АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/519/14
Головуючий у І інстанції Рябова О.Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 17 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Мироненко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду міста Херсона від 23
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, визнання права на спадкування за
законом разом із спадкоємцями першої
черги,

ВСТАНОВИЛА:

у липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5 з якою
він проживав однією сім'єю та вів
спільне господарство без реєстрації
шлюбу з вересня 2001 року у його квартирі
АДРЕСА_1, з квітня 2006 року у квартирі
АДРЕСА_2, вони спільно облаштовували
належний ОСОБА_5 житловий будинок
АДРЕСА_3, 18 вересня 2007 року ОСОБА_5
зареєструвала позивача у вказаному
будинку, у 2010 році у неї стали
проявлятися симптоми психіатричної
хвороби, вона проходила курси
лікування, знаходилася у безпорадному
стані, позивач нею опікувався, після її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року приймав участь
у її похованні, з метою отримання права
на спадкування у позові поставлено
питання про встановлення факту
проживання однією сім'єю позивача та
ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з вересня
2001 року, визнання права на спадкування
разом із спадкоємцями першої черги,
якими є відповідачі.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 23 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду просив
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов із
підстав, що у ньому зазначені.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому ОСОБА_2 наполягав на вимогах
скарги та доводах позовної заяви,
ОСОБА_4 заперечувала щодо доводів
скарги, пояснила, що її покійна мама
ОСОБА_5 дійсно мала з позивачем інтимні
зв'язки, з моменту прописки у будинку в
с. Антонівці позивач проживав разом з
мамою в будинку, у них була одна спальня
на двох, він виконував певні роботи по
будинку, відвозив її до лікарні,
приймав участь у похованні, при цьому
заперечує факт проживання позивача та
ОСОБА_5 однією сім'єю, до своєї смерті
мама не перебувала у безпорадному
стані та могла себе матеріально
утримувати та фізично обслуговувати,
вважає винним позивача у тому, що її
мама добровільно пішла з життя.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Правовою метою звернення позивача до
суду є встановлення юридичних фактів,
які б дали йому право на спадкування
після смерті ОСОБА_5 разом з
відповідачами, які є дітьми
спадкодавця та у відповідності до ст.
1261 ЦК України спадкоємцями першої
черги за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Поняття сім'ї визначено ст. 3 СК України,
за якою сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

З пояснень сторін та свідків,
матеріалів справи вбачається, що
позивач та ОСОБА_5 тривалий час
підтримували близькі стосунки, деякі
свідки вважають, що вони були
коханцями, інші вважали їх сім'єю,
пояснення свідків та сторін збігаються
у тому, що позивач з часу прописки у
будинку ОСОБА_5 - з вересня 2007 року, -
постійно проживав разом з нею у цьому
будинку, виконував певні роботи у
ньому, ці особи не перебували в іншому
шлюбі, разом приймали гостей та ходили
в гості, позивач возив ОСОБА_5 до
лікарні, замовляв та оплачував певні
послуги для будинку, в якому вони
проживали, всі ці дані свідчать на
користь того, що позивач та ОСОБА_5 як
чоловік та жінка з 18 вересня по час
смерті спадкодавця спільно проживали,
були пов'язані спільним побутом,
правами та обов'язками, отже проживали
однією сім'єю без укладення шлюбу, і
якісний показник цих сімейних відносин
в кращу чи гіршу сторону в оцінках
свідків такого правового висновку не
спростовує, суд першої інстанції у
вказаній частині позовних вимог
прийшов до помилкового висновку та
безпідставно відмовив у задоволенні
позову в цій частині.

За положеннями ст. ст. 1258, 1259 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово, кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, коли черговість одержання
спадкоємцями за законом права на
спадкування змінена нотаріально
посвідченим договором заінтересованих
спадкоємців, або за рішенням суду за
умови, коли особа, яка має право на
спадкування наступної черги, протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Оцінивши наявні у справі докази в їх
сукупності суд першої інстанції
прийшов до підставного висновку про те,
ОСОБА_5 мала самостійне матеріальне
забезпечення, вона до самої смерті
самостійно забезпечувала свої потреби,
її захворювання не призвело до
безпорадного стану, такого висновку
позивачем не спростовано, відповідно
передбачені законом підстави для
надання позивачу за рішенням суду
права на спадкування із спадкоємцями
першої черги відсутні, що не виключає
добровільне визнання за ним такого
права на розсуд відповідачів у
відповідності до ч. 1 ст. 1259 ЦК України,
отже встановлення судом факту
проживання позивача зі спадкодавцем
однією сім'єю та набуття права на
спадкування у четверту чергу може мати
для нього правові наслідки.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
встановлення факту проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем скасувати з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову в цій частині, в
решті апеляційну скаргу як таку, що
висновку суду не спростовує та не
ґрунтується на нормах закону, слід
відхилити, рішення у справі залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 23 грудня 2013 року в
частині відмови у задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5
скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з
18 вересня 2007 року по 10 січня 2013 року.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _