Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/201/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Панасюк І.В.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Суровицької Л.В.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за кредитним договором
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» на рішення
Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 7
листопада 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 20.04.2007 року у сумі 28 682 грн.67 коп., яка
утворилась внаслідок невиконання
відповідачем умов цього договору по
поверненню кредиту, сплаті процентів
за користування кредитними коштами,
комісії, пені та штрафу.

Рішенням Гайворонського районного
суду від 7.11.2013 року у задоволенні
позову відмовлено через пропуск
позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
недоведеність обставин справи, які суд
вважав встановленими.

Сторони у судове засідання не
з»явилися, про час і місце судового
засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вирішила, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
Гайворонського районного суду від
7.11.2013 року - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,
відповідно до заяви позичальника
№KGXRRX09050031 від 20.04.2007 року відповідач
отримав строковий кредит у сумі 1790
грн.88 коп.. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,0% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 29 грн.55 коп. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 191 грн.88коп. в
обмін на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ) строки, з кінцевим терміном
повернення 19.10.2007 року включно.
Погашення заборгованості мало
здійснюватися щомісяця у сумі 338 грн.71
коп. в період сплати, за який
приймається період з « 15» по « 20» число
кожного місяця.

Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) складає між ним та банком
кредитно-заставний договір.

Відповідач зобов'язання,
передбачені кредитним договором,
належним чином не виконував. З
розрахунку суми заборгованості,
доданого позивачем до позовної заяви,
убачається, що станом на 19.09.2013 року
заборгованість відповідача перед ПАТ
КБ «ПриватБанк» складає 28 682 грн.67 коп.,
а саме: 1202 грн.06 коп. заборгованості за
кредитом, 9453 грн,27 коп. заборгованості
по процентам за користування кредитом,
118 грн.20 коп. заборгованості по комісії
за користування кредитом, 16067 грн. 11 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 1342 грн.03 коп.
штрафу (процентна складова). Заперечень
проти позову та апеляційної скарги
ОСОБА_5 не подав.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем не виконані взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором, - відповідно до ст.ст.526, 1054
ЦК України з нього на користь банку
підлягає стягненню заборгованість за
цим договором.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог банку, суд першої
інстанції виходив з того, що зміст та
умови кредитного договору свідчать про
те, що він є споживчим кредитом, а тому
на нього поширюється дія Закону
України «Про захист прав споживачів»,
згідно з п.7 ч.11 ст.11 якого кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Проте, погодитись з таким
висновком суду колегія суддів не може з
таких підстав.

Згідно із ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Відповідно до ч.1ст.259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмові формі.

Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267
ЦК України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч.5
ст.267 ЦК України).

Цивільний кодекс України не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності.

Пункт 7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з ч.11 ст.11 зазначеного Закону,
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.Така
правова позиція висловлена у постанові
Верховного Суду України по справі №
6-126цс13.

Відповідно до ст.34 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про
перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

При вирішенні спору у судовому
порядку застосуванню підлягає ст.267
ЦК України, за якою позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Судом першої інстанції встановлено,
що сторони домовились про збільшення
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, комісійної
винагороди, неустойки - до 5 років (п.5.5
Умов). Отже, на час пред»явлення ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» цього позову позовна
давність по усім вимогам, що випливають
з кредитного договору, сплила.

Проте, оскільки ОСОБА_5 не зробив
заяву про застосування позовної
давності до винесення судом рішення,
суд першої інстанції безпідставно
застосував наслідки спливу позовної
давності, передбачені ч.4ст.267 ЦК
України.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову у зв'язку з застосуванням
позовної давності незалежно від
наявності заяви сторони у спорі щодо
вимог про повернення споживчого
кредиту є неправильним, а тому
рішення суду першої інстанції не можна
вважати законним та обґрунтованим.
Відповідно до пп.3,4ч.1ст.309 ЦПК України
воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» слід задовольнити у
повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Гайворонського
районного суду Кіровоградської
області від 7 листопада 2013 року
скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
від 20.04.2007 року у сумі 28 682 (двадцять
вісім тисяч шістсот вісімдесят дві)
гривні 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 286 грн.83
коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: