справа № 208/9490/13-ц
№ провадження 2/208/569/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

10 січня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: судді Похвалітої С.М.,
при секретарі Пентраковської М.В.,

За участю:

- Позивача ОСОБА_1,

- представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання правочину дійсним та визнання
права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про визнання
правочину дійсним та визнання права
власності.

У своєму позові позивач зазначив,
що між ним та відповідачем 16 жовтня 2013
року був укладений договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1
Договір був підписаний сторонами.
Продавцю були передані кошти, що є
повним розрахунком за будинок. Після
виконання позивачем зобов'язань
відповідач передала йому ключі від
будинку та вселилась у спірне
приміщення, проте відповідачка
відмовилася засвідчити правочин у
нотаріальній конторі. Тому прохає суд
правочин спрямований на купівлю-продаж
будинку АДРЕСА_1 визнати дійсним;
визнати за ним право власності на
будинок АДРЕСА_1 та зобов'язати
Державну реєстрацій службу
м.Дніпродзержинська провести державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно, судові витрати покласти на
позивача.

Позивач в судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги,
посилався на обставини викладені у
позовній заяві, прохав суд правочин
спрямований на купівлю-продаж будинку
АДРЕСА_1 визнати дійсним; визнати за ним
право власності на будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язати Державну реєстрацій службу
м.Дніпродзержинська провести державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно, судові витрати покласти на
позивача. Посилався на обставини
викладені в позові, зазначив суду, що
відповідач посвідчити договір
нотаріально ухиляється.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні не заперечувала
щодо задоволення позовних вимог.
Зазначила суду, що дійсно між позивачем
та відповідачем був укладений договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,
а саме житловий будинок, загальною
площею 62,0 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.,
а також сарай літ.Б-1.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору, реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області у судове засідання не з'явився,
надав лист, у якому прохав суд
розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши позивача та представника
відповідача, вивчивши матеріали
цивільної справи та дослідивши докази
по справі, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
станом на 16 жовтня 2013 року відповідачу
на праві приватної власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1, що вбачається з
договору дарування частини
домоволодіння від 26 серпня 2003 року, та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, згідно якого право
власності зареєстровано за ОСОБА_3

Згідно технічного паспорту на
домоволодіння АДРЕСА_1
Дніпропетровської області власником
зазначеного домоволодіння зазначена
ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В судовому засіданні встановлено, що 16
жовтня 2013 року між сторонами був
укладений договір купівлі-продажу
об'єкту нерухомого майна, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме житловий
будинок, загальною площею 62,0 кв.м.,
житловою площею 44,6 кв.м., сарай Б-1, що
вбачається з пояснень сторін,
розпискою від 16 жовтня 2013 року про
отримання відповідачем грошей.

Спірне нерухоме майно, що є предметом
договору купівлі-продажу оцінено
сторонами в 41 000 грн., що вбачається з
розписки, та зазначена вартість майна
сплачена відповідачу, що також
підтверджується доданою до матеріалів
позову розпискою.

Відповідно до ст. 205 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
іншій письмовій формі. Сторони мають
право обрати форму правочину, якщо інше
не встановлено законом.

Згідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Так, до вимог ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що 16 жовтня 2013 року
відповідач мала право, згідно до вимог
ст. 658 ЦК України, на розпорядження,
відчуження свого майна, а також судом
встановлено, що між сторонами
досягнуто узгодження щодо усіх
істотних умов з укладенням договору
купівлі-продажу майна, що відповідає
вимогам чинного цивільного
законодавства.

Окрім цього, як встановлено в судовому
засіданні, 16 жовтня 2013 року відповідач
передав, а позивач прийняв
домоволодіння АДРЕСА_1 що є предметом
договору.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

В ч.2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Таким чином, судом встановлено, що 16
жовтня 2013 року між сторонами фактично
був укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме домоволодіння
АДРЕСА_1 та 16 жовтня 2013 року сторонами
виконані усі істотні умови договору,
але відповідач ухилився від його
нотаріального посвідчення, у зв'язку з
чим позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 11-14, 202-205, 220, 321, 328, 334,
626-631, 638, 639, 640, 655-658 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
60, 73, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору, реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, про
визнання правочину дійсним та визнання
права власності, задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 62,0 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.,
сарай літ.Б-1, укладений 16 жовтня 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
загальною площею 62,0 кв.м., житловою
площею 44,6 кв.м., сарай літ.Б-1, з
проведенням державної реєстрації
права власності нерухомого майна в
реєстраційній службі
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Похваліта С. М.