УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/64/14Головуючий суду
першої інстанції:Собєщанська Н.В.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Кустова І. В. "22" січня
2014 р. колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в
м.Феодосія у складі:

Головуючого суддіКустової І.В.,
СуддівПритуленко О.В., Ломанової Л.О.,
При секретаріБогданович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» до ОСОБА_6,
третя особа: Комунальне підприємство
«Жилавтосервіс-Керч» про стягнення
заборгованості з послуг
теплопостачання, за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Керченського
міського суду АР Крим від 07 листопада
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» (далі - ОП
«Кримтеплокомуненерго») звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_6, в якому
просило стягнути з нього
заборгованість за послуги з
централізованого теплопостачання у
сумі 3185,16 грн. за період з 01 листопада 2011
року по 01 квітня 2013 року, мотивуючи тим,
що останні не виконують зобов'язання з
оплати вказаних послуг, які надаються
позивачем.

Рішенням Керченського міського суду АР
Крим від 07 листопада 2013 року позов
задоволений: стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість з
послуг теплопостачання у сумі 3185,16
грн.; вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Апелянт вказує, що ОП
«Кримтеплокомуненерго» є неналежним
позивачем, оскільки суд безпідставно
визнав дійсним укладений ним з
Комунальним підприємством
"Жилавтосервіс-Керч" (далі - КП
"Жилавтосервіс-Керч") договір
купівлі-продажу теплової енергії.

Апелянт наполягає на тому, що у
позивача взагалі не виникло право
вимагати оплату теплової енергії,
оскільки виконавцем КП
"Жилавтосервіс-Керч" не усунуті
наслідки аварії, у зв'язку з якою у
квартирі відповідача була демонтована
система опалення.

Апелянт вказує, що справу розглянуто за
участю неналежного відповідача, якого
не можна визнати споживачем послуг,
оскільки письмовий договір на поставку
теплової енергії між сторонами не
укладався, також відповідач не
споживав послуг з теплопостачання
внаслідок відсутності у його квартирі
системи опалення.

На думку апелянта, розрахунок
заборгованості суд безпідставно
визнав доказом наявності
заборгованості відповідача за спожиті
послуги, оскільки цей розрахунок є
тільки доказом самого факту
нарахування, а не доказом
обґрунтованості такого нарахування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
судів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач є виробником
послуги з теплопостачання, яка
надається у будинок АДРЕСА_1, зокрема, й
у квартиру № 4, власником та мешканцем
якої є відповідач. Надані ОП
«Кримтеплокомуненерго» послуги з
опалення цієї квартири з 01 листопада 2011
року до 01 квітня 2013 року відповідачем
не оплачені, внаслідок чого утворилася
заборгованість в розмірі 3185,16 грн., яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ОП «Кримтеплокомуненерго» та КП
"Жилавтосервіс-Керч" (балансоутримувач
будинку, у якому проживає відповідач) 04
серпня 2010 року укладений договір №
325/69/к-08 на поставку теплової енергії,
пунктом 6.6 якого передбачено, що для
погашення зобов'язань з оплати
отриманої від продавця (ОП
«Кримтеплокомуненерго») теплової
енергії покупець (КП
«Жилавтосервіс-Керч») уступає продавцю
усі права, що пов'язані з розрахунком
кінцевого споживача за спожиту ним
теплову енергію, а також право вимагати
від кінцевого споживача оплату
фактично спожитої ним теплової
енергії; підставою для сплати є
нарахування продавця (ОП
«Кримтеплокомуненерго»); оплата
проводиться кінцевим споживачем
(власниками, орендаторами жилих
приміщень) за «розрахунковими
книжками» продавця (а.с.52).

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
відповідач є власником та споживачем
послуг, які надаються ОП
«Кримтеплокомуненерго» до квартири
АДРЕСА_1.

З особового рахунку споживача
вбачається, що заборгованість станом
на 01квітня 2013 року за наданими
послугами з теплопостачання становить
3185,16 грн. (а.с. 2).

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті
20 цього Закону споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Такі ж вимоги передбачені у пункті 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 січня 2006 року №45.

Обов'язок споживача теплової енергії
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію
визначений статею 19 Закону України
«Про теплопостачання».

Послуги з водо-, теплопостачання та
водовідведення надаються споживачеві
згідно з Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабміну України від 21 липня
2005 року N 630 «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» (далі - Правила).

Пункт 30 цих Правил також встановлює
обов'язок споживача оплачувати послуги
з централізованого опалення.

Пунктом 18 вищеназваних Правил
установлено, що розрахунковим періодом
для оплати послуг є календарний місяць.
Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Згідно вимогам статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Встановивши, що відповідач обов'язки
щодо сплати з послуг з теплопостачання
не виконують, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення з
нього заборгованості.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Твердження апелянта про те, що позивач
є лише виробником послуг, а тому не має
право на стягнення їх вартості з
відповідача, не можна визнати
обґрунтованим, оскільки відповідно до
пункту 6.6 договору на поставку теплової
енергії від 04 серпня 2010 року,
укладеного ОП «Кримтеплокомуненерго»
та КП "Жилавтосервіс-Керч", на балансі
якого перебуває будинок, в якому
розташована квартира відповідача,
сторони погодили уступку права вимоги
позивача та делегування йому функції
нарахування розмірів сум, що
підлягають до оплати мешканцями
квартир, які є споживачами послуг з
централізованого опалення. Питання
недійсності цього договору не є
предметом спору; відомості про
оспорювання цього правочину відсутні,
тому твердження апелянта про
безпідставне визнання судом дійсності
цього договору є голослівним.

Довід апеляційної скарги про
відсутність у позивача права вимагати
оплату теплової енергії, оскільки
виконавцем КП "Жилавтосервіс-Керч" не
усунуті наслідки аварії, у зв'язку з
якою у квартирі відповідача була
демонтована система опалення, на думку
колегії суддів, на увагу не заслуговує,
з огляду на наступне.

Відповідно до актів від 01.11.2011 року та
15.01.2013 року, складених КП
"Жилавтосервіс-Керч" у квартирі
відповідача відсутні радіатори
централізованого опалення (а.с.28, 29).

Факт демонтування у цій квартирі
приладів опалення був предметом
дослідження суду першої інстанції і
йому дана належна правова оцінка,
зокрема, суд дійшов правомірного
висновку про недотримання
відповідачем Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758,
яким установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади та тільки після
затвердження відповідного акта про
відключення власник має право на
припинення йому нарахувань за послуги
теплопостачання з підстав його
неотримання.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
відключення приладів опалення у
квартирі відповідача без дотримання
ним встановленого порядку відключення
не є підставою для звільнення
останнього від оплати фактично наданих
позивачем послуг з теплопостачання.

Посилання апелянта на те, що відповідач
не відмовлявся від послуг з
теплопостачання, а був позбавлений
можливості користуватися цими
послугами у зв'язку з аварійною
ситуацією внутрішньо будинкової
системи, яка не усунута виконавцем, не
можна визнати обґрунтованим, оскільки
вказані недоліки повинні усуватися
шляхом їх негайного поновлення у
встановлені строки особою, яка несе
обов'язок з забезпечення належної
експлуатації, технічного
обслуговування та ремонту
внутрішньобудинкових мереж, або
особою, яка винна у виникненні
аварійної ситуації.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті
24 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
балансоутримувач зобов'язаний
забезпечити належні експлуатацію та
утримання майна, що перебуває на його
балансі.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 21 цього
Закону виконавець зобов'язаний
утримувати в належному технічному
стані, здійснювати технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством.

Підпунктами 10, 12 пункту 32 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, на
виконавця послуг із централізованого
опалення також покладається обов'язок
щодо утримання внутрішньобудинкових
мереж у належному технічному стані,
здійснення їх технічного
обслуговування та ремонту; усунення
аварій та інших порушень порядку
надання послуг, а також виконання
заявок споживачів у строк,
установлений законодавством та
договором.

Аналогічні положення містить договір
про постачання теплової енергії
№ 325/69/к-08 від 04 серпня 2010 року
(підпункт 3.2.12 пункту 3.2 статті 3),
укладений між ОП
«Кримтеплокомуненерго» та КП
"Жилавтосервіс-Керч".

Відповідно до пункту 3 частини 3,
частиною 4 статті 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
комунальні послуги надаються
споживачам безперебійно, виключно за
винятком часу перерви на ліквідацію
наслідків аварій або дії обставин
непереборної сили. Перерва у наданні
комунальних послуг, яка виникла
внаслідок аварії або дії обставин
непереборної сили, має бути
ліквідована у найкоротші терміни, що
визначаються нормативними
документами. Якщо ліквідація наслідків
аварії або дії обставин непереборної
сили потребує більше однієї доби,
виконавець/виробник спільно з
органами місцевого самоврядування
здійснює заходи щодо зменшення її
негативного впливу на споживачів. У
разі застосування перерви в наданні
послуг виконавець/виробник
зобов'язаний повідомити через засоби
масової інформації про таку перерву
споживача не пізніш як за 10 днів (за
винятком перерви, що виникла внаслідок
аварії або дії обставин непереборної
сили). У повідомленні необхідно
зазначити причину та строк перерви в
наданні відповідних послуг.
Виконавець/виробник зобов'язаний
проводити перерахунок розміру плати
за житлово-комунальні послуги у разі
перерви в їх наданні, ненаданні або
наданні не в повному обсязі у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

На підставі пункту 4 частини 3 статті 20
вказаного Закону споживачі зобов'язані
ремонтувати та міняти
санітарно-технічні прилади і
пристрої, обладнання за власний
рахунок лише у тому випадку, якщо
прилади, пристрої чи обладнання
вийшли з ладу з їх (споживачів) вини.

З огляду на те, що матеріалами справи не
підтверджено факту невиконання КП
"Жилавтосервіс-Керч" обов'язку з
утримання в належному технічному
стані, технічного обслуговування та
ремонту внутрішньобудинкових мереж, а
також, звертаючи увагу на обов'язок
власника утримувати систему опалення у
власній квартирі у належному
технічному стані, колегія судів,
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
звільнення відповідача від майнової
відповідальності у зв'язку з аварійним
станом системи опалення його житла.

Крім того, всупереч положенням частини
3 статті 10 і частини 1 статті 60 ЦПК
України відповідач не довів свої
заперечення щодо ненадання йому послуг
з теплопостачання. На підтвердження
своїх доводів останнім надані акти про
відсутність приладів обліку теплової
енергії у його квартирі (а.с. 28-29) та
реєстри приміщень, у яких відсутні
прилади обліку внаслідок аварії (а.с.
30-31). Ці документи не можна визнати
належними доказами, що отримані
відповідно до Порядку перевірки
кількісних та/або якісних показників
надання послуг, визначеному у Правилах
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення. Проте, в матеріалах
справи існують акти виконаних робіт
від 24 листопада 2011 року, 23 грудня 2011
року, 23 січня 2012 року, 22 лютого 2012 року, 23
березня 2012 року, 13 квітня 2012 року, 22
листопада 2012 року, 24 грудня 2012 року, 23
січня 2013 року, 20 березня 2013 року, 09
квітня 2013 року, які підтверджують факт
надання послуг теплової енергії на
підставі приладу обліку, встановленого
на будинок АДРЕСА_1 (а.с.57-65).

Таким чином, матеріали справи не
містять доказів відсутності
теплопостачання у квартиру
відповідача внаслідок демонтажу
системи внутрішнього опалення цієї
квартири саме з вини виконавця КП
"Жилавтосервіс-Керч", тому вказаний
довід апеляційної скарги не свідчить
про наявність підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Також не є підставою для звільнення від
сплати заборгованості відсутність між
відповідачем та позивачем письмового
договору.

Згідно із Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» (стаття 19)
відносини у сфері житлово-комунальних
послуг регулюються виключно на
договірних засадах. Це означає, що
кожна із сторін має право вимагати
укладення такого договору.

Судова колегія зазначає, що
відсутність такого договору не є
безумовною підставою для відмови
виконавцю житлово-комунальних послуг у
стягненні заборгованості за такі
послуги, зокрема теплопостачання,
оскільки згідно з положеннями частини 1
статті 11 ЦК України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, які
породжують ці права та обов'язки, і
такою дією є реальне надання послуг та
їх отримання відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що
відсутність відповідного договору між
споживачем житлово-комунальних послуг
та їх виконавцем не є підставою для
звільнення відповідача від сплати
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг.

За таких обставин при вирішенні спору
суд першої інстанції обґрунтовано
застосував до спірних правовідносин
положення статті 526 ЦК України, доводи
апеляційної скарги в цій частині не
заслуговують на увагу.

Також колегія суддів не може
погодитися з доводом апелянта про те,
що відсутність у квартирі відповідача
системи опалення звільняє останнього
від оплати заборгованості, оскільки ОП
«Кримтеплокомуненерго» має право на
відшкодування витрат на поставку
теплової енергії саме з особи, якою
самовільно демонтовані прилади
опалення у власній квартирі.

Доводи апелянта про те, що позивач не
надав доказів правильності розміру
проведених нарахувань за особовим
рахунком відповідача, не заслуговує на
увагу, оскільки відомості щодо розміру
заборгованості відповідача з оплати
послуг з теплопостачання були
предметом дослідження суду першої
інстанції, їм дана належна правова
оцінка у сукупності з іншими доказами у
справі, які підтверджують виконання
робіт по опаленню будинку АДРЕСА_1, які
облікуються відповідним приладом
обліку, встановленим на цей будинок, що
засвідчено не тільки виробником
послуг, а і уповноваженою особою
мешканців цього будинку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції повно і правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами, фактичні обставини
справи, належно оцінив надані
сторонами докази та ухвалив рішення,
яке відповідає вимогам закону та
обставинам справи з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги представника
відповідача і залишення без змін
рішення Керченського міського суду АР
Крим від 07 листопада 2013 року.

На підставі наведеного і керуючись,
статтею 303, пунктом 1 частини 1 статті 307,
частиною 1 статті 308, пунктом 1 частини 1
статті 314, статтею 315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Керченського міського суду АР
Крим від 07 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Судді

І.В. Кустова О.В. Притуленко Л.О.
Ломанова