АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/355/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Дубінін В.І.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

09 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Прокуратури Деснянського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради , Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м.Києві на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 13 грудня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Дочірнього
підприємства «Енпол» Корпорація «ЛВМ
ЮЕС корпорейшн» про визнання права
власності на об»єкт інвестування та
частку в незавершеному будівництві ,-

в с т а н
о в и л а:

В жовтні 2012 року, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ДП
«Енпол» Корпорація «ЛВМ ЮЕС
корпорейшн» про визнання права
власності на об»єкт інвестування та
частку в незавершеному будівництві.
Зазначав , що 13.03.1998 року між ним та
відповідачем був укладений контракт на
будівництво полупідземного гаражного
боксу АДРЕСА_1. Відповідно до умов
вказаного контракту, відповідач взяв
на себе зобов»язання закінчити
будівництво вказаного боксу на протязі
6 місяців після отримання від інвестора
коштів, у розмірі зазначеному в
договорі і здачі його в експлуатацію
разом із іншими гаражами, які
побудовані в комплексі полупідземних
гаражних боксів на площадці АДРЕСА_1.
Він, як інвестор, виконав свої
зобов»язання по сплаті вартості
гаражного боксу у розмірі 7 800 грн., що
становить 100 % його вартості, проте
відповідач будівництво всього
гаражного комплексу не завершив та не
ввів його в експлуатацію, що і стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 13 грудня 2012 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1
право власності на частку в об»єкті
незавершеного будівництва гаражного
комплексу з наступними
характеристиками : підземний гаражний
бокс АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на об»єкт інвестування -
підземний гаражний бокс АДРЕСА_1,
згідно контракту на будівництво
полупідземного гаражного боксу №? 6 від
13.03.1998 року, після введення в
експлуатацію гаражного боксу.

У вересні 2013 року, Перший
заступник прокурора Деснянського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради ,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві, не погодившись з таким
висновком суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб, що з»явилися в
судове засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 13.03.1998 року між
ОСОБА_1, та ДП «Енпол», як генеральним
підрядником, був укладений контракт № 6
на будівництво полупідземного
гаражного боксу АДРЕСА_1. Відповідно до
умов вказаного контракту, відповідач
взяв на себе зобов»язання закінчити
будівництво вказаного боксу на протязі
6 місяців після отримання від інвестора
коштів, у розмірі зазначеному в
договорі і здачі його в експлуатацію
разом із іншими гаражами, які
побудовані в комплексі полупідземних
гаражних боксів на площадці АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою №? 26 від 13.03.1998 року
ОСОБА_1 здійснив 100 % оплати
інвестиційного внеску та відповідно до
акту №? 26 будівельної готовності
гаражного боксу від 13.11.2002 року прийняв
гаражний бокс НОМЕР_1.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що останній набув право власності
на частку в об»єкті незавершеного
будівництва гаражного комплексу
згідно з контрактом на будівництво
полупідземного гаражного боксу НОМЕР_1
від 13.03.1998 року.

Проте з таким висновком суду
колегія суддів погодитись не може,
оскільки до нього суд першої інстанції
прийшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють правовідносини, що
виникли між сторонами, без
встановлення фактичних обставин по
даній справі.

Так, згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації , право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Статтею 24 Закону України «Про
планування та забудову територій»,
встановлено, що фізичні та юридичні
особи, які мають намір здійснити
будівництво об»єктів містобудування
на земельних ділянках, що належать їм
на праві власності чи користування,
зобов»язані отримати від виконавчих
органів відповідних рад, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій, у разі делегування їм
таких повноважень відповідними радами,
дозвіл на будівництво об»єкта
містобудування.

Статтею 30-1 цього Закону
встановлено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів здійснюється на підставі
сертифікату відповідності, який
видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Посилаючись на законність своєї
вимоги щодо визнання за ним права
власності на об»єкт інвестування -
підземний гаражний бокс АДРЕСА_1,
згідно контракту на будівництво
полупідземного гаражного боксу №? 6 від
13.03.1998 року , ОСОБА_1 будь-яких належних
доказів того, що ДП «Енпол» Корпорація
«ЛВМ ЮЕС корпорейшн» в установленому
законом порядку відводилась земельна
ділянка по вул. Радунській,42/10 в м. Києві
для будівництва полупідземного
гаражного комплексу за вказаною
адресою не надав, як не надав доказів і
тому, що відповідачу надавався дозвіл
на таке будівництво , а також, що
вказане будівництво введено в
експлуатацію.

До заперечень на апеляційну
скаргу позивач надав Дозвіл на
виконання будівельних робіт від 26.06.2002
року ДП «Енпол» Корпорація «ЛВМ ЮЕС
корпорейшн», виданий УКБ КМДА за №
0288-Дс/Ш, проте підстави вважати, що
вказаний дозвіл виданий на
будівництво полупідземного гаражного
комплексу по АДРЕСА_1 відсутні,
оскільки вказаний дозвіл видано на
будівництво підземної автостоянки за
адресою : мікрорайону АДРЕСА_2.

При цьому, колегія суддів
враховує і ту обставину, що листом
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) повідомлено про те, що
земельна ділянка площею 0,36 га на
АДРЕСА_1 обліковується за дочірнім
підприємством «Енпол» корпорації «ЛВМ
ЮЕС Корпорейшн» на підставі технічного
звіту по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки. Проект рішення
Київради про передачу вказаної
земельної ділянки Департаментом
земельних ресурсів не готувався.
Документи, що посвідчують право на
вказану земельну ділянку, передбачені
ст. 126 Земельного Кодексу України ( в
редакції, чинній до 01.01.2013 ), станом на
31.12.2012 року зареєстровані не були.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що відсутні законні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на об»єкт інвестування -
підземний гаражний бокс АДРЕСА_1 в
зв»язку з чим рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві задовольнити .

Рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 13 грудня 2012
року скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Енпол»
Корпорація «ЛВМ ЮЕС корпорейшн» про
визнання права власності на об»єкт
інвестування та частку в незавершеному
будівництві .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -