Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палатиз
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Хилевича С.В.

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Острозького районного суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Острозького районного суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання малолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частки від його заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 13 грудня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним та
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Вказує, що він відмовляється від сплати
аліментів на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3 шляхом ухвалення рішення,
оскільки бажає надавати кошти залежно
від можливостей та продуктами
безпосередньо дитині

________________________________________________________________________
______________________

Провадження №22ц-787/316/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Венгерчук А.О.

Доповідач : Демянчук С.В.

при зустрічах з ним.

Зазначає, що при визначенні розміру
аліментів суд першої інстанції не
врахував стан його здоров'я, що він
безробітний, перебуває на обліку в
центрі зайнятості і доглядає свою
маму.

Просив скасувати оскаржуване рішення
та відмовити в стягненні аліментів.

У судовому засіданні ОСОБА_1,
підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її
доводів. Зазначив, що він не бажає щоб з
нього стягували жодних коштів в
рахунок стягнення аліментів на
утримання дитини. Вказав, що він бажає
надавати кошти дитині безпосередньо
при спілкуванні в розмірі його
можливостей та допомагати дитині
продуктами.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного
суду не з'явилася. Про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином. Подала заяву про розгляд справи
в її відсутність.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Проте, при постановленні оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
зазначених вимог
цивільно-процесуального права
належним чином не виконав, тому воно не
може бути визнаним законним та
обгрунтованим та підлягає до
скасування з наступних підстав.

Суд, визначаючи розмір аліментів у
розмірі 1/4 від усіх видів заробітку
відповідача щомісячно, застосував до
спірних правовідносин положення ст. 183
СК України. При цьому не звернув уваги
на те, що позивач звернулася до суду
саме на підставі ст. 184 СК України та
просила визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі в зв'язку
нерегулярного, мінливого доходу
відповідача. Про визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі не
заперечував і відповідач.

В апеляційному суді відповідач
зазначив, що він на час винесення
оспорюваного рішення та в даний час
ніде не працює, інколи їздить на
заробітки.

Застосувавши до спірних правовідносин
положення ст. 183 СК України та
визначивши розмір аліментів на
підставі цієї статті у розмірі 1/4 від
усіх видів заробітку відповідача
щомісячно, суд першої інстанції
фактично вийшов за межі заявлених
позовних вимог.

Суд першої інстанції на вищевказані
положення закону уваги не звернув та,
відповідно належним чином не
визначився з характером спірних
правовідносин, нормою права, яка їх
регулює, а також фактичними
обставинами справи, і, помилково зробив
висновок про наявність підстав для
стягнення аліментів у розмірі 1/4 від
усіх видів заробітку відповідача
щомісячно обґрунтував лише тим, що
відповідач має обов'язок по утриманні
дитини.

За встановлених обставин, колегія
суддів вважає, що оскільки позовні
вимоги заявлені на підставі ст. 184 СК
України, якою передбачено можливість
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі за заявою платника або
одержувача, про що сторони, зокрема
позивач, і просили, тому рішення суду
першої інстанції підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Судом встановлено, що сторони мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 21
листопада 2008 року, в якому відповідач
ОСОБА_1 вказаний батьком дитини. (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить
диспозитивний характер і не визначає
вичерпного переліку обставин для
встановлення розміру аліментів в
твердій грошовій сумі, за змістом цієї
норми такими обставинами є
нерегулярний дохід та будь-які інші
обставини, що мають істотне значення,
зокрема дані про придбання та
утримання боржником майна при
відсутності офіційного доходу тощо.

Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 ''Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів'' вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Оскільки встановлено, що відповідач
має нерегулярний дохід, що є підставою
виходячи з змісту ст. 184 СК України для
визначення розміру аліментів в твердій
грошовій сумі.

За встановлених обставин, судова
колегія вважає за необхідне визначити
розмір аліментів на утримання дитини в
розмірі 500 грн. щомісячна, розпочинаючи
з дня звернення до суду. На переконання
колегії суддів, саме такий розмір
аліментів, відповідає інтересам дитини
та засадам розумності і
справедливості, та визначений з
врахуванням обставин зазначених в ст.
182 СК України з врахуванням
матеріального стану відповідача.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивачки про спроможність
відповідача надавати аліменти на
утримання дитини в розмірі 1500 грн.,
оскільки достатніх та необхідних
доказів про це суду не надано.
Покликання позивачки на спроможність
сплати зазначеного нею розміру носить
характер припущення та не є
обґрунтованим.

При цьому не ґрунтуються на вимогах
закону і вимоги позивачки про
стягнення аліментів щомісячно не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, оскільки такий
мінімум застосовується при стягненні
аліментів за винятком ст. 184 СК України.
В даному випадку стягнення аліментів
проводиться саме за ч. 2 ст. 182 СК
України.

Безпідставними є і доводи відповідача
в апеляційному суду про неможливість
надавати щомісячної грошової допомоги
за рішенням суду, оскільки він хворіє
та утримує матір і господарство.
Належними та допустимими доказами такі
покликання не підтверджені, а тому є
голослівними.

Не заслуговують до уваги заперечення
відповідача про небажання стягнення з
нього аліментів саме за рішенням суду,
оскільки він на власний розсуд має
намір давати кошти та продукти дитині
при зустрічах. Такі заперечення не
ґрунтуються на положеннях ст. 181 СК
Укріїни, оскільки батьки домовленості
про матеріальне утримання дитини не
досягли, а відповідно до ст. 180 СК
України відповідач має обов'язок по
утриманню дитини до досягнення нею
повноліття.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2. ч. 1 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Острозького районного суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на дитину
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання малолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 500 /п'ятсот/ грн. щомісячно,
починаючи з 13 грудня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

С.В.Хилевич