АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А.
Д.,Чупікової В. В.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_5, представника відповідача
Загарії О. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Першотравневого відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Укрспецреалізація» в особі
Чернівецької філії, ОСОБА_4 про
визнання прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, протоколу прилюдних
торгів та акта державного виконавця з
реалізації арештованого майна
недійсними за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 05 грудня 2013 року,

встановила:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом про визнання прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна
недійсними, який у подальшому був
доповнений вимогами про визнання
протоколу прилюдних торгів та акту
державного виконавця з реалізації
арештованого майна недійсними.

Зазначала, що 21 листопада 2011 року
товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Укрспецреалізація» в особі
Чернівецької філії ТОВ «ТД
Укрспецреалізація» (далі - ТОВ «ТД
Укрспецреалізація») було проведено
прилюдні торги, на яких реалізовано
арештоване майно - двокімнатну
квартиру за адресою - АДРЕСА_1, яка
належала їй на праві власності.
Переможцем торгів було визнано
відповідача ОСОБА_4

Посилаючись на те, що вказані прилюдні
торги з реалізації її квартири
проведені з порушенням вимог чинного
законодавства, які регламентують
процедури проведення та визначення
початкової ціни, просила позов
задовольнити.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 05 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_5 просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог.

Такий висновко суду є правильним.

У справі встановлено, що на примусовому
виконанні Першотравневого ВДВС
Чернівецького міського управління
юстиції (далі - ВДВС) перебувало зведене
виконавче провадження № 27803366 з приводу
виконання виконавчого листа
Першотравневого районного суду м.
Чернівці про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у
розмірі 9 792 грн. та судових витрат у
сумі 128 грн., а також виконавчого листа
№ 2-2279 від 10 серпня 2009 року, виданого
Першотравневим районним судом м.
Чернівці, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_6 23 019 грн. за договором
позики з урахуванням індексу інфляції,
4 795 грн. 56 коп. - 3 процентів річних від
простроченої суми боргу та 716 грн. 72 коп.
судових витрат.

Під час виконання рішення державним
виконавцем було призначено експерта
для визначення початкової вартості
описаного та арештованого майна, а
саме, квартири по АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки та належить на праві
власності ОСОБА_3

Початкова вартість зазначеного майна
становила 226 215 грн. Згідно договору про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів № 1-25057 від
1 вересня 2011року, майно було передано на
реалізацію ТОВ «ТД Укрспецреалізація».

15 вересня 2011 року проведено
доопрацювання звіту про оцінку майна
від 22 березня 2011 року сертифікованим
оцінювачем ПП ОСОБА_7 та підтверджена
вартість арештованого майна у сумі 226 215
грн.

21 листопада 2011 року ЧФ ТОВ «ТД
Укрспецреалізацією», було проведено
прилюдні торги з реалізації
двокімнатної квартири по АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3

Переможцем прилюдних торгів було
визнано ОСОБА_4, який придбав вказане
житло за 183 172 грн.

Встановлено, що за результатами
прилюдних торгів 21 листопада 2011 року
укладено договір купівлі-продажу між
організатором торгів та його
переможцем, який було оформлено у
вигляді протоколу проведення торгів, а
державним виконавцем ВДВС 25 листопада
2011 року складено акт про проведення
прилюдних торгів.

Такий протокол, як і будь-який інший
договір, може бути визнано недійсним з
підстав передбачених законом, зокрема,
через його невідповідність актам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Як убачається з матеріалів справи,
підставою для визнання торгів
недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України позивачем зазначено
недодержання державним виконавцем при
проведенні прилюдних торгів норм
Закону України «Про
виконавчепровадження» № 606-ХІV від 21
квітня 1999 року (далі - Закон № 606-ХІV №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року) й
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 68/5 від
27 жовтня 1999 року (далі - Тимчасове
положення).

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначає Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції Українивід 15
грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція №
74/5 від 15 грудня 1999 року).

Положення Закону № 606-ХІV від 21 квітня
1999 року й Інструкції № 74/5 від 15 грудня
1999 року не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).
Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням та є
обов'язковими у разі проведення торгів
(п. 4.7).

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Ураховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК
України підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

За встановлених у справі фактичних
обставин та наведених норм
матеріального права рішення суду
першої інстанції про відмову у позові є
обгрунтованим.

Що стосується посилання апелянта на
порушення, допущені державним
виконавцем при здійсненні своїх
повноважень, передбачених Законом №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до
проведення прилюдних торгів, а саме
щодо процедури узгодження, визначення
вартості майна (ст. 58 Закону), то така
бездіяльність державного виконавця
підлягала оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом.

Встановлено, що ОСОБА_3 оскаржувала дії
та бездіяльність державного виконавця
ВДВС в частині непризначення повторної
оцінки для визначення вартості
арештованого майна - спірної квартири
та просила визнати його дії в частині
визначення вартості квартири
неправомірними.

У задоволенні скарги відмовлено й
констатовано, що державний виконавець
не вчиняв неправомірної бездіяльності
щодо непроведення повторної оцінки
квартири, а його дії зі зниження
початкової вартості арештованого
майна у зв'язку з тим, що майно 28 вересня
2011 року не було продано на прилюдних
торгах, є правомірними.

Апелянт посилається на зміст ухвали
апеляційного суду Чернівецької
області від 11 липня 2012 року, якою
встановлено, що державний виконавець
своєчасно не повідомив ОСОБА_3 про
проведення доопрацювання
(актуалізацію) оцінки майна.

Проте це стосується порушення,
допущеного державним виконавцем до
проведення прилюдних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть учать у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Наявним у справі доказам, суд
першої інстанції дав належну оцінку.

Відповідно, відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов правильно висновку,
що позивачем не доведено порушення її
права на отримання справедливої ціни
за належну їй власність.

Так, ні позивачка, ні її
представник не зазначали доказів того,
що визначена сертифікованим
оцінювачем ПП ОСОБА_7 внаслідок
доопрацювання звіту про оцінку майна
від 22 березня 2011 року у виконавчому
провадженні ціна квартири у 226 215 грн. на
час її передачі для продажу на
прилюдних торгах, є нижчою за дійсну
ринкову вартість квартири на той час.
Такі докази відсутні у матеріалах
справи, а апелянт не бажав скористатися
відповідними процесуальними правами у
т.ч. правом подання доказів.

Тому, доводи апелянта про
неотримання позивачкою справедливої
ціни за відчужену на прилюдних торгах
квартиру є необгрунтованими.

Апелянт посилається на зміст п. 4.
12 Тимчасового положення щодо
можливості припинення прилюдних
торгів та зняття майна з продажу в разі
невиконання правил проведення
прилюдних торгів, передбачених цим
положенням та на зміст п. 3.2 щодо
визначення майна за експертною
оцінкою.

Проте позивач не посилався на
конкретні випадки невиконання правил
проведення прилюдних торгів, такі
випадки під час розгляду справи не
встановлені, а початкова вартість
майна, що виставлялося на торги була
визначена за діючою експертною
оцінкою.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалено на підставі
належного з'ясування обставин справи,
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, є по суті
правильним, а доводи апеляційної
скарги не дають підстав для його
скасування.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В.В. Яремко

Судді :
А.Д. Галичанський

В.В. Чупікова