АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
номер провадження 22-ц/791|26/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 19 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоБазіль
Л.В.СуддівПолікарпової О.М. Прокопчук
Л.П.При секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, яка
діє у власних інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 19 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_3 до
відкритого акціонерного товариства
„Ерсте Банк", ОСОБА_4, приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу, ОСОБА_5, треті
особи - ОСОБА_6, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Суворовської районної у м. Херсоні
ради про визнання договору іпотеки
недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ОСОБА_2, яка діє у
власних інтересах та в інтересах
малолітньої доньки, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
звернулася до суду з позовною заявою до
відкритого акціонерного товариства
„Ерсте Банк", ОСОБА_4, приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу, ОСОБА_5, треті
особи - ОСОБА_6, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Суворовської районної у м. Херсоні
ради про визнання договору іпотеки
недійсним.

Вимоги обґрунтовані тим, що вона є
донькою ОСОБА_4, якому на праві
власності належить чотирьохкімнатна
квартира АДРЕСА_1, яку він передав ВАТ
„Ерсте Банк" відповідно до укладеного
договору від 20 серпня 2007 року в іпотеку.

Позивачка вважає, що зазначений
договір укладений всупереч вимогам
закону, а саме без дозволу органу опіки
і піклування з порушенням прав її
малолітньої дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка з часу
народження постійно проживає у спірній
квартирі.

На підставі викладеного позивачка
просила визнати недійсним іпотечний
договір №014/2181/95/04116/1 укладений 20 серпня
2007 року між ВАТ „Ерсте Банк" та ОСОБА_4,
зобов'язати приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу, ОСОБА_5 зняти заборону щодо
відчуження чотирьох кімнатної
квартири АДРЕСА_1, виключити запис за
порядковим номером 5985 від 20.08.2007 року
про обтяження нерухомого майна.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 19.11.2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який
представляє інтереси ОСОБА_2, яка діє у
власних інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_3, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст..303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено того, що
малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
була зареєстрована за спірною
квартирою чи мала право користування
нею на момент укладення договору
іпотеки від 20.08.2007 року.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки він не
ґрунтується на фактичних обставинах
справи та законі.

Із матеріалів справи вбачається, що 20
серпня 2007 року між ВАТ „Ерсте Банк" та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6
було укладено кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
у сумі 45 000 доларів США, зі строком
користування кредитними коштами до 19
серпня 2014 року, зі сплатою 13,5 відсотків
річних.

В забезпечення цього договору 20 серпня
2007 року між ВАТ „Ерсте Банк" та ОСОБА_4
був укладений іпотечний договір,
предметом якого є нерухоме майно:
чотирьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1.(а.с.12-17)

Згідно із ч.3 ст.17 Закону України „Про
охорону дитинства" батьки або особи,
які їх заміняють не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Згідно із ч.2 ст.12 ЗУ „Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей" держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей при
визначенні правочинів щодо нерухомого
майна та визнає неприпустимим
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь - яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Органи опіки
і піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.
Для здійснення будь - яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення право
чинів щодо належного дітям нерухомого
майна (ч.ч.3,4 ст.12 цього Закону).

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм, попередня згода повинна бути
надана щодо будь - яких правочинів,
право власності на яке, або право
користування яким мають неповнолітні
діти.

Одним з правочинів, які не можуть
вчиняти без дозволу органів опіки та
піклування, відповідно до ст..177 СК
України, статті 12 ЗУ „Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей" та ч.3
ст.17 ЗУ „Про охорону дитинства" є
відмова від майнових прав дитини, до
яких відноситься, зокрема і право
користування жилим приміщенням.

Згідно з ч.2 ст.18 ЗУ „Про охорону
дитинства" діти члени сім'ї наймача або
власника житлового приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача є також особи, які постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Відповідно до положень ч.4 ст.29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1 від 28.02.1981 року, ОСОБА_2 є
донькою ОСОБА_4

Згідно ксерокопії паспорту ОСОБА_2
зареєстрованим місцем її проживання з
20 листопада 1998 року є АДРЕСА_1 (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2
(а.с.10)

Як слідує із ксерокопії довідки про
склад сім'ї №105 від 06.02.2007 року до
складу сім'ї ОСОБА_4 входили разом з
іншими ОСОБА_2, як дочка, ОСОБА_3, внучка,
ОСОБА_6 - зять. (а.с.49)

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає доведеним, що малолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на момент
укладення договору іпотеки мала право
користування квартирою, що стала
предметом іпотеки, ця квартира є її
постійним і єдиним місцем проживання, а
тому договір іпотеки мав бути
укладеним сторонами лише після дозволу
органу опіки та піклування, який не
надався.

Із наданої приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу,ОСОБА_5 на запит апеляційного
суду належно завіреної копії довідки
№348 від 20.08.2007 року, виданої ТОВ
„Злагода", що була надана під час
посвідчення договору іпотеки,
укладеним між ВАТ „Ерсте Банк" та
ОСОБА_4 20.08.2007 року вбачається, що у
квартирі АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки, на момент укладення договору
іпотеки малолітня ОСОБА_3 не проживала.

Колегія суддів критично відноситься до
даної довідки, оскільки представником
позивачки на підтвердження заявлених
позовних вимог надано лист
департаменту житлово - комунального
господарства управління житлового
господарства № 02.05-45 від 13.02.2014 року з
якого слідує, що житловий будинок
АДРЕСА_1 ніколи не обслуговувався ТОВ
„Злагода", ні КП „Дніпровським", отже
довідка видана не уповноваженою на те
особою.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203
цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що договір іпотеки
чотирьохкімнатної квартири №37 по вул.
49 Гвардійської Дивізії буд.31 в м.
Херсоні, укладений 20 серпня 2007 року між
ВАТ „Ерсте Банк" та ОСОБА_4, укладений в
порушення вимог ч.6 ст.203 ЦК України, ч.1
ст.215 ЦК України і тому є недійсним,
позов ОСОБА_2, яка діє у власних
інтересах та інтересах малолітньої
доньки, ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.203, 215 ЦК
України, ч.3 ст.17 ЗУ „Про охорону
дитинства", ст.12 ЗУ „Про основи
соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей",
керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, яка діє у власних
інтересах та в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 19.11.2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір
№014/2181/95/04116/1 укладений 20 серпня 2007 року
між ВАТ „Ерсте Банк" та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу, ОСОБА_5 та зареєстрованого в
реєстрі за № 5984.

Зобов'язати приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 зняти заборону щодо
відчуження чотирьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Виключити запис за порядковим №5985 від
від 20.08.2007 року про обтяження
нерухомого майна - чотирьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_4 з державного реєстру
іпотек.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий

Судді