Справа № 110/487/14
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті
заяви про видачу судового наказу

"18" лютого 2014 р. Суддя
Красноперекопського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим
Халдєєва О.В., розглянувши матеріали
заяви Комунального підприємства
теплових мереж м. Красноперекопськ про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ :

17.02.2014 року Комунальне підприємство
теплових мереж м. Красноперекопськ
звернулося до суду з вимогою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4..

Як зазначається в заяві, сім'я ОСОБА_4
зареєстровані та проживають за
адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг
Комунального підприємства теплових
мереж м. Красноперекопськ по
централізованому опаленню житлового
приміщення. КПТМ надає теплову енергію,
а споживачі отримують послуги з
опалення квартири.

З документів, наданих суду, вбачається,
що договір між КПТМ м. Красноперекопськ
та боржниками ОСОБА_4 не укладався.

З розрахунку КПТМ м. Красноперекопськ
вбачається, що заборгованість ОСОБА_4
станом на 01.01.2014 року становить 13397,30
грн., але в дану заборгованість
включена заборгованість, що утворилась
станом на 01.01.2011 року в розмірі 6092,32 грн.

Оскільки основною особливістю
наказного провадження є безспірність
вимог заявника, то питанню надання
відповідних доказів у підтвердження
вимог за заявою про видачу судового
наказу уділяється особлива увага.
Враховуючи те, що докази повинні бути
належними та допустимими та мають
підтверджувати не тільки факт настання
права вимоги стягувача, а й розмір
обов'язків боржника, а також те, що за
нормами процесуального закону
відсутня необхідність їх публічного
дослідження та аналізу, оскільки
процес доказування для заявника
закінчується прийняттям заяви про
видачу судового наказу, то при
вирішенні питання про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості
належить з'ясувати не тільки розмір
безпосередньо заборгованості, але й
підстави для її нарахування (зокрема,
наявність договору з надання таких
послуг тощо).

З матеріалів заяви суд не вбачає
договору про надання послуг між
заявником та боржниками.

Таким чином, зобов'язання боржника не
можуть вважатися безумовними та
підлягають доказуванню разом з
пред'явленою до стягнення грошовою
сумою.

Згідно п. 9 ППВСУ № 14 від 23.12.2011
року «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором). Така вимога може бути
вирішена лише у позовному провадженні
(частина третя статті 267 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК).

З огляду на вказане, із
заяви та доданих документів вбачається
спір про право, що згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК
України є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Одночасно заявнику
слід роз'яснити, що відповідно до ст. 101
ч. 2 ЦПК України відмова в прийнятті
заяви унеможливлює повторне звернення
з такою самою заявою. Заявник в цьому
випадку має право звернутися з тими
самими вимогами у позовному порядку.
Відповідно до ст. 99 ч. 2 ЦПК України у
разі відмови в прийнятті заяви про
видачу судового наказу внесена сума
судового збору стягувачу не
повертається. У разі пред'явлення
стягувачем позову до боржника у
порядку позовного провадження сума
судового збору, сплаченого за подання
заяви про видачу судового наказу,
зараховується до суми судового збору,
встановленої за позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 99, 100 ч.
3 п.2, 101, 293 - 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті
заяви Комунального підприємства
теплових мереж м. Красноперекопськ про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

Роз'яснити, що відповідно до
ст. 101 ч. 2 ЦПК України відмова в
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
в цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку. Відповідно до ст. 99 ч. 2 ЦПК
України у разі відмови в прийнятті
заяви про видачу судового наказу
внесена сума судового збору стягувачу
не повертається. У разі пред'явлення
стягувачем позову до боржника у
порядку позовного провадження сума
судового збору, сплаченого за подання
заяви про видачу судового наказу,
зараховується до суми судового збору,
встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через Красноперекопський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Халдєєва