Справа № 545/5023/13-ц
Провадження № 2/545/2203/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кіндяк І.С.

при секретарі Бутирін О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтаві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок того,
що тривалий час була та є понині
відсутньою, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок того,
що тривалий час була та є понині
відсутньою, в обґрунтування позовних
вимог зазначила, що позивач являється
власником квартири АДРЕСА_1. За
вказаною адресою зареєстровані: син -
ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2, та внучка
ОСОБА_4. З вересня 2011 р. невістка ОСОБА_2
фактично не проживає у квартирі, а тому
позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2
втратила право користування житлом за
адресою: АДРЕСА_1.

Реєстрація відповідача на зазначеній
житловій площі утворює перешкоду у
здійсненні права позивача на
користування та розпорядження майном,
тому вона вимушена звернутися до суду з
даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явилась
надавши до суду заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.
Проти заочного розгляду справи не
заперечувала, представник позивача не
з'явився, попередньо надавши суду
заяву, в якій заявлені вимоги
підтримав, просив їх задовольнити,
справу розглядати без його участі на
підставі наявних у ній доказів. Проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомивши про причини
неявки та їх поважність, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, відповідно до
вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких
обставин, за згодою позивачів
проводиться заочний розгляд справи.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи. За таких обставин, за
згодою позивача, проводиться заочний
розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
повністю з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 57 ЦПК України, зазначає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 являється власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4-6, 7-12).

Згідно довідки № 1021 виданої
Степненською сільською радою
Полтавського району від 05.11.2013р. за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1
її син - ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2, та
внучка ОСОБА_4 (а.с. 15).

З вересня 2011 р. невістка ОСОБА_2
фактично не проживає у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1.

24.02.2012р. рішенням Полтавського
районного суду шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 - розірвано.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України (ст. 64
ЖК України) ОСОБА_2 використовувала
своє право та проживала у зазначеній
квартирі, але з вересня 2011 р. зібрала
усі свої речі та виїхала з квартири
АДРЕСА_1.

З того часу ОСОБА_2 у квартирі не
проживає, жодного разу до квартири не
з'являвся, будь - який зв'язок з нею
втрачений так, як з того часу позивач з
нею не спілкується. На даний час місце
проживання ОСОБА_2 не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦК України,
фізична особа має право на вільний
вибір місця проживання та його зміну.

Тобто, ОСОБА_2 реалізувала своє право на
вільний вибір місця проживання,
змінивши його.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира у відповідному
населеному пункті, в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово. З вересня 2011 року відповідач
не проживає у зазначеній квартирі, ані
постійно, ані не тимчасово.

Тобто у даному випадку відсутні будь
які ознаки того, що квартира АДРЕСА_1 є
місцем проживання відповідачки -
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
громадянин України, який постійно або
тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про-виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Судом встановлено факт того, що ОСОБА_2
формально зареєстрована у квартирі та
не проживає в ній , що тягне для
позивача додаткові матеріальні
витрати у сплаті комунальних платежів,
так як сплачувати приходиться на одну
особу більше.

За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі
відсутності особи за місцем проживання
(реєстрації) понад шість місяців без
поважних причин вона може бути
позбавлена права користування цим
приміщенням в судовому порядку.

За таких обставин суд вважає, що
відповідач втратив право на
користування вказаним жилим
приміщенням, оскільки не проживає у
ньому без поважних причин понад 6
місяців.

Судові витрати по справі на підставі
ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню
з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 60, 212,
214-215, 218, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
житловим приміщення у квартирі
позивача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд
протягом 10 днів з моменту проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: І. С.
Кіндяк