Номер провадження № 22-ц/785/2448/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Варикаші
О.Д.

- Ступакова
О.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічною акціонерного
товариства «Держаний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління AT «Ощадбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором кредиту, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 05 листопада 2013 року, -

встановила:

Представник позивача звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач,
посилався на те, що між ним та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 1802-н від 02.08.2007
року, за умовами якого, позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 110 595,00
гривень, а ОСОБА_3 зобов'язався
повертати кредит, зі сплатою 17 % річних
з терміном остаточного погашення
Кредиту не пізніше 08 серпня 2013 року.

У якості забезпечення виконання
зобов'язання, між ВАТ «Державний
ощадний банк України», в особі філії -
Одеського обласного управління ВАГ
«Ощадбанк», та ОСОБА_3 був укладений
договір застави транспортного засобу.
Предметом застави є: автомобіль марки
DADI, модель SUV BDD6491E, 2006 року випуску,
кольору чорното, шасі (кузов, рама) №
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить заставодавцю на підставі
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого РЕВ-2 МРВ ДАІ м. Одеси УДАІ
ГУМВС України у Одеській області 01.08.2007
року.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 нa
користь ПАТ «Державний ощадний банк» в
особі філії - Одеського облуправління
АТ «Ощадбанк» 75 089,09 грн. та судові
витрати.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 14 грудня 2012
року позов ВАТ «Державний ощадний банк
України» задоволений.

11.02.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
заявою про перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 14 грудня 2012 року.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 19 березня 2013 року заява
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 14 грудня 2012 року задоволена. Заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 14 грудня 2012 року скасована
та призначений розгляд справи.

При повторному розгляді позивач просив
стягнути з ОСОБА_3 нa користь ПАТ
«Державний ощадний банк» в особі філії
- Одеського облуправління АТ
«Ощадбанк» 84 459,16 грн. Крім того,
стягнути з відповідача на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеського обласного
управління AT «Ощадбанк» судові
витрати: держмито в розмірі 842,32 грн., та
витрати на ІТЗ в розмірі 120, 00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
вимоги позову підтримував у повному
обсязі, не заперечував проти заочного
розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Заперечення на позов не
надавав. Суд вважав можливим
постановити рішення при заочному
розгляді справи.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 листопада
2013 року позов Публічного акціонерного
товариства «Держаний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління AT «Ощадбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором кредиту задоволений в
повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеського облуправління AT
«Ощадбанк» суму заборгованості за
кредитним договором № 1802 -н від 02.08.2007
року, у розмірі 84 459,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеського облуправління AT
«Ощадбанк» судові витрати по сплаті
державного мита у розмірі 842,32 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у
розмірі 120, 00 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 1802-н від
02.08.2007року,за умовами якого, позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 110
595,00 гривень, а ОСОБА_3 зобов'язався
повертати кредит, зі сплатою 17, 00 %
річних з терміном остаточнє погашення
Кредиту не пізніше 02 серпня 2013 року.

У якості забезпечення виконання
зобов'язання, між ПАТ «Державний
ощадний банк України», в особі філії -
Одеського обласного управління AT
«Ощадбанк», та ОСОБА_3 був укладений
договір застави транспортного засобу.
Предметом застави є: автомобіль марки
DADI, модель SUV BDD6491E, 2006 року випуску,
кольору чорного, шасі (кузов, рама) №
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить заставодавцю на підставі
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого РЕВ-2 МРВ ДАІ м. Одеси УДАІ ГУМ
ВС України у Одеській області 01.08.2007
року, зареєстрований там же.

В зв'язку з тим, що відповідач не
виконував взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, станом на 07.10.2013
року заборгованість за кредитним
договором № 1802-н від 02.08.2007 року
складала 84 459,16 грн.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 Цивільного Кодексу України,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитно-заставного договору.

Відповідно до положень 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

Статтею 629 ЦК України визначено правила
обов'язковості Договору для виконання
сторонами.

Згідно до положень ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог, відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 ЦК України, передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення цих вимог, не
виконав умови кредитного договору та
графіку погашення кредиту та
процентів, тобто своєчасно не повернув
позивачу кредитні кошти і не сплатив
відсотки за користування кредитними
коштами, в зв'язку з чим виникла
заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою при триманням,
завдатком.

Частина 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Стаття 550 передбачає, що
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 1802-н від 02.08.2007 року, станом 07.10.2013 року
складає: 84 459,16 грн.; прострочений
основний борг по кредиту - 55 973,87 грн.;
прострочені проценти за користування
кредитом за період з 01.09.2007р. по 07.10.2013р. -
8 792,56 грн.; пеня за прострочений
основний борг по кредиту за період з
01.05.2009р. по 07.10.2013р. - 18 139,58 грн.; пеня за
прострочені проценти за користування
кредитом за період з 01.09.2007р. по 07.10.2013р. -
1 553,15 грн.

Таким чином, відповідач в
односторонньому порядку відмовився
від виконання зобов'язань за кредитним
договором № 1802-н від 07.10.2013 року в
частині погашення основного боргу і
нарахованими відсотками. На момент
розгляду справи доказів погашення
кредиту та сплати відсотків, пені у
суду не було.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції обґрунтовано вважав, що
вимоги позивача законні та підлягають
задоволенню.

Що стосується стверджень зазначених в
апеляційній скарзі стосовно того, що
справа розглянута у відсутність
відповідача, що відповідач здійснював
погашення боргового зобов'язання, але
суд не врахував надані квитанції, суд
не провів двосторонню звірку заявлену
у його клопотанні, то згідно зі ст.ст. 10,
60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що відповідач здійснював заходи для
погашення кредиту та сплати відсотків,
пені, або надавав суду інші розрахунки
заборгованості, крім наданих
банківською установою.

В матеріалах справи є тільки
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи для
проведення офіційної звірки з банком,
призупинення нарахування процентів,
включенням у справу його представника
та надання йому можливості
ознайомлення з матеріалами справи.(а.с.
110)

Що стосується відсутності відповідача
при розгляді справи, то дана справа
розглядалася за проханням відповідача
в друге, він сповіщався про розгляд
справи (а.с. 107), надавав суду заяви та
клопотання, але в судове засідання коли
призначалися справа до розгляду не
з'являвся.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги
переконливими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 листопада
2013 року по справі за позовною заявою
Публічною акціонерного товариства
«Держаний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління AT «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.Д.
Варикаша

О.А.
Ступаков