У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В.,
Шеремет А.М.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
25 грудня 2013 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції
Рівненської області від 25 вересня 2013
року про закінчення виконавчого
провадження.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 25 грудня
2013 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Здолбунівського районного управління
юстиції Рівненської області Слюсара
А.М. від 25 вересня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження
відмовлено.

Вважаючи дану ухвалу незаконною через
порушення судом норм процесуального
права, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну
скаргу.

Вказує, що закінчуючи виконавче
провадження державний виконавець
покликався на п.11 ч.1 ст.49, ст.50, ст.75
Закону України «Про виконавче
провадження». Однак, у відповідності до
даних норм, вважає, що рішення суду
можливо виконати і без участі боржника,
стягувачем особисто.

Вважає, що державний виконавець не
мав права закінчувати виконавче
провадження, а повинен був звернутися
до суду з поданням про зміну способу
виконання рішення суду.

Посилаючись на викладені обставини,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та постановити нову ухвалу про
задоволення скарги.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що 25 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до Здолбунівського відділу ДВС
Здолбунівського РУЮ про прийняття до
виконання виконавчого листа № 2-65/06 від
22.02.2006р., виданого Здолбунівським
районним судом Рівненської області
25.10.2012 року, яким зобов'язано ОСОБА_3
усунути перешкоди у користуванні
лоджію між квартирами НОМЕР_1 та НОМЕР_2
в будинку АДРЕСА_1 та провести
відповідні роботи для приведення
лоджії у попередній стан.

Державним виконавцем Слюсарем А.М.
було визначено ОСОБА_3 строк для
самостійного виконання рішення у
виконавчому провадженні №34968579.

Станом на 21 червня 2013 року
боржником роботи по проведенню лоджії
в попередній стан не проведено, в
зв'язку з чим державним виконавцем було
складено відповідний акт.

28 серпня 2013 року при перевірці
виконання виконавчого листа №2-65/06
державним виконавцем було встановлено,
що ОСОБА_3 перешкод у користуванні
лоджією не усунула, відповідні роботи
для проведення лоджії в попередній
стан нею не проведені, про що в цей день
було складено акт.

Того ж дня постановою державного
виконавця відділу ДВС Здолбунівського
РУЮ Слюсарем А.М. на неї було накладено
штраф у розмірі 170 грн.

Станом на 3 вересня 2013 року боржником
самостійно повторно не було виконано
рішення, про що складено акт і
постановою державного виконавця на
ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі
340 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що виконання
виконавчого провадження №34968579 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-65/06 від 22 лютого 2006 року
державним виконавцем відділу ДВС
Здобунівського РУЮ Слюсарем А.М. було
проведено відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження».

Так, згідно вимог ст.89 Закону України
«Про виконавче провадження» - у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

У разі повторного невиконання
рішення боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що 25 вересня 2013
року відділом ДВС Здолбунівського РУЮ
було направлено подання
Здолбунівському РВ УМВС України в
Рівненській області для вирішення
питання про притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_3
за невиконання рішення Здобунівського
районного суду по справі №2-65/06 від
22.02.2006 року.

За наведених обставин державний
виконавець правомірно діяв у
відповідності до правил ч.3 ст.75 Закону
України "Про виконавче провадження" та
виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Доводи апелянта про те, що
державний виконавець не мав права
закінчувати виконавче провадження, а
повинен був звернутися до суду з
поданням про зміну способу виконання
рішення суду не заслуговують на увагу,
оскільки вказане є не обов"язком
державного виконавця, а правом.

Крім того сам ОСОБА_1 вже звернувся із
заявою про зміну способу виконання
рішення суду, яка в даний час
знаходиться на розгляді суду. ( а.с. 7)

Оскільки ухвала суду першої
інстанції постановлена без порушення
процесуальних норм, підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 25 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити ухвалу суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду протягом
двадцяти днів з дня проголошення
ухвали апеляційної інстанції в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П.Ковалевич

Судді:
С.В.Демянчук

А.М.Шеремет