УХВАЛА

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора Київського
району м. Харкова в інтересах держави в
особі публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, товариство з
обмеженою відповідальністю «Завод
залізобетонних конструкцій», приватне
підприємство «Ефективні торгові
операції», арбітражний керуючий Клочко
Олександр Миколайович, про визнання
дій неправомірними, за касаційними
скаргами товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод
залізобетонних конструкцій» та
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 06 червня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від
13 листопада 2013 року, за участю:
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та представника ОСОБА_5, представника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод
залізобетонних конструкцій»
Бондаренка С.С., представника
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» Сизової Л.В., прокурора
Каланчук О.С.,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Київського району м. Харкова
звернувся до суду з позовом в інтересах
держави в особі ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій», ПП
«Ефективні торгові операції»,
арбітражний керуючий Клочко О.М., про
визнання дій неправомірними,
посилаючись на те, що 30 листопада 2007
року між ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» та
ТОВ «Завод залізобетонних
конструкцій», ТОВ «Курязький завод
силікатних виробів» укладено
генеральну угоду № 6807N10 з загальним
лімітом заборгованості 44 825 641 грн 84
коп., терміном користування кредитом до
29 лютого 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за генеральною угодою від 30 листопада
2007 року № 6807N10 та укладеними в її рамках
кредитними договорами ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій» за
іпотечними договорами та договорами
застави було надано нерухоме майно та
обладнання.

У зв'язку з посвідченням іпотечних
договорів та договорів застави
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
були внесені записи про іпотеку до
Державного реєстру іпотек, про
заборону відчуження до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та про заборону відчуження
рухомого майна до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна щодо заборони
відчуження майна.

05 травня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на підставі постанови
господарського суду Харківської
області від 17 січня 2012 року про
визнання банкрутом ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій» та
відкриття ліквідаційної процедури
були зняті усі обтяження, накладені на
заставне та іпотечне майно останнього.

Дії приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
прокурор вважав такими, що проведені з
порушенням вимог ст. 74 Закону України
«Про нотаріат», п. 5.1 глави 15 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Мін'юсту України від 22 лютого 2012 року №
296/5, та такими, що завдали значної шкоди
інтересам іпотекодержателя - АТ
«Укрексімбанк», оскільки того ж дня
нотаріусом ОСОБА_3 було посвідчено
договір купівлі-продажу майна,
звільненого від обтяжень; при цьому, як
зазначав прокурор, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, яка накладала заборону
відчуження на заставлене та іпотечне
майно, на момент зняття обтяжень та
скасування записів про обтяження
перебувала на своєму робочому місці і
будь-яких умов, які б унеможливлювали
зняття заборони нотаріусом ОСОБА_8, не
було.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 06 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року, позов
задоволено. Визнано незаконними дії
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
щодо вчинення нотаріальних дій зі
зняття заборони на відчуження
нерухомого та рухомого майна, що є
предметом іпотеки/застави згідно з
іпотечним договором від 30 листопада 2007
року № 6807Z265, іпотечним договором від 18
серпня 2010 року № 68110Z41, договором
застави від 30 листопада 2007 року № 6807Z266,
договором застави від 18 серпня 2010 року
№ 68110Z42, шляхом вилучення записів з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, з Державного
реєстру іпотек та вилучення записів з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданих касаційних скаргах ТОВ
«Завод залізобетонних конструкцій» та
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
просять зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційні скарги підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 30 листопада 2007 року
між ВАТ «Державний експортно-імпортний
банк України», правонаступником якого
є ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України», та ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій», ТОВ
«Курязький завод силікатних виробів»,
ТОВ «Інтерфакс-плюс» та іншими
укладено генеральну угоду № 6807N10 із
загальним лімітом заборгованості 44 825
641 грн 84 коп., терміном користування
кредитом до 29 лютого 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за генеральною угодою від 30 листопада
2007 року № 6807N10 та укладеними в її рамках
кредитними договорами: від 23 грудня 2005
року № 6805К112, від 22 листопада 2006 року №
6806К93, від 30 листопада 2007 року № 6807К63,
від 24 січня 2008 року № 6808К2, від 19
листопада 2008 року № 68108К63, від 25
листопада 2008 року № 68108К64 ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій» надано
нерухоме майно та обладнання за
наступними договорами: іпотечним
договором від 30 листопада 2007 року №
6807Z265, посвідченим 30 листопада 2007 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованим у реєстрі за № 7748;
іпотечним договором від 18 серпня 2010
року № 68110Z41, посвідченим 18 серпня 2010
року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованим у
реєстрі за № 3100; договором застави від
30 листопада 2007 року № 6807Z266, посвідченим
30 листопада 2007 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованим у реєстрі за № 7750;
договором застави від 18 серпня 2010 року
№ 68110Z42, посвідченим 18 серпня 2010 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованим у реєстрі за № 3102.

У зв'язку з посвідченням іпотечних
договорів та договорів застави
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
були внесені записи про іпотеку до
Державного реєстру іпотек, про
заборону відчуження до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та про заборону відчуження
рухомого майна до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна щодо заборони
відчуження майна.

