АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 371 /2014
інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Головачова Я.В., Пікуль А.А.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Самсонюка
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта-Банк», третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню;

за апеляційною скаргою Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м.Києві

на рішення Печерського районного суду
м.Києва від 23 травня2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 23.05.2013 року позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано виконавчий напис,
вчинений 16.11.2011 року приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет застави за
договором застави №1771/2фкв-07 від
15.10.2007р., зареєстрований в реєстрі за
№1328, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ПАТ «Дельта-Банк» на користь
ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 107, 30
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Відділ
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Посилається на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що рішенням суду
першої інстанції виконавчий напис,
вчинений 16.11.2011 року приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5, визнано таким,
щоне підлягає виконанню, чим вирішено
також питання про обов'язок Відділу ДВС
Печерського РУЮ у м. Києві повернути
боржнику з державного бюджету
виконавчий збір, оскільки автомобіль
позивача, на який було звернуто
стягнення за виконавчим написом, був
проданий з торгів в порядку виконання
виконавчою службою зазначеного
виконавчого напису нотаріуса.

Із-за відсутності представника
відповідача в судовому засіданні і не
надання відповідачем суду для огляду
оригіналів документів, що
підтверджують наявність безспірності
заборгованості позивача перед
відповідачем на час вчинення
виконавчого напису, судом безпідставно
зроблено висновок, що під час судового
розгляду відповідачем не було надано
належних доказів на підтвердження
наявності безспірності заборгованості
позивача перед відповідачем на час
вчинення виконавчого напису. Судом
першої інстанції не було взято до уваги
те, що нотаріусу для вчинення
оскаржуваного виконавчого напису були
надані документи, що підтверджують
безспірність заборгованості ОСОБА_4
Крім того, на нотаріуса не покладено
обов'язку перевіряти безспірність
заборгованості, нотаріус лише
перевіряє чи подано на обґрунтування
стягнення документи, зазначені у
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99р. №1172. Що і
було зроблено нотаріусом, враховуючи
умови Договору застави транспортного
засобу № 1771/гфкв-07 від 15.10.2007 р.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ПАТ «Дельта
Банк» СамсонюкВ.А. підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в ній.
Представник позивача ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Позивач
ОСОБА_4, представник Відділу ДВС
Печерського РУЮ в м.Києві, приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. Від приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_5 надійшов лист з
проханням розглянути справу за його
відсутності. Від Відділу ДВС
Печерського РУЮ в м.Києві надійшла
заява про перенесення розгляду справи,
у зв'язку із проведенням прийому
громадян у Відділі Печерського РУЮ в
м.Києві.

Колегія суддів критично оцінює заяву
апелянта про перенесення розгляду
справи, оскільки апелянт це юридична
особа, яка має штат працівників та мала
можливість направити для участі у
даній справі будь - якого свого
представника. Тому колегія суддів
розцінила причини неявки представника
апелянта як неповажні та розглянула
справу за його відсутності, оскільки
неявка апелянта в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
15.10.2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №1771/ФКВ-07,
згідно якого позичальник отримав
кредитні кошти в розмірі 50 198,00 доларів
США строк кредитування - 84 місяці, з
датою повернення 13.10.2014 року, з
процентною ставкою за користування
кредитом - 9,50% річних, з комісією за
управління кредитом -0,15% від суми
кредиту щомісячно протягом 84 місяців
користування. Додатком №1 до
кредитного договору є графік платежів
за договором.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених цим
договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником та/або його поручителем
умов цього договору та/або договорів,
укладених у забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором, а позичальник зобов'язаний
протягом тридцяти календарних днів з
дати отримання позичальником
відповідної вимоги від банку повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у разі настання
будь-якого із визначених випадків.

Відповідно п.6.3 Договору у разі
невиконання позичальником вимоги про
дострокове виконання зобов'язань за
цим договором у встановлений строк
банк має право стягнути примусово(в т.ч.
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно, стягнення
заборгованості з поручителів тощо,
таабо шляхом договірного списання) всю
заборгованість за цим договором .

Вказані положення визначені порядком
звернення стягнення на предмет застави
та його реалізації встановлений п.4
договору застави транспортного засобу
№1771/7фкв-07.

Згідно п.1 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказ
Міністерства юстиції України 03.03.2004
№20/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України, 03.03.2004 р. за №283/888,
вчинення нотаріальних дій в Україні
покладається на нотаріусів, які
працюють у державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах (далі - державні нотаріуси) або
займаються приватною нотаріальною
діяльністю (далі - приватні нотаріуси).

Згідно п.282 цієї Інструкції, для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 283 цієї ж Інструкції, для
вчинення виконавчого напису
стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувача та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи, номери
рахунків у банках, кредитних установах,
код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк,
за який має провадитися стягнення;
інформація щодо суми, яка підлягає
стягненню, або предметів, що
підлягатимуть витребуванню, включаючи
пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може
містити також іншу інформацію,
необхідну для вчинення виконавчого
напису. У разі якщо нотаріусу буде
необхідно отримати іншу інформацію чи
документи, які мають відношення до
вчинення виконавчого напису, нотаріус
вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно п.284 Інструкції, нотаріус
вчиняє виконавчі написи: якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років. Якщо для вимоги, за
якою видається виконавчий напис,
законом установлено інший строк
давності, виконавчий напис видається у
межах цього строку. Заборгованість або
інша відповідальність боржника
визнається безспірною і не потребує
додаткового доказування у випадках,
якщо подані для вчинення виконавчого
напису документи передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку , затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України.
Строки, протягом яких може бути вчинено
виконавчий напис, обчислюються з дня,
коли у стягувача виникло право
примусового стягнення боргу.

Згідно п.292 Інструкції, якщо для
вчинення виконавчого напису, крім
документа, що встановлює
заборгованість, необхідно подати й
інші документи, зазначені в Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, то вони
до виконавчого напису не приєднуються,
а залишаються у справах нотаріуса.

Згідно Постанови КМ України від 29.06.1999
р. №1172 «Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Із наданих приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 документів вбачається, що 16.11.2011
року із заявою про вчинення
виконавчого напису звернувся ПАТ
«Дельта Банк». Вказаною заявою
стягувач просив вчинити виконавчий
напис на договорі застави на загальну
суму 218 092, 50грн. До заяви стягувачем
було додано: оригінал договору застави
транспортного засобу №1771/2фкв-07, копія
кредитного договору Ж1771/ФКВ-07 від
15.10.2007р., розрахунок заборгованості за
кредитним договором станом па 03.08.2011р.,
копія письмової вимоги ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_4 про усунення порушень
та виконання зобов'язань за кредитним
договором №1771/ФКВ-07 від 15.10.2007р.

Із копії виконавчого напису, яка
залишилась, в нотаріальній справі,
вбачається при вчиненні цього
виконавчого напису нотаріусу було
подано для огляду та повернено за
належністю, в тому числі повідомлення
про вручення ОСОБА_4 вимоги ПАТ «Дельта
Банк» про усунення порушень та
виконання зобов'язань за кредитним
договором. В нотаріальній справі, як
зазначає приватний нотаріус залишився
примірник виконавчого напису, оригінал
заяви та довідка з розрахунком
заборгованості.

В довідці зазначається про те, що
заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ
«Дельта Банк» станом на 13.08.2011р. складає
218 092,50 грн.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що під час вчинення
виконавчого напиcyнотаріусом
інформація про вручення боржнику
повідомлення (а також те, що з дня
вручення такого повідомлення ОСОБА_4
минуло більше тридцяти календарних
днів та те, що на час вчинення напису
борг сплачено не було) про дострокове
виконання боргового зобов'язання була
відсутня. Із наданих приватним
нотаріусом суду документів вбачається,
що в матеріалах відсутне таке
повідомлення, а представник ОСОБА_4
ОСОБА_2 категорично заперечує факт
отримання позивачем такої вимоги
банку. В поданій заяві кредитором також
не зазначено дату
врученняпозичальнику повідомлення та
суму боргу. Відсутня також інформація у
поданій заяві та інших документах щодо
періоду стягнення боргу.

Під час судового розгляду
відповідачем не було надано
належнихдоказів на підтвердження
наявності безспірності заборгованості
позивача перед банком на час вчинення
виконавчого напису.

Зазначене свідчить про те, що на час
вчинення виконавчого напису подані
банком документи не визначали
безспірності заборгованості,
внаслідок невиконання кредитором всіх
дій, визначених кредитним договором та
нормами діючого законодавства.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23травня 2013 рокузалишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: