Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" лютого 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Омельченко М.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2
діючої в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до
Суворовської районної адміністрації
виконавчого комітету Одеської міської
Ради про визнання права користування
жилим приміщення, укладення договору
найму, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах,
а також від імені та в інтересах ОСОБА_3
до Суворовської районної
адміністрації виконавчого комітету
Одеської міської Ради про визнання
права користування квартирою АДРЕСА_1
загальною площею 47,8 кв.м, житлова площа
41 кв.м. та зобов'язати укласти договір
найму.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
позивачка починаючи з 1996 року за
усною, а з жовтня 1999 року за письмовою
згодою відповідача постійно мешкає в
зазначеній квартирі разом з
неповнолітнім сином та ніколи не
змінювала свого місця проживання.
Квартира була вільною та ніхто не був
зареєстрований. Позивачка повністю
привела у відповідність квартиру для
подальшого проживання, оскільки не
відповідала санітарно-пожежним
вимогам, були повністю замінені
системи водо- та теплопостачання,
підлога, стеля, відремонтовані стіни,
вікна, встановлено нові двері,
підтримує вказану квартиру в належному
санітарному та технічному стані.
Позивачка також сплачує за вказану
квартиру необхідні комунальні платежі.
За думкою позивачки, вона фактично
вступила в договірні відносини з
балансоутримувачем вказаного житла,
але письмово договір найму житлового
приміщення між сторонами укладено не
було, проте цей договір виконується
обома сторонами, оскільки відповідач
надає відповідні послуги, а позивач
отримує ці послуги та сплачує за них.
Позивач вважає, оскільки вона володіє,
користується квартирою понад 14 років,
регулярно оплачує комунальні послуги,
проводить поточний ремонт , тому за нею
може бути визнано право користування
квартирою.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та
зазначила, що іншого житла у позивачки
та її сина не має, після проведеного
позивачкою ремонту квартира є
придатною до проживання, сплачуються
усі комунальні послуги, відповідач не
пред'являв жодних претензій до них
стосовно користування квартирою.

Представник Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської Ради в судове засідання не
з'явися, про розгляд справи був
сповіщений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Оскільки письмових заперечень від
відповідача не надходило суд зі згоди
представника позивача відповідно до
вимог ст.ст.224-225 ЦПК України розглядає
справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши представника позивач
та свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи
встановлено, що за клопотанням ВАТ
«Імпульс» від 1 серпня 1998 року вих.. №217
Ленінська райадміністрація надала
дозвіл ОСОБА_2 тимчасово проживати в
АДРЕСА_1 до отримання житла, без права
реєстрації , що підтверджується листом
голови райадміністрації від 8 лютого
1999 року.

В судовому засіданні
встановлено, що вищевказана квартира
була надана в непридатному для
проживання стані. За час проживання у
вказаній квартирі, позивач власними
силами провела ремонтні роботи щодо
придатності вказаного приміщення для
проживання, замінила комунікації
систем водо- та газопостачання,
підтримує вказану квартиру в належному
санітарному та технічному стані.
Позивач також сплачує за вказану
квартиру необхідні комунальні платежі.

Вказані обставини також
підтверджували і допитані свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також зазначали
про те, що позивачка разом зі своїм
сином вже більше десяти років
проживає в квартирі АДРЕСА_1, будь-яких
претензій про виселення до неї не
пред'являлося, раніше квартиру займала
літня жінка, а після її смерті деякий
час в ній був безлад, а після вселення
позивачка провела ремонт, постійно
виступає ініціатором у вирішенні
різних проблемних питань будинку.

З 15 грудня 2008 року позивач як
малозабезпечена знаходиться на
квартирному обліку, що підтверджується
довідкою Малиновської
райадміністрації. Згідно з довідкою КП
«ЖКС «Черьомушки» від 1 серпня 2013 року
позивачка з 18 березня 1985 року
зареєстрована по гуртожитку за
адресою:АДРЕСА_2, а згідно з їхнім актом
від 1 серпня 2013 року позивач і її син за
вказаною адресою не проживають, з 19
січня 1999 року гуртожиток переведено в
житловий будинок, і в ньому житлова
площа за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
значиться. З довідки КП «ОМБТІ та РОН»
від 9 листопада 2010 року видно що,
нерухоме майно належне на праві
власності за ними також не
зареєстроване.

Відповідно до акту №115
технічного обстеження квартири,
складеного комісією у складі
заступника голови Суворовської
райадміністрації, начальника ДЕЗ
«Пересипський», начальника дільниці №4
головного лікаря районної СЕС,
начальника СПВЧ, та представників
Одеського філіалу
«НІІПроектреконструкція», квартира
АДРЕСА_1 придатна для експлуатації.

КП ЖКС «Пересипський» своїм
листом від 21 серпня 2010 року повідомило
позивача, що будинок на їх балансі не
знаходиться.

Відповідно до ст. 47
Конституції України кожен має право на
житло. Держава створює умови, за яких
кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону.

Відповідно до ст. 31 ЖК
України громадяни, які потребують
поліпшення житлових умов, мають право
на одержання у користування жилого
приміщення в будинках державного або
громадського житлового фонду.

Відповідно до ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ст. 63 ЖК України
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

В силу п.4 ст. 3 Закону "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" №1382-ІУ від
11.12.2003 року, місце проживання є
адміністративна-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає понад шість місяців на рік.

Згідно роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, в п.15
Постанови від 01 листопада 1996 року №9
"Про застосування Конституції України
при здійснені правосуддя" зазначено, що
наявність чи відсутність прописки сама
по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням або ж для відмови їй у
цьому.

Таким чином, суд вважає, що
позивачка разом з неповнолітнім сином
правомірно користується житловим
приміщенням, оскільки вселилась в
нього з відома відповідача, а також
фактично виконує умови договору
житлового найму.

Керуючись ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 63, 64, 65, ЖК України, ст. ст. 10, 11, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську
районну адміністрацію Одеської
міської ради укласти з ОСОБА_2 договір
найму житлового приміщення, а саме щодо
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську районну
адміністрацію Одеської міської ради
відкрити на ім'я ОСОБА_2 особовий
рахунок на квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку через Суворовський районний
суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя: