Справа № 524/288/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.02.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області
в складі:

головуючого - судді -
Нестеренка С.Г.

при секретарі -
Бельченко Н.Л.

з участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення процентів за
користування позикою та пені за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В

У січні 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, в якому
просив стягнути з відповідача на свою
користь проценти за користування
позикою та пеню за прострочення сплати
коштів за договором позики на загальну
суму 197014,50 грн. та судові витрати.

Посилався на те, що 30 вересня 2009
року на підставі укладеного договору
позики з відповідачем, надав
останньому 42 тис. грн. зі строком
повернення до 30 вересня 2010 року.

15 червня 2012 року між ними було
підписано зміни до договору позики
згідно яких відповідач зобов'язувався
повернути взяті у позику кошти в
розмірі 81500 грн. в строк до 31 грудня 2012
року.

Відповідач не виконав вимоги договору
позики, грошові кошти не повернув.
Рішенням суду від 31 жовтня 2013 року
основну грошову суму боргу - 81500 грн.
було стягнуто з відповідача.

Просив стягнути проценти за
користування позикою починаючи з 10
листопада 2009 року по 31 грудня 2013 року та
пеню за прострочення сплати боргу,
починаючи з 01 січня 2013 року по 31 грудня
2013 року.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, просили
задовольнити, посилаючись на обставини
і підстави, викладені у позовній заяві.
Підтвердили, що пеню необхідно
обчислювати в межах однорічного строку
позовної давності.

Відповідач з позовом погодився
частково, просив застосувати строк
позовної давності в один рік щодо вимог
про стягнення пені. Також, просив
врахувати, що у договорі позики були
визначенні проценти за користування
позикою у розмірі 7 відсотків річних, а
пені - 2 відсотки річних.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступне.

Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

У ч.1 ст.1050 цього Кодексу зазначено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом достовірно встановлено і таке
постає з рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 31
жовтня 2013 року, яке набрало законної
сили, по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, що з відповідача на
користь позивача стягнуто грошову суму
боргу в розмірі 81500 грн.

У цьому рішенні суду зазначається, що
судом було встановлено, що 30 вересня 2009
року між сторонами по справі було
укладено договір позики, на виконання
якого позивач надав відповідачеві 42000
грн. зі строком повернення до 30 вересня
2010 року.

15 червня 2012 року сторони за
домовленістю між собою внесли зміни до
договору позики і визначили, що
відповідач зобов'язаний повернути
позивачеві кошти у розмірі 81500 грн. в
строк до 31 грудня 2012 року.

Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України вказані
обставини не підлягають повторному
дослідженню та встановленню.

Стягнуту за рішенням суду основну суму
боргу за договором позики відповідач
не сплатив позивачеві і станом на день
розгляду даної справи.

Відповідач порушив умови договору
позики, укладеного 30 вересня 2009 року, з
врахуванням внесених змін у червні 2012
року.

Тому, позивач має право вимагати від
відповідача стягнення процентів за
користування позикою та пені за
прострочення сплати боргу за договором
позики.

Відповідач не подав належних і
допустимих доказів на спростування
вказаних обставин та висновку суду
щодо правомірності вимог позивача про
стягнення процентів за користування
позикою та пені.

Одночасно, суд погоджується з доводами
позивача, його представника та
відповідача щодо застосування строку
позовної давності відносно вимог
позивача про стягнення пені в межах
однорічного строку позовної давності
згідно ст.258 ЦК України, тобто за даним
спором і в межах позовних вимог пеню
необхідно стягнути за період з 14 січня
2013 року до 31 грудня 2013 року включно.

Крім того, суд враховує і доводи
відповідача з приводу того, що у
договорі позики, хоча і не зазначався
період, але розмір процентів за
користування позикою в 7 відсотків та
пені в розмірі 2 відсотки були за
домовленістю між ними визначені як
річні.

Доводи позивача та його представника
щодо того, що розмір процентів за
користування позикою були визначені в 7
відсотків місячних та пені в розмірі 2
відсотків денних не заслуговують
уваги, оскільки у супротивному випадку
мали б місце розміри відсотків за
користування позикою - 84 відсотки
річних та пені в розмірі 730 відсотків
річних, що не є співмірним і не
відповідає засадам законності,
справедливості та розумності.

Отже, необхідно стягнути з відповідача
на користь позивача проценти за
користування коштами, наданих у позику
на суму 16459,40 грн. та пеню за
прострочення сплати боргу за договором
позики на суму 1571,95 грн., всього на суму
18031,35 грн., та у повернення сплаченого
судового збору кошти в розмірі 243,60 грн.
Обчислюючи розміри процентів за
користування позикою, суд виходив, при
цьому, погодившись з позивачем щодо
періоду часу, з наступного розрахунку: -
за період з 10 листопада 2010 року до 15
червня 2012 року сума процентів складає
7644 грн. (( 7 % х 42000 грн. х 949) : (365 х 100 %)); - за
період з 16 червня 2012 року по 31 грудня 2013
року сума процентів складає 8815,40 грн. ((
7% х 81500 х х 564) : (365 х 100%)). Нарахована сума
пені за прострочення сплати боргу за
договором позики складає 1571,95 грн. з
розрахунку (( 81500 х 2% х 352) : (365 х 100%)) за
період з 14 січня 2013 року по 31 грудня 2013
року.

Суд вважає за необхідне відмовити
позивачеві у задоволенні позову до
відповідача в частині вимог про
стягнення процентів за користування
позикою на суму 174605,60 грн. (191065 - (7644 +
8815,40)) та пені за прострочення сплати
боргу за договором позики на суму 4377,55
грн. (5949,50 - 1571,95) за їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 218, 231, 257, 258, 525, 526,
625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст.14, 57-59, 208, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
проценти за користування коштами,
наданих у позику на суму 16459,40 грн.
(шістнадцять тис. чотириста п'ятдесят
дев'ять грн. 40 коп.) та пеню за
прострочення сплати боргу за договором
позики на суму 1571,95 грн. (одна тис.
п'ятсот сімдесят одна грн. 95 коп.),
всього на суму 18031,35 грн. (вісімнадцять
тис. тридцять одна грн. 35 коп.), та у
повернення сплаченого судового збору
кошти в розмірі 243,60 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення
процентів за користування позикою на
суму 174605,60 грн. (сто сімдесят чотири тис.
шістсот п'ять грн. 60 коп.) та пені за
прострочення сплати боргу за договором
позики на суму 4377,55 грн. (чотири тис.
триста сімдесят сім грн. 55 коп.).

Повне рішення виготовлено 25 лютого 2014
року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука упродовж десяти днів з
наступного дня після проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду справи
Апеляційним судом Полтавської області,
якщо рішення не скасовано.

Суддя: