пр.№ 2/464/266/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

22.01.2014 року

м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.

за участю: секретаря Калітовської
А.Б.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, виселення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулась в суд із позовною
заявою в якій просить: зобов'язати
відповідачів не чинити позивачу
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_5 з спірної
квартири без надання їй іншого житла та
стягнути із відповідачів понесені
судові витрати у розмірі 107,30 грн. В
обґрунтування позову покликається на
те, що на підставі договору довічного
утримання від 15.07.2005 р. є власником
квартири АДРЕСА_1 та згідно з умов якого
зобов'язується забезпечувати
відповідача ОСОБА_4 утриманням та
доглядом довічно, що здійснювалась
позивачем належним чином до лютого 2012
року. оскільки, у спірну квартиру без
дозволу позивача, як власника
відповідної квартири, поселилась та
проживає відповідач ОСОБА_5 У зв'язку із
обставинами, що скалились відповідачі
почали чинити перешкоду позивачу у
користуванні квартирою шляхом
заборони доступу до спірної квартири
через зміну замка вхідних дверей
згаданої квартири та відмови у наданні
ключів від відповідного замка, та
неправомірним проживання відповідача
ОСОБА_5 без дозволу на проживання якої
позивач не надавав. Разом із тим
покликається, що створені перешкоди
унеможливлюють належне виконання
зобов'язань за договором довічного
утримання від 15.07.2005 р., а тому просить
позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його
представники вимоги позовної заяви
підтримали повністю. Додатково
пояснили, що позивач є власником
спірної квартири на підставі договору
довічного утримання від 15.07.2005 р., який є
чинним, а відтак наявні усі правові
підстави для задоволення позовних
вимог. Разом із тим, зазначили, що
відповідачі замінивши замок у вхідних
дверях квартири АДРЕСА_1 та
недопускаючи позивача до вказаної
квартири, фактично починаючи з 01.02.2012р.
і до сьогоднішнього часу позбавили
останнього об'єктивних можливостей
виконувати зобов'язання, що
передбачені умовами договору
довічного утримання від 15.07.2005р.

У судові засідання відповідачі та
представники відповідача ОСОБА_4 не
з'являлись, хоча належним чином
повідомлялись про час, місце розгляду
справи, подані заяви відповідача/
представника відповідача ОСОБА_5 про
відкладення судового засідання у
зв'язку із неможливістю участі
представника ОСОБА_6 та хворобою
відповідача ОСОБА_5 жодними доказами не
підтвердженні та спрямовані на
затягування розгляду справи, а тому зі
згоди позивача та його представників,
суд вважає можливим, провести заочний
розгляд справи з дотриманням вимог
ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне
рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, показання свідка,
дослідивши матеріали справи, матеріали
про відмову у порушенні кримінальної
справи №339-0626 та з'ясувавши дійсні
обставини справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 15 липня 2005 року
між ОСОБА_4 (відчужувач) та ОСОБА_1
(набувач) укладено договір довічного
утримання, який посвідчений державним
нотаріусом першої Львівської
державної нотаріальної контори
Кутельмах О.Ф., згідно з яким позивачу
передано у власність квартиру АДРЕСА_1,
та остання зобов'язалась забезпечувати
ОСОБА_4 утриманням та доглядом -
довічно.

Разом із тим, вказаний вище договір
відповідач ОСОБА_4 просила розірвати у
судовому порядку, однак рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 18.11.2013 у позові відмовлено, а відтак
право власності, що перейшло до
позивача за спірним договором є чинним.

Відповідно до ст.748 ЦК України набувач
стає власником майна, переданого йому
за договором довічного утримання
(догляду), відповідно до ст.334 цього
Кодексу, згідно з частини 4 якої право
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено, що на підставі
договору довічного утримання у
позивача виникло право власності на
спірну квартиру, що вбачається із
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
від 07.09.2005 та така є власником квартири
АДРЕСА_1, згідно з довідки ТзОВ ЖЕП
«Стимул-Сихів» від 13.02.2012 №441.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Так, ст.383 ЦК України закріплено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешканням
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Згідно з ст.ст.386, 391 ЦК України власник
має право звертатися до суду за
захистом свого права власності перед
іншою особою та вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.109 Житлового
кодексу УРСР, виселення із займаного
жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Виселення проводиться добровільно або
в судовому порядку.

Згідно ст.150 Житлового кодексу УРСР,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Із матеріалів про відмову у порушенні
кримінальної справи Сихівського РВ ЛМУ
ГУ МВСУ України у Львівській області
встановлено, що у спірній квартирі, яка
належить на праві власності позивачу
невідомими особи змінено замки у
помешканні, що вбачається із акта ТзОВ
ЖЕП «Стимул-Сихів» від 03.02.2012. Разом із
тим, ОСОБА_5 будучи опитаною
працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУ
МВСУ у Львівській області показала, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1 з бабусею
ОСОБА_4 не дивлячись на те, що позивач,
як власник спірної квартири не дає
дозволу позивача на її проживання, що
встановлено із постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
15.02.2012.

Факт вчинення перешкоди у користування
квартирою шляхом заміни замків у
спірній квартирі невідомими особами у
присутності відповідачів та
проживання відповідача ОСОБА_5 у
згаданій квартирі підтверджений також
у судовому засіданні показаннями
свідка ОСОБА_8, який є найближчим
сусідом відповідачів та не
зацікавлений у результаті вирішення
даного спору, а відтак таким показанням
свідка суд надає віри та приймаються
останнім до уваги.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підставні
та обґрунтовані, оскільки позивач
набула право власності у встановленому
законом порядку, порушеного її право
власності, а відтак, має право вимагати
усунення перешкод у користуванні
квартирою та виселення; відповідачі
чинять позивачу перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1
змінивши замок у дверях спірної
квартири; доведено факт, що відповідач
ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі без
будь-якої правової підстави - все це
стверджується належними та
допустимими доказами, а відтак суд
приходить висновку, що позов необхідно
задовольнити у повному обсязі та
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні спірною
квартирою позивачу та виселити
відповідача ОСОБА_5 із вказаної
квартири.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд
приходить до наступного. Згідно з ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Так, згідно з квитанцією,
наявною у матеріалах справи, позивачем
при подачі позову до суду сплачено 114
грн. 70 коп. судового збору, які
підлягають стягненню з відповідачів
на користь позивача.

На підставі ст. ст.317, 334, 383, 386, 391, 748 ЦК
України, ст.ст.109, 150 Житлового кодексу
УРСР та керуючись ст. ст.10, 88, 208, 212-215, 218,
224 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, виселення - задовольнити
повністю.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити
ОСОБА_1 перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без
надання їй іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір
у розмірі 114 грн. 70 коп. на користь
ОСОБА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачами
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуючий