Справа № 430/2291/13-ц
№6/430/58/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
смт.Станиця Луганська
Луганської області

Станично-Луганський районний суд
Луганської області у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

при секретарі Бабарикіній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду
Станично-Луганського району
Луганської області подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції Колпаченко О.А. щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції Колпаченко О.А.
звернулася з поданням щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, в обґрунтування якого
зазначила наступне.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходів),
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку
на кожну дитину щомісяця, згідно
виконавчого листа №2-547 від 04.01.2012 року,
виданого Станично-Луганським районним
судом Луганської області. У ході
виконання виконавчого документа
державним виконавцем зроблені запити
до обліково-реєстраційних установ (БТІ,
ВДАІ, Держкомзему) щодо наявності
зареєстрованого за боржником рухомого
та нерухомого майна. Борг станом на
17.09.2013 р. складає 11 808,45 грн. Виходом
державного виконавця за адресою
боржника: АДРЕСА_1 було встановлено, що
боржник за вказаною адресою мешкає, зі
слів ОСОБА_3 на даний момент
знаходиться за кордоном на заробітках.
Виїзд боржника за межі України
ускладнює виконання рішення суду.

Ухвалою Станично-Луганського
районного суду Луганської області
23.09.2013 р. подання державного виконавця
було задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області 30.01.2014 р.
апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
представника ОСОБА_2 задоволено
частково, ухвалу Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
23.09.2013 р. скасовано і питання передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У судове засідання державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції Колпаченко О.А. не
з*явилася. Неявка державного виконавця
не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, суд
ввжає, що воно не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, у разі ухилення боржника
від виконання зобов*язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в*їзду в Україну громадян України»
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон ухилення громадянина від
виконання зобов*язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов*язань.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Закон визначає право державного
виконавця під час здійснення
виконавчого провадження звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України лише у разі ухилення боржника
від виконання зобов*язань, покладених
на нього рішенням, тобто навмисного чи
іншого свідомого невиконання
обов*язків з боку боржника.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Так, до подання в обґрунтування
своєї позиції державним виконавцем
додані копія виконавчого листа, копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження, згідно якої 16.06.2010 р.
державним виконавцем Торба Ю.В.
відкрите виконавче провадженння з
виконання виконавчого листа №2-547,
виданого 17.08.2006 р. Станично-Луганським
районним судом Луганської області, про
стягнення аліментів в розмірі 1/3
частини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, копія
виклику ОСОБА_2 до державного
виконавця. Крім того, державним
виконавцем складений акт від 06.09.2013 р.,
яким встановлено, що за вказаною
адресою боржник не мешкає, зі слів
ОСОБА_3 боржник постійно виїздить до РФ
з метою заробітку.

Інших доказів, які свідчать про
вчинення ОСОБА_2 будь-яких діянь,
спрямованих на невиконання ним
обов'язку у виконавчому провадженні,
коли виконати цей обов'язок у нього є
всі реальні можливості і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини, державним
виконавцем не надано.

Саме самостійне невиконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Які саме обов'язки, передбачені ч.
6 ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження» не виконуються боржником,
в поданні не зазначено.

Крім того, у ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» міститься
перелік дій, які має право здійснювати
державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження. З отриманого
судом подання незрозуміло, чи були в
повній мірі державним виконавцем
застосовані зазначені в ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
дії, які вказують на те, що забезпечити
виконання рішення неможливо в іншій
спосіб, окрім обмеження права виїзду
громадянина ОСОБА_2 за межі України.
Також ст. 90 Закону України «Про
виконавче провадження» визначена
відповідальність за невиконання
законних вимог державного виконавця та
порушення вимог цього закону, проте з
подання і доданих до нього доказів не
вбачається, чи скористався державний
виконавець положеннями закону з метою
забезпечення виконання рішення.

З доданих до подання матеріалів також
не вбачається, чи вживалися державним
виконавцем визначені ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження»
заходи примусового виконання рішень.

З поданням про обмеження виїзду за межі
України державний виконавець
звернувся до суду 19.09.2013 р., виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-547 відкрите 16.06.2010 р., які ж саме
виконавчі дії (з посиланням на
відповідні докази) були проведені
державним виконавцем в період з 16.06.2010
р. до часу звернення з поданням до суду,
не зазначено. Посилання державного
виконавця в поданні на те, що в ході
виконання виконавчого документу
зроблені запити до
обліково-реєстраційних установ щодо
наявності зареєстрованого за
боржником рухомого та нерухомого
майна, суд до уваги не приймає, оскільки
вони не доведені державним виконавцем.
Дослідити матеріали виконавчого
провадження суд не має можливості у
зв*язку з неявкою державного виконавця
до суду.

Не заслуговують на увагу і посилання
державного виконавця на те, що виїзд
боржника за межі України ускладнює
виконання рішення суду, оскільки
доказів, що свідчать про намір ОСОБА_2
виїхати за межі України, не було надано.

Крім того, суд звертає увагу, що з
поданням до суду звернувся державний
виконавець Колпаченко О.А., тоді як
виконавче провадження відкрите
державним виконавцем Торба Ю.В. У
випадку заміни державного виконавця
після відкриття виконавчого
провадження, до подання мають бути
додані документи, які підтверджують, що
з поданням до суду звернувся саме той
виконавець, який здійснює виконання за
конкретним виконавчим документом.
Документи про те, що Колпаченко О.А. є
державним виконавцем в цьому
виконавчому проваджені, до подання не
додані.

На підставі викладеного, суд вважає, що
у задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції Колпаченко О.А. щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 слід відмовити

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Станично-Луганського районного
управління юстиції Колпаченко О.А. щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Луганської області
через Станично-Луганський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом п*яти днів
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п*яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий
Т.А. Карташева