Справа № 2/369/1538/13 Головуючий у І
інстанції Нікушин В.В. Провадження №
22-ц/780/18/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 серпня 2013 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третя особа: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. Вимоги
обґрунтовував тим, що 31 грудня 2004
року між ним та громадянкою Російської
Федерації ОСОБА_6 укладено шлюб, який
розірвано 26 травня 2009 року.

В шлюбі подружжям було придбано
спільне майно, а саме: садовий будинок
площею 242,7 м.кв. з надвірними будівлями
та спорудами, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 0,0813га, кадастровий номер
:04:011:0031 за цією ж адресою які
оформлено на відповідачку. Позивачем
ніколи не надавалась згода на
відчуження спірного будинку та
земельної ділянки, але вказана
нерухомість відповідачкою була
відчужена за договором купівлі-продажу
від 30.07.2012 року.

Просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу садового будинку та
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0814га кадастровий номер
:04:011:0031 в СТ «Тюльпан» в с.
Жорновка Києво-Святошинського району
Київської області укладені між ОСОБА_2
та ОСОБА_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
серпня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу садового будинку
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
30.07.2012 року, посвідчений Приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального ОСОБА_4.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0814га кадастровий номер
:04:011:0031 АДРЕСА_1 укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30.07.2012 року,
посвідчений Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
ОСОБА_4.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7,
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору у
сумі 471, 40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні
скарги, в яких просили рішення
скасувати та ухвалити нове. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Апелянти вважають, що рішення прийняте
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, так як ОСОБА_2
майном розпоряджалась законно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення з таких
підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
31 грудня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
яка є громадянкою Російської Федерації
було укладено шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
за № 112717 за актовим записом 3056.

26 травня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, було розірвано, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу серії - НОМЕР_1.

За час спільного проживання подружжям
було придбано майно, а саме: садовий
будинок площею 242,7 м.кв. з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка
площею 0,0813 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:04:011:0031. Майно було оформлено на
відповідачку, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 15.12.2006 року та
копією державного акту про право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 400712 від 19 вересня 2006 року.

Без згоди позивача нерухомість була
самостійно відчужена відповідачкою за
договором купівлі-продажу від 30.07.2012
року. Ні усно, ні у письмовій формі
нотаріально посвідченої згоди, як
встановив суд, ОСОБА_3 ОСОБА_2 на
оформлення договору не надавав. ОСОБА_8
придбала спірне майно у відповідачки
ОСОБА_2, хоча відповідно до ст. 60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. Дружина, чоловік має
право на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із подружжя
без її, його згоди, якщо цей договір
виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а також договорів стосовно цінного
майна, згода другого з подружжя має
бути подана письмово. Згода на
укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Як свідчить приватний нотаріус ОСОБА_4
(а.с. 40) - ОСОБА_2 повідомила, що на день
оформлення на неї спільного з
позивачем майна вона одружена не була.
Ці дані, як встановив суд, не
відповідали дійсності.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що оскаржуваний договір
купівлі-продажу земельної ділянки та
будинку 30.07.2012 року протирічить вимогам
законодавства, а саме ст. 65 СК України і
тому підлягає визнанню недійсним і
обґрунтовано задовольнив позов.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції встановив дійсний склад
правовідносин та вірно застосував
норми права.

Посилання апелянтів на те, що спірне
майно було придбане ОСОБА_2 тільки за
особисті кошти безпідставні та не
підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

З наведених вище обставин колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і залишає його в силі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: