Номер провадження № 22-ц/785/1324/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Сидоренко І.П.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 26 березня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

05.02.2013 року ПАТ „Дельта Банк"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення коштів за кредитним
договором. Позивач зазначав, що 12.11.2007
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідач отримав 189 150 доларів
США строком до 04 листопада 2038 року на
умовах сплати 12,8 % річних за час
користування коштами.

30.06.2010 року між ТОВ „Укрпромбанк", АТ
„Дельта Банк" та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку» і ПАТ «Дельта
Банк» набуло право вимоги за кредитним
договором до відповідача, який
належним чином свої зобов'язання не
виконує, тому просили стягнути
заборгованість в сумі 2 366 946,93 грн.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 26 березня 2013
року позов ПАТ„Дельта Банк"
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ„Дельта Банк" заборгованість в сумі
2 366 946,93 грн., з яких тіло кредиту складає
1 483 452, 84 грн., відсотки - 784 795,26 грн.,
комісія за ведення кредиту - 98 698,83 грн.;
судові витрати в сумі 3 441 грн., разом 2 370
387,93грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати заочне рішення,
постановити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не виконані прийняті на
себе зобов'язання, тому ПАТ «Дельта
Банк» має право вимагати повернення
кредиту достроково.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

При вирішені справи судом встановлено,
що 12 листопада 2007 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 1932/ФКВ -07, відповідно до умов якого
останній отримав 189 150 доларів США
строком до 04 листопада 2038 року зі
сплатою 12,8 % річних за користування
коштами. Мета кредитування - придбання
нерухомості.

Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного
договору, повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами у
розмірі не менш як 508,00 дол. США по 20
(двадцяте) число (включно) кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за місяцем отримання Кредиту шляхом
безготівкового перерахування коштів з
рахунку Позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Згідно п.1.5, 2.6, 2,7 кредитного договору
проценти за користування кредитом
нараховуються у валюті кредиту за
період з дня його надання до дня його
повернення. Проценти враховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
по кредиту за період з першого по
останній день кожного календарного
місяця. Нараховані проценти
сплачуються позичальником у валюті
кредиту по 20 (двадцяте) число (включно)
кожного наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкового
перерахування з поточного рахунку
позичальника.

За положеннями п.1.7, п.2.10 кредитного
договору щомісячна комісія за
управління кредитом складає 0,15 % від
суми кредиту. Нарахування щомісячної
комісії за управління кредитом
здійснюється щомісячно у валюті
кредиту (для кредитів у національній
валюті) або у гривневому еквіваленті по
офіційному курсу НБУ на день
нарахування (для кредитів в іноземній
валюті). Нарахована комісія
сплачується позичальником у
національній валюті по 20 (двадцяте)
число (включно) кожного наступного
місяця, що слідує за місяцем її
нарахування та одночасно з остаточним
поверненням кредиту шляхом внесення
готівкових коштів у касу банку або
шляхом безготівкового перерахування
на рахунок банку.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених цим
Договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов цього договору
та/або договорів, укладених у
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за цим договором, а
позичальник зобов'язаний протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
надіслання банком відповідної вимоги
(а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не
пізніше наступного робочого дня)
повернути суму заборгованості по
кредиту, що залишилась, сплатити
проценти, комісії, штрафні санкції,
інші платежі за цим договором, а також
відшкодувати збитки, завдані банку, у
випадках, передбачених пп. а - ж, в тому
числі і в випадку порушення
позичальником строків платежів, що
встановлені договором.

30 червня 2010 року між ТОВ „Укрпромбанк",
АТ „Дельта Банк" та Національним
банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань, за умовами якого ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає)
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов`язань перед Національним банком,
внаслідок чого Дельта Банк замінює
Укрпромбанк як кредитора (а.с. 21-25).

Однак підтверджень про передачу ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги саме до
боржника ОСОБА_2 замість ТОВ
«Укрпромбанк» за укладеним 12 листопада
2007 року кредитним договором долучений
до матеріалів справи в суді першої
інстанції договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань від 30 червня
2010 року не містив, що підтверджується
його примірником (а.с.21-25), відтак судом
було ухвалене рішення без з'ясування
істотних обставин справи, а саме за
відсутності доказів про перехід права
вимоги саме до боржника - відповідача у
справі.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про наявність у ПАТ «Дельта
Банк» права вимоги виключно із
посиланням на наявність договору від 30
червня 2010 року, в якому не міститься
інформації щодо конкретних прав, які
передаються і без вивчення документів,
які засвідчують такі права є
припущенням, що у відповідності до
ч.4ст.60 ЦПК України є неприпустимим.

Крім того, задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
станом на 15.01.2013 року заборгованість
відповідача за кредитним договором
складає 2 366 946.93 грн., з яких: тіло
кредиту 1 483 452,84грн., відсотки - 784 795,26
грн., комісія за ведення кредиту - 98 698,83
грн.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.
Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Незважаючи на це, рішення суду першої
інстанції не містить розрахунків
стягнутої суми, з яких суд виходив при
задоволенні грошових вимог, не
встановлено момент виникнення
заборгованості на підставі допустимих
доказів.

Зокрема, в додатках до позову ПАТ
«Дельта Банк» надано розрахунок
заборгованості за період з 01.01.2010 року
по 31.07.2012 року, який свідчить про те, що
фактично сума до стягнення за тілом
кредиту є вимогою про дострокове
стягненням всієї суми боргу, а
фактичний борг та час його виникнення
судом не з'ясовано.

При цьому в порушення вимог ст.169 ЦПК
України, яка передбачає можливість
розгляду справи за відсутності
відповідача у разі його належного
сповіщення і повторної неявки в судове
засідання, судом розглянуто справу за
відсутності відповідача при першій
неявці, що позбавило можливості його
участі у засіданні та наданні доказів
та заперечень.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту у разі настання
лише одного із перелічених договором
випадків, а застосування такої
процедури передбачає певні вимоги.

Суд не встановив та в рішенні не
зазначив, який з чотирьох порушень умов
договору надав підстави для
застосування права на дострокове
стягнення коштів.

Згідно до п.4.8 договору про передачу
активів від 30 червня 2010 року, п.п.4.8.1,4.8.2
яким передбачено, що ПАТ «Дельта Банк»
та ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язані
письмово, рекомендованим листом з
повідомленням про вручення або цінним
листом з описом вкладення, повідомити
боржника про передачу відповідних прав
вимоги шляхом направлення їм спільного
повідомлення за узгодженою формою
впродовж 5 робочих днів з дати
укладення цього договору.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, про дотримання позивачем
зазначених правил договору не
пересвідчився, жодних висновків з
приводу повідомлення сторони про
заміну кредитора рішення суду не
містить, хоча від з'ясування таких
істотних обставин залежить
правильність вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
допустив порушення норм
процесуального права, і оскільки
допущене порушення норм
процесуального права призвело до
неповного з'ясування обставин справи,
то рішення підлягає зміні, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Встановлено, що кредит був наданий для
покупки нерухомого майна - квартири,
яка стала предметом іпотеки, тобто за
змістом є споживчим.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник - повернути кредит та
сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом. Оскільки,
відповідно до умов кредитного
договору, що укладений між сторонами,
банк падав позичальнику грошові кошти
на придбання нерухомого майна -
фактично житла, особливості
регулювання відносин сторін
визначаються Законом України «Про
захист прав споживачів».

Як зазначено в рішенні Конституційного
Суду України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 у справі про захист прав
споживачів кредитних послуг держава
забезпечує особливий захист більш
слабкого суб'єкта економічних
відносин, а також фактичну, а не
формальну рівність сторін у
цивільно-правових відносинах, шляхом
визначення особливостей договірних
правовідносин у сфері споживчого
кредитування та обмеження

дії принципу свободи цивільного
договору. Це здійснюється через
встановлення особливого порядку
укладення цивільних договорів
споживчого кредиту, їх оспорювання,
контролю за змістом та розподілу
відповідальності між сторонами
договору. Тим самим держава одночасно
забезпечує добросовісного продавця
товарів (робіт, послуг) від можливих
зловживань з боку споживачів.
Відповідно до ст. 10 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
кредитодавець згідно з договором про
надання споживчого кредиту одержує
внаслідок порушення споживачем умов
договору право на вимогу повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, або на вилучення
продукції чи застосування іншої
санкції, він може використати таке
право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту
та/або відсотків щонайменше на один
календарний місяць; або 2) перевищення
сумою заборгованості суми кредиту
більш як на десять

відсотків; або 3) несплати споживачем
більше однієї виплати, яка перевищує
п'ять відсотків суми кредиту; або 4)
іншого істотного порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених цим
Договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов цього договору
та/або договорів, укладених у
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за цим договором, а
позичальник зобов'язаний протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
надіслання банком відповідної вимоги
(а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не
пізніше наступного робочого дня)
повернути суму заборгованості по
кредиту, що залишилась, сплатити
проценти, комісії, штрафні санкції,
інші платежі за цим договором, а також
відшкодувати збитки, завдані банку, у
випадках, передбачених пп. а - ж, в тому
числі і в випадку порушення
позичальником строків платежів, що
встановлені договором.

Таким чином, стягнення кредиту
достроково є санкцією, яка
застосовується до сторони у разі
неналежного виконання зобов'язання, і
за змістом і умовами договору
достроковому стягненню має передувати
вимога до боржника, подана у
встановленому законом порядку.

В додатках до позову в суді першої
інстанції ПАТ «Дельта Банк» була
надана копія їх досудової вимоги на
адресу ОСОБА_2 від 06.09.2012 року про
дострокове стягнення боргу (а.с.18), яка
не може вважатися повідомленням про
заміну кредитора в розумінні п.4.8
договору про передачу активів від 30
червня 2010 року, яким передбачено, що ПАТ
«Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк»
зобов'язані письмово, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або цінним листом з описом вкладення,
повідомити боржника про передачу
відповідних прав вимоги шляхом
направлення їм спільного повідомлення
за узгодженою формою впродовж 5 робочих
днів з дати укладення цього договору,
оскільки подана через два роки після
уступки права вимоги, і лише одним із
кредиторів, що свідчить про
невиконання умов договору, за
дотримання яких виникає право на
застосування санкцій до боржника.

Більш того, з наданого на підтвердження
відправки повідомлення реєстру (а.с.20)
достовірно не можливо встановити те,
який саме документ направлявся на
адресу ОСОБА_2, оскільки не містить
обов'язкових реквізитів, передбачених
Правилами надання поштових послуг для
можливості ідентифікації направлення
саме цієї вимоги.

Так, відповідно до Правил надання
поштових послуг опис вкладення у
цінний лист за формою Ф107 передбачає
чітке зазначення предмета вкладення,
що перевіряється працівником пошти і
посвідчується підписом, тоді як
наданий лист містить лише відомості
про прізвища ОСОБА_2, а жодні відомості
про зміст повідомлення в ньому
відсутні. Крім того, лист на адресу
відповідача датований 06.09.2012 роком, що
не збігається з датою відправлення
листів за штампом пошти - 12.09.2012 року, а
тому не виключає, що є доказом
направлення інших листів, в той час як
рішення суду не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Заперечуючи проти апеляційної скарги в
суді апеляційної інстанції, ПАТ
«Дельта Банк» послався та надав копію
іншого листа - попередження від 15.04.2011
року №4376 на адресу ОСОБА_2 про
стягнення боргу, яким боржника
повідомлено про заміну кредитора, та на
підтвердження факту його відправки -
копію списку згрупованих
рекомендованих відправлень ТОВ
«ПАУЕРПРИНТ» 22.04.2011 року.

Надаючи оцінку відповідності наданих
доказів на підтвердження належного
сповіщення боржника про заміну
кредитора, колегія суддів виходить з
того, що жодне з наданих попереджень не
відповідає вимогам п.4.8 договору,
оскільки не є сумісним повідомленням
первісного та нового кредитора, з
жодного з двох наданих списків не можна
пересвідчитися в тому, які саме листи
та з яким змістом було направлено на
адресу боржника через невідповідність
їх вимогам Правил, і у будь - якому
випадку жодне з них не є доказом
отримання їх боржником, як цього
вимагає договір, належних доказів про
отримання їх боржником взагалі не
надано, кожний з них направлений з
суттєвим перевищенням строку,
передбаченого договором.

Більш того, останній з наданих списків
рекомендованих відправлень направлено
ТОВ ««ПАУЕРПРИНТ», що взагалі не дає
підстав вважати відправником саме ПАТ
«Дельта Банк», а будь - яких пояснень з
цього приводу суду надано не було.

Отже, належних та допустимих доказів на
підтвердження повідомлення боржника
про заміну кредитора не надано.

Судом апеляційної інстанції було
зобов'язано позивача надати оригінал
кредитної справи, визнано обов'язковим
явку представника позивача в судове
засідання для з'ясування істотних
обставин, які були доводами
апеляційної скарги, проте такі вимоги
суду були проігноровані.

Згідно до ст.517 ЦК України первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

Виходячи з того, що застосування права
на дострокове стягнення є санкцією для
боржника, яка виникає за наявності його
вини, боржник має право не виконувати
свого обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні,
доказів про надання їх у передбачений
законом та договором строк та спосіб не
надано, тому поставити у провину
боржнику невиконання договору новому
кредитору не можна. З огляду на
викладене, підстави для застосування
санкцій у вигляді дострокового
стягнення коштів за тілом кредиту
відсутні і вимоги про це є
безпідставними.

Водночас на підтвердження уступки
права вимоги суду апеляційної
інстанції надана копія договору від
30.06.2010 року, а також копія додатку №2 до
нього, з якого вбачається, що кредитний
договір від 12.11.2007 року 1932/ФКВ-07 був
предметом переуступки, тому позивач
ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником
тих прав та обов'язків, які були
предметом договору ОСОБА_2 із первісним
кредитором.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідачем фактично не
заперечується, що кредит він сплачував
не в повному обсязі, і з наданих ним
квитанцій про сплату можна встановити
час виникнення боргу за тілом кредиту,
а саме з грудня 2009 року, про сплату
коштів до цього часу ним надані
квитанції.

Виходячи з того, що доказів
протилежного позивачем не надано,
відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а зміст кредитного договору дозволяє
встановити суму щомісячного платежу за
тілом кредиту, тому стягненню з
відповідача підлягають кошти в розмірі
боргу з часу виникнення заборгованості
і до 15.01.2013 року - в межах заявлених
позовних вимог в суді першої інстанції.

За договором кредиту щомісячно має
погашатися сума тіла кредиту в розмірі
508 доларів США, яка за цей період
складає 165049 грн. (508 доларів
СШАх38мес.х8,55=165049грн.), яка підлягає
стягненню з відповідача.

Оскільки розрахунок боргу за комісією
та процентами виник за період, за який
здійснюється стягнення за основним
боргом, і вони не є санкцією за
невиконання зобов'язання, а також
вимогами про їх дострокове стягнення,
то підстав для зміни рішення в цій
частині не має.

Не приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги про необхідність
відмови у задоволенні позову повністю
через неповідомлення боржника про
заміну кредитора, оскільки дійсно,
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредитору до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні, однак це
не означає, що він взагалі звільняється
від обов'язку виконати умови договору.

Керуючись
ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 26 березня 2013 року в частині
задоволення позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про стягнення боргу в розмірі тіла
кредиту достроково змінити.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість в сумі 1048543,29 грн., з яких
тіло кредиту складає 165049 гривень, в
решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: