Провадження № 2/554/803/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2014 року суддя Октябрського
районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей,

встановила:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, посилаючись на те,
що в добровільному порядку останній
допомогу на утримання дитини не надає,
просила позов задовольнити.

У судове засідання позивач не
з'явилася, направивши до суду заяву про
слухання справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримала, наполягала
на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час і місце слухання
справи, не повідомив про причини своєї
неявки.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Позивач проти заочного розгляду справи
не заперечувала.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами належні та допустимі докази
в їх сукупності, встановивши фактичні
обставини справи, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суддя
дійшла висновку про задоволення позову
з наступних підстав.

Суддею встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 09.07.2005 по 17.09.2013. Від
спільного шлюбу сторони мають
спільного малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітню доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, які
проживають з позивачем і знаходиться
на її повному матеріальному утриманні.
На даний час відповідач добровільно
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод передбачає, що
кожен з подружжя у відносинах між собою
і в їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу у шлюб, перебування
в шлюбі та у випадку його розірвання.
Ця стаття не перешкоджає державам
вживати таких заходів, що є необхідними
в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації
прав дитини дитині має належати право
на здорове зростання і розвиток; з цією
метою спеціальний догляд і охорона
повинні бути забезпечені як їй, так і її
матері, включаючи допологовий і
післяпологовий догляд. Дитині має
належати право на належне харчування,
житло, розваги і медичне
обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здатностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному
законодавстві. Відповідно до ст. 180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм
законодавства, дає підстави
стверджувати, що як матір, так і батько
зобов'язані неухильно дотримуватися
свого обов'язку щодо утримання та
виховання дитини. Відповідно,
невиконання зазначеного обов'язку
тягне за собою встановлену законом
відповідальність.

Згідно ст.181 СК України аліменти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу батьків або у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.ст.182, 183 СК
України, з урахуванням того, що
відповідач не обтяжений аліментними
зобов'язаннями, суддя визначає
аліменти на користь позивача в розмірі
1000 гривень щомісячно від частини його
доходу, по 500 грн. на кожну дитину.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з викладеного, суддя
задовольняє позов повністю.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.
5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
принципом № 4 Декларації прав дитини
дитині, ст. 27 Конвенції про права
дитини, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218,
224, 367 ЦПК України, суддя

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 грн.
щомісячно на обох дітей, по 500 грн. на
кожну дитину, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 03 жовтня 2013 року та продовжувати до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню та може
бути оскаржене до Апеляційного суду
Полтавської області через районний суд
шляхом подання протягом 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СуддяН. В. Тімошенко