Постановою господарського суду
Харківської області від 17 січня 2012 року
ТОВ «Завод залізобетонних
конструкцій» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру,
скасовано арешти, накладені на майно
боржника, й інші обмеження щодо
розпорядженням майна боржника, в тому
числі й податкової застави.

05 травня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на підставі вищевказаної
постанови були зняті обтяження
(вилучено відповідні записи з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна), накладені на
заставлене та іпотечне майно за
іпотечним договором від 30 листопада 2007
року № 6807Z265, іпотечним договором від 18
серпня 2010 року № 68110Z41, договором
застави від 30 листопада 2007 року № 6807Z266,
договором застави від 18 серпня 2010 року
№ 68110Z42, укладеними з ТОВ «Завод
залізобетонних конструкцій».

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд,
задовольняючи позов, виходив із
доведеності порушення нотаріусом
ОСОБА_3 при вилученні записів з реєстру
заборон ст. 74 Закону України «Про
нотаріат», пп. 5.1, 5.4 глави 15 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, та п. 25 постанови Кабінету
Міністрів України від 31 березня 2004 року
№ 410 «Про затвердження Тимчасового
порядку державної реєстрації іпотек».

Таких висновків суди дійшли з
порушенням норм матеріального та
процесуального права внаслідок
ототожнення поняття «зняття заборони
відчуження нерухомого майна» як
нотаріальної дії відповідно до Закону
України «Про нотаріат» та виконання
нотаріусом функцій реєстратора
відповідно до Закону України від 01
липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат»
установлено, що нотаріуси у своїй
діяльності керуються законами України,
постановами Верховної Ради України,
указами і розпорядженнями Президента
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України, а на
території Автономної Республіки Крим,
крім того, - законодавством Автономної
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Перелік нотаріальних дій, що вчиняють
нотаріуси України, визначено ст. 34
Закону України «Про нотаріат». Так, до
нотаріальних дій, що вчиняють
нотаріуси України, належить, зокрема,
зняття заборони щодо відчуження
нерухомого майна (майнових прав на
нерухоме майно) і транспортних засобів,
що підлягають державній реєстрації.

Порядок зняття заборони щодо
відчуження нерухомого майна визначено
ст. 74 зазначеного Закону, згідно з якою,
одержавши повідомлення установи банку,
підприємства чи організації про
погашення позики (кредиту),
повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, нотаріус знімає заборону
відчуження нерухомого майна.

У той же час відповідно до положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 31 березня 2004 року № 410 «Про
затвердження Тимчасового порядку
державної реєстрації іпотек», а також
наказу Міністерства юстиції України
від 09 червня 1999 року № 31/5 «Про
затвердження Положення про Єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна» зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10 червня
1999 року за № 364/3657, що були чинними
станом на 05 травня 2012 року, державні
нотаріальні контори, державні
нотаріальні архіви та приватні
нотаріуси визначені реєстраторами
Державною реєстру іпотек та Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

Указаними нормативними актами
передбачено, що реєстратори, серед
іншого, наділені повноваженнями щодо
вилучення записів про накладені
заборони, арешти щодо нерухомого майна,
а також про обтяження майна іпотекою із
вказаних Реєстрів на підставі
відповідного рішення суду.

Згідно з Порядком ведення Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05 липня 2004 року №
830, реєстраторами цього Реєстру є
суб'єкти, уповноважені держателем
реєстру (Мін'юстом) надавати послуги з
державної реєстрації відомостей про
виникнення, зміну, припинення обтяжень,
а також звернення стягення на предмет
обтяження, приймати заяви та видавати
завірені витяги з цього Реєстру.

Відповідно до положень Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на всій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України.

Невиконання вимог, рішень, ухвал,
постанов господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, у разі надходження до
нотаріуса постанови суду про
скасування арештів, накладених на
майно боржника, та інших обмежень що
розпорядження майном, нотаріус при
внесенні відповідних відомостей до
вищевказаних реєстрів здійснює
функцію реєстратора, а отже, така дія
може бути вчинена будь-яким нотаріусом.

Наведеного суди не врахували та
висновку про порушення нотаріусом
ОСОБА_3 вимог ст. 74 Закону України «Про
нотаріат» дійшли помилково.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон №
1952-IV) державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 9 Закону № 1952-IV державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються
(делегуються) функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 1952-IV дії
або бездіяльність державного
реєстратора, державного кадастрового
реєстратора, нотаріуса, державного
виконавця можуть бути оскаржені до
суду.

Під такими діями також слід розуміти
рішення, прийняті зазначеними
суб'єктами владних повноважень з
питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Наведеного суди також не врахували, не
звернули увагу на те, що спір виник саме
з приводу вчинення нотаріусом ОСОБА_3
дій як спеціальним суб'єктом -
державним реєстратором, оцінка
законності яких не належить до
компетенції суду, що вирішує спори за
правилами цивільного судочинства.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню із закриттям провадження у
справі з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст.
205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 340 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
залізобетонних конструкцій» та
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 06 червня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 13
листопада 2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом
прокурора Київського району м. Харкова
в інтересах держави в особі публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, товариство з
обмеженою відповідальністю «Завод
залізобетонних конструкцій», приватне
підприємство «Ефективні торгові
операції», арбітражний керуючий Клочко
Олександр Миколайович, про визнання
дій неправомірними закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко