Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
третя особа: ОСОБА_3, який діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_4, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, мотивуючи свої
вимоги тим, що він вселився і мешкає у
3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1 на
підставі ордеру від 24 січня 1964 року,
виданого його дружині ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Також в квартирі
зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначає, що відповідач з 2008 року не
проживає в даній квартирі, не сплачує
комунальні платежі, не отримує
кореспонденцію за даною адресою,
особистих речей його в квартирі не має
і взагалі квартирою він не цікавиться.

Посилається на те, що комунальні
платежі нараховуються згідно
чисельності зареєстрованих осіб, а так
як відповідач не сплачує зазначені
платежі то він змушений сплачувати все
особисто за рахунок своєї мізерної
пенсії.

Звертає увагу суду на те, що перешкод в
користуванні жилим приміщенням ніхто
відповідачу ніколи не чинив, він
добровільно пішов із дому і спірним
жилим приміщенням не користується вже
понад 6 місяців без поважних причин.

Зазначає, що оскільки відповідач у
спірній квартирі не проживає більше
шести місяців, не оплачує плату за
користування жилим приміщенням і
комунальні послуги, не несе інших
витрат по утриманню спірної квартири
та не приймає участі у спільному побуті
він вважається таким, що втратив право
користування нею.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР
звертається з даним позовом до суду.

Позивач та його представник в судове не
з'явилися про день, час та місце
слухання справи повідомлені вчасно та
належним чином, від представника
позивача до суду надано заяву згідно
якої остання просить суд розгляд
справи здійснювати без її участі та
позивача, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач та треті особи в судове
засідання також не з'явилися, про день,
час та місце слухання справи
повідомлені вчасно та належним чином,
від третьої особи - ОСОБА_3 до суду
надано заяву про слухання справи за
його відсутності. Причини неявки
відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутність вищезазначених
осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК
України.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
8), згідно ордеру № 116665 від 24.01.1964 року
виданого Виконавчим комітетом
Київської міської ради депутатів
трудящих, ОСОБА_6 на сім'ю із п'яти осіб,
а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8
(невістка), ОСОБА_9 (дочка), ОСОБА_2 (син),
було надано право на заняття трьох
кімнат площею 41, 27 кв.м., в квартирі
АДРЕСА_1

Судом встановлено, що 25.12.1970 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що
підтверджується Свідоцтвом про
одруження Серія НОМЕР_1 від 25.12.1970 року
(а.с. 47) і останній вселився в квартиру
АДРЕСА_1, як член сім'ї наймача.

Конституція України в статті 47
закріплює право кожної людини на житло.
При цьому задекларовано, що держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Громадяни, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суд

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу
Української РСР, громадяни мають право
на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду, або на одержання за їх бажанням
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Зі змісту статті 51 ЖК Української РСР
вбачається, що жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих Рад
народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів за участю громадської
комісії з житлових питань, створюваної
при виконавчому комітеті з депутатів
Рад, представників громадських
організацій, трудових колективів.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР,
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Згідно ст. 65 ЖК Української РСР,
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач
правомірно вселився до квартири
АДРЕСА_1 і набув право користування нею.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_5 померла у віці 87 років, про що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 16482, що
підтверджується наданим Свідоцтвом
про смерть Серія НОМЕР_2 від 24.09.2011 року
(а.с. 48).

Як вбачається з наданої суду Довідки
Форми № 3 КП «Куренівське Подільського
району міста Києва» від 20.11.2013 року № 471
(а.с. 7), на даний час у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані чотири особи, а саме:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (чоловік), ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (син), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
(онук) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (правнук).
Власником же особового рахунку
житлової площі до цього часу значиться
ОСОБА_5

До суду надано спільні заяви жильців
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 9, 38), якими останні
підтвердили, що їх сусід із квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, 1959 року народження, в
наслідок алкогольних запоїв не
проживає в квартирі з 2008 року по даний
час.

Також згідно Акту КП «Куренівське
Подільського району міста Києва»,
комісією в складі майстрів цехів
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 під час
обстеження квартири АДРЕСА_1 було
встановлено, що ОСОБА_2 був відсутній. В
квартирі був присутній ОСОБА_1,
визначитись з речами кому які належать
неможливо, так як кімнати заставлені
коробками наповненими речами (а.с. 41).

Крім того КП «Куренівське Подільського
району міста Києва» на запит суду було
надано Довідку № 3117 від 29.01.2014 року (а.с.
40), з якої вбачається, що ОСОБА_2 із
заявами щодо чинення йому перешкод в
користуванні квартирою та щодо
неможливості проживання в квартирі, не
звертався.

Судом встановлено, що всі витрати по
утриманню квартири несе позивач,
відповідач не сплачує плату за
користування жилим приміщенням і
комунальні послуги, не несе інших
витрат по утриманню квартири та не
приймає участі у спільному побуті
сім'ї.

Зі змісту статті 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Крім того Пленум Верховного суду
України в свої постанові «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив,
що судовому розгляду підлягають спори
пов'язанні з договором найму житлового
приміщення, і зокрема, про визнання і
втрату права на жиле приміщення… У
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
Житлового кодексу України), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Все вищевикладене на думку суду
об'єктивно підтверджує пояснення
позивача про факт відсутності
відповідача на спірній житловій понад
шість місяців без поважних причин.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, приходить до висновку,
що вимоги позивача знайшли своє
доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16,
ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України,
Постанови Пленуму Верхового суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» № 2 від
12.04.1985 року, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 15, 57,
209, 213, 214, 215, 218, 223, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко