміністрації "Свобода" № 4-5 (2838-2839) від
15 січня 2014 року, що дає підстави суду
визнати їх неявку без поважних причин
та можливість слухання справи у їх
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
розглянувши та проаналізувавши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1
підлягають до задоволення, виходячи із
наступних підстав:

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї
власника житла втрачають право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом .

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок, що знаходиться по
АДРЕСА_1, належить на праві приватної
власності позивачці, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 5644907
від 03.07.2013 року приватного нотаріуса
ОСОБА_7 Бережанського районного
нотаріального округу, Тернопільської
області.

З будинкової книги прописки громадян,
що проживають в будинку АДРЕСА_1
вбачається, що відповідачі, значаться
зареєстрованим у вищевказаному
будинку.

Крім цього в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який
являється колишнім чоловіком
позивачки в 2000 році, добровільно, з
власної ініціативи, забравши всі свої
особисті речі, виїхав з місця свого
проживання в США і з того часу, він
жодного дня в будинку не проживав та
конкретне своє місце проживання їй не
повідомляв. Також встановлено, що
відповідачка ОСОБА_3, яка є мамою
позивачки в 1993 році добровільно з
власної ініціативи забравши всі свої
особисті речі, виїхала з місця свого
проживання в США де і проживає в даний
час та являється громадянкою Америки і
з того часу, вона жодного дня в
належному їй будинку не проживала, а
лише значиться зареєстрованою в ньому.
Відповідач ОСОБА_4, який являється
братом позивачки в 1995 році забравши всі
свої особисті речі теж виїхав з місця
свого проживання та реєстрації в США і
з того часу, він жодного дня в
належному їй будинку не проживав та
конкретне своє місце проживання їй не
повідомляв, та в 2007 році до США виїхав
відповідач ОСОБА_5, який являється
рідним братом позивачки і з того часу в
належному їй будинку не проживає, а
лише числиться зареєстрованим. Вказані
обставини підтверджується
показаннями позивача наданими в
судовому засіданні.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що відповідачі не
проживають в будинку позивачки без
поважних причин, вже понад десять років
і жодних їх особистих речей в будинку
немає, а тому позовні вимоги позивачки,
щодо визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 таким, що втратили право
користування жилим приміщенням, що
знаходиться по АДРЕСА_1 слід
задовольнити.

Проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги позивачки
підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10, 14, 213, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.405
ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про втрату права на житло
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
таким, що втратили право користування
жилим приміщенням, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Дане рішення, як заочне, може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд даного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд протягом 10
діб з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І.Шміло