Справа №345/5671/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2014 року Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючої судді
Кардаш О.І.

при секретарі
Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритомусудовому
засіданні в залі суду в м.Калуші
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
коштів витрачених на ремонт квартири,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом
про стягнення коштів витрачених на
ремонт квартири, що АДРЕСА_1, яка на
праві приватної власності належить
відповідачці, ОСОБА_3. Свої вимоги
обґрунтовують тим, що після свого
одруження в 2005 році, за пропозицією
власника квартири, вселилися в дане
житлове приміщення. Оскільки
помешкання було в непридатному для
проживання стані, за попередньою
домовленістю з власником квартири,
зробили там капітальний ремонт.
Одночасно домовилися, що в разі
виселення їх з квартири, чи в разі
пред'явлення такої вимоги, ОСОБА_3
поверне всі кошти витрачені на ремонт.
Так як відповідачка в добровільному
порядку не бажає повертати суму боргу
за ремонт помешкання, просять суд
задовольнити їхні вимоги та стягнути з
ОСОБА_3 17658,35грн. витрачених на ремонт.

У судовому засіданні позивачі та їхній
представник позовні вимоги підтримали,
просили суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та заперечив
проти задоволенні позову, посилаючись
на те, що позивачі здійснювали ремонті
роботи в помешканні без попередньої
домовленості та дозволу власника
квартири, і не надали суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували їхні вимоги. Крім того,
зазначив, що позивачі звернулися з
даним позовом до суду, пропустивши
строк для звернення за захистом
порушеного права встановленого
ст.ст.256,257 ЦК України, про що подав
письмову заяву про застосування
позовної давності до позовних вимог.
Просить відмовити позивачам у
задоволенні позову.

Суд, заслухавши думку сторін, свідків
та перевіривши матеріали справи
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі з 2005
року проживають в квартирі АДРЕСА_1.
Вселення позивачів відбулося зі згоди
та відома відповідачки, ОСОБА_3, яка є
бабусею ОСОБА_1

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 23 травня 1994 року
дана квартира належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 (а.с.4).

В даному помешканні зареєстрована
тільки власник квартири - ОСОБА_3, про
свідчать відомості, які містяться в
будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_1
та визнаються сторонами (а.с.37-40).

В судовому засіданні позивачі
стверджували, що після заселення у
квартиру відповідачки у них була
домовленість про те, що вони здійснять
у її квартирі поточний ремонт, а вона
поверне їм кошти у разі їх виселення з
квартири. Їм стало відомо, що дочка
відповідачки, ОСОБА_4 має намір продати
належну ОСОБА_3 квартиру, про що їх
повідомляла та вимагала виселитись із
квартири.

Допитані в судовому засіданні як
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
підтверджували, що між сторонами по
справі була домовленість про
здійснення позивачами ремонту у
квартирі відповідачки, та в разі
виселення повернення витрачених
коштів.

22.08.2013 року позивачі направили
письмову претензію ОСОБА_3 з вимогою
повернути їм кошти за проведений
ремонт у належній їй квартирі в сумі 17
658,35 грн. та додали копії квитанції та
договорів про понесені ними витрати
(а.с.12).

У своїй відповіді на претензію
відповідач повідомила, що дійсно у 2005
році дала дозвіл на проживання
позивачів у належній їй квартирі по
АДРЕСА_1. Однак домовленостей про
ремонт в даному помешканні та
повернення коштів за здійснення
ремонту з ними не було. Крім того,
зазначила, що наміру виселяти їх з
квартири на даний час у неї немає (а.с.13).

Згідно з вимогами ч.1-2 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності

Сторони та інші особи які беруть участь
у справі мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.778 ЦК України наймач
може поліпшити річ, яка є предметом
договору найму, лише за згодою
наймодавця. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю. Якщо наймач без
згоди наймодавця зробив поліпшення,
які не можна відокремити без шкоди для
речі, він не має права на відшкодування
їх вартості.

Отже, зі змісту зазначеної норми
слідує, що наймач має право на
відшкодування витрат на поліпшення
орендованого майна виключно за умови
їх здійснення за згодою наймодавця.

В судовому засіданні позивачами на
обґрунтування своїх вимог не надано
доказів, які б підтверджували згоду
ОСОБА_3 на проведення ремонтних робіт
та відшкодування нею понесених витрат.

Пояснення свідків судом не приймається
до уваги так як вони є батьками
позивачки, ОСОБА_1 та зацікавлені у
розгляді даної справи.

Також позивачами не надано належних
доказів щодо понесених витрат при
здійсненні ремонтних робіт про
відшкодування яких була заявлена
вимога.

За змістом п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, обчислюється виходячи із
реальної вартості втраченого майна або
вартості виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі, на
момент розгляду справи. Така вартість
може бути визначена експертним шляхом.

Всупереч вимогам чинного
законодавства позивачами не
представлено відповідного висновку
незалежного аудитора чи
особи-спеціаліста з кошторисним
розрахуноком та визначенням вартості
проведених у квартирі ремонтних робіт
з урахуванням вартості будівельних
матеріалів, який би був здійсненний при
огляді квартири. А тому, подані копія
акта приймання виконаних будівельних
робіт за листопад 2005року, копія
договору купівлі-продажу №156 від
08.09.2008р., копія договору №11009 про
технічне обслуговування домофону, а
також копії товарних чеків на
будівельні матеріали (а.с.5-11) не можуть
бути належними доказами для визначення
суми для відшкодування понесених
витрат.

За наведених обставин суд вважає
безпідставними посилання позивачів,
що між сторонами по справі виникли
зобов'язання, які відповідно до вимог
ст.525,526 ЦК України повинні бути
виконанні відповідачкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову про стягнення з
ОСОБА_3 в користь позивачів коштів
витрачених на ремонт квартири АДРЕСА_1
слід відмовити за недоведеністю своїх
вимог.

Подана заява представником
відповідача про застосування позовної
давності не підлягає до задоволення,
так як позивачі про порушення свого
права на повернення коштів на
проведений ремонт дізналися в 2012 року,
про що подали претензію відповідачці
(а.с.12). А тому, на думку суду позивачами
не пропущено строк звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
ст.778 ЦК України, ст.ст.10,60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
витрачених на ремонт квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Калуський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення в цей же
термін з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: