Провадження №2/761/982/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарях
Звонцовій О.І., Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що ним з
відповідачкою було укладено шлюб,
зареєстрований 07.06.2006 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Шевченківського РУЮ у м. Києва, актовий
запис № 464. Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне життя з
відповідачем не склалося і подальше
збереження шлюбу є неможливим. З травня
2012 р. позивач та відповідач проживають
окремо один від одного, не ведуть
спільного господарства. Родина
розпалась остаточно і збереження
шлюбу, який існує формально не
відповідає інтересам сторін. Позивач
зазначив, що спору щодо поділу
спільного майна подружжя не існує.
Також сторони домовились, що після
розірвання шлюбу дитина буде проживати
з матір'ю.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив задовольнити,
поклавши на нього судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні
визнала позов, не заперечувала щодо
розірвання шлюбу з підстав зазначених
позивачем. Пояснила, що шлюб існує
формально та його збереження не
відповідає інтересам сторін.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що 07 червня 2006 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було укладено шлюб,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 464.

Після реєстрації шлюбу відповідач
отримала прізвище - ОСОБА_2.

Як встановлено в судовому засіданні,
від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, і це визнано
сторонами, що позивач та відповідач не
ведуть спільного господарства, мають
окремі бюджети та проживають окремо
один від одного з травня 2012 р.

Як пояснили в судовому засіданні
сторони, збереження шлюбу не
відповідає інтересам сторін та дитини,
між ними втрачено почуття любові та
взаєморозуміння.

Доказів, які свідчили б про можливість
примирення позивача, відповідача в
ході розгляду справи отримано не було.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено,
що суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За встановлених обставин, зважаючи на
те, що відповідач не заперечує щодо
задоволення позову, суд вважає за
можливе задовольнити вимогу позивача
про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2,
оскільки його збереження не відповідає
інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач після розірвання шлюбу
бажає залишити прізвище, отримане в
шлюбі.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України,
проте бере до уваги прохання позивача
покласти останні на нього.

Керуючись ст. ст. 3,10,15,30,57,60,61,88,169,212- 215,
ЦПК України; ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 07 червня 2006 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис № 464 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2
прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків, або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя