Дата документу 11.02.2014
Справа № 334/5942/13-ц
Провадження № 2/334/109/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м.Запоріжжя у складі: головуючого -
судді Колесник С.Г. , при секретарі
Манюхіні О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Запоріжжі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі
Банк) звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 31759 грн. 11
коп., вказавши в заяві, що 09.02.2007р. між
банком і відповідачем був укладений
кредитний договір, на підставі якого
відповідач отримав кредит в розмірі 10000
грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 22.80 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Кредит був наданий у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку.

В обґрунтування позову вказує, що
відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між ним та банком
Договір.

Відповідно до п.9.12 Кредитного договору,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформувала іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично продовжується на такий же
термін.

Відповідач належним чином не виконував
свої зобов'язання, кредит та відсотки
за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим
станом на 31.05.2013р. за ним утворилася
заборгованість в сумі 31759 грн. 11 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 9833 грн. 50 коп.,
відсотками за користування кредитом в
сумі 14219 грн. 86 коп., заборгованості по
комісії за користування кредитом в
сумі 5717 грн. 22 коп., штрафу (фіксована
частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу
(процентна складова) в сумі 1488 грн. 53
коп. за порушення строків платежу по
будь-якому з грошових зобов`язань.

Просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом в сумі 31759
грн. 11 коп., а також витрати по оплаті
судового збору в розмірі 317 грн. 59 коп.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення по суті
позову, просить задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог,
через пропуск строку позовної
давності, бо строк дії договору
скінчився, а крім того, вважає, що ще в
2008 році, коли позивач звернувся до суду
із заявою про видачу судового наказу,
позивачу вже було відомо про своє
порушене право.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши всі представлені докази в
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не установлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 09 лютого 2007 року
Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користуванням
кредитом у розмірі 22.8% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч.1ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між ним та банком
Договір про надання банківських
послуг.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, в зв'язку з
чим станом на 31.05.2013 року має
заборгованість в сумі 31759 грн. 11 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 9833 грн. 50 коп.,
відсотками за користування кредитом в
сумі 14219 грн. 86 коп., заборгованості по
комісії за користування кредитом в
сумі 5717 грн. 22 коп., штрафу (фіксована
частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу
(процентна складова) в сумі 1488 грн. 53
коп. за порушення строків платежу по
будь-якому з грошових зобов`язань.

Ст.257 ЦК України встановлено загальну
позовну давність тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту
(частина п'ята статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Судом встановлено, що відповідно до
умов укладеного договору строк дії
карти визначений у 3 роки та строк дії
кредитного ліміту співпадає зі
строком дії карти, тобто моментом
закінчення дії договору є 09.02.2010 року,
а тому строк позовної давності сплив
09.02.2013 року.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачем останній
платіж по кредитній карточці було
зроблено в травні 2007 року, в зв'язку з
чим позивач 25.09.2008 року звернувся до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
про видачу судового наказу. Тобто ще в
2008 році позивачу вже було відомо про
порушення свого права.

В судовому засіданні представник
позивача з клопотанням про поновлення
строку позовної давності до суду не
звертався.

Посилання представника позивача на те,
що термін позовної давності не може
бути застосований до зобов'язань, які
не припинені їх належним виконанням,
суд не бере до уваги, оскільки термін
позовної давності починає свій
перебіг від дня коли особа довідалась
або могла довідатися про порушення
свого права і не залежить від
наявності юридичного факту
припинення зобов'язань через належне
його виконання.

Також суд не може погодитися з
посиланнями представника позивача на
п.9.12 Кредитного договору, про те, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання і якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформувала іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін, бо під час судового слідства із
наданих відповідачем копій документів
до судового наказу Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2008
року, встановлено, що на час підписання
договору - лютий 2007 року, діяла інша
редакція умов надання банківських
послуг і така умова була відсутня.

Таким чином, аналізуючи всі здобуті
докази у справі, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
повинно бути відмовлено через пропуск
строку позовної давності звернення до
суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 509,
526, 549, 610, 612, 615, 1048, 1049, 1054, 1068 ЦК України,
суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.