№ 201/2325/14-ц
провадження 6/201/71/2014
УХВАЛА

24 лютого 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі - Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження, ОСОБА_1, у праві
виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Жовтневий ВДВС ДМУЮ 20 лютого 2014
року звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження, ОСОБА_1, у праві
виїзду за межі України.

Зазначене подання канцелярією суду
було передано судді 24 лютого 2014 року.

Зі змісту подання вбачається, що в
Жовтневому ВДВС ДМУЮ перебуває
виконавче провадження № 38871485 з
примусового виконання виконавчого
документа, а саме: вимога про сплату
недоїмки № Ф-706 У виданої УПФУ в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 12 червня 2013 року, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави в особі УПФУ
в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська заборгованості в
сумі 4 010 гривень 30 коп, однак зазначену
вимогу у встановлений строк
добровільно виконано не було та як
зазначено у поданні на виклики
державного виконавця боржник не
з'являється, що свідчить про його
ухилення від виконання обов'язків,
покладених на нього виконавчим
документом, а тому з урахуванням вище
викладеного просив суд тимчасово
обмежити, ОСОБА_1, у праві виїзду за межі
України.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби. Суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

На підставі ч. 1 ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням суду.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтею 10 ЦПК України, встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Перевіривши матеріали справи та
подання, суд вважає необхідним у
задоволенні подання відмовити,
оскільки у разі його задоволення вище
вказаний боржник буде обмежений у
свободі пересування, яка гарантується
Конституцією України. Крім того сам по
собі виїзд за межі України не зумовлює
неможливість виконання рішення суду, а
докази щодо наміру боржника виїхати за
межі України на постійне місце
проживання чи саме з метою ухилення від
виконання рішення (вимога про сплату
недоїмки № Ф-706 У виданої УПФУ в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 12 червня 2013 року) Жовтневим ВДВС
ДМУЮ суду не зазначені та не надані,
також слід зазначити, що належних
доказів надіслання та отримання
божником постанови про відкриття
виконавчого провадження чи
повідомлення про виклик до подання
додано не було, крім того слід
зазначити, що для розгляду вказаного
подання до суду державний виконавець
до суду не з'явився та про причини своєї
неявки суду не повідомив, а лише прохав
суд розглянути на розсуд суду без його
участі, однак згідно ст. 377-1 ЦПК України
зазначене подання судом розглядається
за участю державного виконавця.

Також слід зазначити, що не можуть бути
взяті до уваги наполягання заявника на
його вимогах, оскільки останнє
спростовується вище викладеним і нічим
об'єктивно не підтверджується.

За таких обставин та з урахуванням
всебічного дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою, суд приходить до висновку про
необґрунтованість подання, оскільки
останнє не обґрунтоване, не
підтверджене та безпідставне і не
ґрунтуються на вимогах закону,
передбачених законом підстав для його
задоволення немає, а тому суд вважає за
необхідне відмовити у його
задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 33 Конституції України, ст. ст. 209, 210,
377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Жовтневому відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції в
задоволенні подання, про тимчасове
обмеження, ОСОБА_1, у праві виїзду за
межі України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя