Номер провадження № 22-ц/785/2147/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
виробничого експлуатаційного
підприємства
«Котовськтеплокомуненерго» на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 28.11.2013 року по
справі за позовом Комунального
виробничого експлуатаційного
підприємства
«Котовськтеплокомуненерго» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 5), в якому просив стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання в сумі 4 873 грн. 67 коп. та
сплачений судовий збір в розмірі 229 грн.
40 коп.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що забезпечує
тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_3 Однак,
відповідач несвоєчасно і не в повному
обсязі проводить розрахунки за
отримані послуги, в результаті чого у
період з 01 грудня 2009 року по 01 вересня
2013 року утворилась заборгованість за
послуги з теплопостачання у сумі 4 873,67
грн.

В судовому засіданні в суді
першої інстанції, як зазначено в
рішенні суду, представник позивача
підтримав позовні вимоги. Відповідач
проти задоволення позову заперечував,
стверджував, що не є власником квартири
АДРЕСА_1, там не проживає та надані
послуги з теплопостачання не отримує.
Також пояснював, що власниками
квартири АДРЕСА_1 були його мати ОСОБА_4,
яка померла, та його сестра ОСОБА_5

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 28.11.2013 року в
задоволенні позову виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду,
Комунальне виробниче експлуатаційне
підприємство
«Котовськтеплокомуненерго» подало
апеляційну скаргу на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 28.11.2013 року, в якій
просить рішення суду від 28.11.2013 року
скасувати та постановити нове рішення,
яким позов КВЕП до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за теплопостачання в
сумі 4 873,67 грн. задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення є незаконним, не
справедливим та необґрунтованим.

Відповідачем рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, клопотання про відкладення
розгляду справи від нього на адресу
суду не надходило, докази цьому в
матеріалах справи відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та наданих доказів,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
з ухваленням нового рішення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову
Комунального виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго», суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що
ухвалою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 15 серпня 2013
року було скасовано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_3 на користь КВЕП
«Котовськтеплокомуненерго» боргу за
отримані послуги з теплопостачання у
сумі 4 814,93 грн. та судових витрат за
сплачений судовий збір у сумі 114,70 грн.

Згідно довідки ПП «На-Добробут» № 563
від 02 вересня 2013 року квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4, яка померла,
проживають та перебувають на
реєстраційному обліку у квартирі
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Проте, суд критично поставився до
вказаної довідки, оскільки у судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 не проживають у вказаній
квартирі, а місце перебування ОСОБА_5
взагалі невідоме.

Згідно довідки нотаріуса Котовської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області № 1099/01-16 після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
свідоцтво про право на спадщину не
видавалось.

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо суб'єкта серії IO №
125626 від 15 листопада 2013 року за ОСОБА_3 у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості про права
власності, інші речові права, іпотеки,
обтяження відсутні.

Висновки суду підтверджуються
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Перелік
житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежить від
рівня благоустрою відповідного
будинку (споруди).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно ст. 151 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з п. 7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»,
затверджених Постановою КМУ № 45 від
24 січня 2006 року «Про внесення змін до
постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року
№ 572», власник та наймач квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 14 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і при
будинковими територіями, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 572 від 08 жовтня 1992 року плата за
використовування теплової та
електричної енергії, газу та
водопостачання і каналізацію та інші
послуги власниками квартир, наймачами,
орендарями вноситься за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Представник позивача не надав жодних
доказів щодо факту надання послуг
відповідачу ОСОБА_3, доводи відповідача
про те, що він не користується
послугами щодо теплопостачання, які
надає позивач, а тому ніякої
заборгованості за ним не існує -
позивачем не спростовані, доводи
представника позивача про те, що ОСОБА_3
є власником квартири АДРЕСА_1 є
безпідставними.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не є власником
квартири, на яку постачається теплова
енергія позивачем, те, що між сторонами
не був укладений договір щодо надання
житлово-комунальних послуг, тому суд
вважав, що позов задоволенню не
підлягає.

За таких обставин, суд першої
інстанції відмовив в задоволенні
позову.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки суд першої інстанції дійшов
до таких висновків неповно з'ясувавши
обставини, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Так в судовому засіданні встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 25 копія
свідоцтва про смерть) та в ній
проживають і перебувають на
реєстраційному обліку ОСОБА_3
(відповідач) та ОСОБА_5 (а. с. 8 довідка №
563 від 02.09.2013 року ПП «НА-Добробут»).

Позивач - КВЕП
«Котовськтеплокомуненерго» надає
послуги із забезпечення тепловою
енергією квартири АДРЕСА_1, однак, в
результаті несвоєчасного і не в
повному обсязі проведення розрахунків
по погашенню нарахування за надані
послуги, заборгованість по вказаній
квартирі за період з 01.01.2009 року по
01.09.2013 року склала 4 873 грн. 67 коп. (а. с.
9-11).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв
ОСОБА_3 (відповідач), що підтверджується
відомостями державного нотаріуса №
1099/01-16 від 05.11.2013 щодо спадкової справи
та спадкоємців (а. с. 23) і інформаційною
довідкою із Спадкового реєстру (а. с. 24).
Докази протилежного в матеріалах
справи відсутні, а також в матеріалах
справи відсутні докази відмови
відповідача від прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього
Закону обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Докази звернення відповідача в
установленому законодавством порядку
з претензіями до позивача щодо
незабезпечення надання якісних
позивачем житлово-комунальних послуг
(із забезпечення тепловою енергією
квартиру АДРЕСА_1) чи не надання
позивачем взагалі таких послуг, не
отримання позивачем таких послуг та
стосовно отримання таких послуг
відповідачем від інших осіб і оплати
відповідачем за отримані послуги іншим
особам у матеріалах справи відсутні та
суду апеляційної інстанції не надані.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що позивачем доведено
обставини, якими він обґрунтовував
свої позовні вимоги, а відповідачем не
доведено обставин своїх заперечень.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи відповідача, відповідно
до оскаржуваного рішення (а. с. 44), що
власником спірної квартири є також
сестра відповідача ОСОБА_5, оскільки
докази цього в матеріалах справи
відсутні та ці доводи спростовуються
матеріалами справи (а. с. 8 довідка № 563
від 02.09.2013 року ПП «НА-Добробут»).

За таких обставин, судова колегія
вважає позовні вимоги позивача
обґрунтованими, а висновки суду першої
інстанції помилковими.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
надані послуги з теплопостачання в
розмірі 4 873 грн. 67 коп., відповідно до
матеріалів справи відповідачем сам
розрахунок не оспорюється та інший
розрахунок не представлено, а також
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню понесені і
документально підтверджені (а. с. 2-4)
позивачем витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги позивача та вважає,
що рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 28.11.2013 року
необхідно скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
Комунального виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Комунального
виробничого експлуатаційного
підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»
задовольнити.

Рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.11.2013 року по справі за позовом
Комунального виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги Комунального виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 Леонідовичана на
користь Комунального виробничого
експлуатаційного підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання в розмірі 4 873 грн. 67
коп. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич