Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/7506/13-ц
Провадження № 2/270/453/2014
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі:

головуючого
судді Суханової А.В.

при секретарі
Лоппа А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Макіївці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
аліментам,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
аліментам, мотивуючи свої вимоги
наступним. Позивачка перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який
був розірваний 30.06.1998 року. Від шлюбу
вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На
підставі виконавчого листа № А-22 від
28.02.1996 року, виданий Кіровським
районним судом м. Макіївки, відповідач
зобов'язаний виплачувати аліменти на
користь позивачки на утримання сина у
розмірі 1/4 частини заробітку. Однак,
відповідач свої зобов'язання виконував
неналежним чином, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість у розмірі
32481,58 грн. Посилаючись на вимоги ст.. 194
СК України просила суд стягнути
зазначену суму заборгованості та
судовий збір у розмірі 324,82 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги та
суду пояснила, що на теперішній час
виконавче провадження закрито у
зв'язку з досягнення сином повноліття.
Проте вона більше року не отримувала
аліменти, а коли і були періоди, вона
отримувала їх у меншому розмірі ніж
мала. Заборгованість утворилася за
період з 2009 року по грудень 2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково,
оскільки не згодний з розміром
заборгованості. Він дійсно не сплачує
аліменти з грудня 2012 року, а до цього
часу він платив аліменти позивачці по
500 гривень особисто в руки. Він не був
офіційно працевлаштований, у юстиції
значився як безробітний.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 141 Сімейного
кодексу України мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того чи перебували вони у
шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

У судовому засіданні достовірно
встановлено та не заперечується
сторонами, що відповідно до рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки
від 28.02.1996 року ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1
на утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку відповідача але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. На виконання
рішення суду виданий виконавчий лист №
а-22. Державним виконавцем
Центрально-Міського ВДВС ММУЮ відкрито
виконавче провадження, яке було
закінчено 13.12.2013 року у зв'язку з
досягненням повноліття дитиною
ОСОБА_3.

Незважаючи на це, відповідач протягом
тривалого часу не сплачував
присуджені аліменти і згідно з довідки
про неотримання аліментів № 31530/4 від
13.12.2013 року, виданої Центрально-Міським
відділом державної виконавчої служби
ММУЮ, заборгованість зі сплати
аліментів становить 32481,58 грн. з
вирахуванням сум, добровільно
сплачених відповідачем /а.с.8-9/.

Однак, суд не може погодитися з
розрахунком суми заборгованості
визначеної державним виконавцем
виходячи з наступного.

Так, розмір щомісячних стягнень з
відповідача державним виконавцем за
весь період прострочення визначалися
виходячи з середньої заробітної плати
для даної місцевості.

Відповідно до ч.2 ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження» в редакції
від 21.04.1999 року, розмір заборгованості
по аліментам визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
виходячи з фактичного заробітку
(доходів), одержаного боржником за час,
протягом якого стягнення не
провадилось, або одержаного ним на
момент визначення заборгованості у
твердій грошовій сумі або відсотковому
співвідношенні. Якщо боржник в цей
період не працював, заборгованість
визначається виходячи з середньої
заробітної плати для даної місцевості.

Однак, норми вищезазначеного Закону
діяли до 08.03.2011 року.

08.03.2011 року набув чинності Закон
України «Про виконавче провадження»,
та відповідно до ч.3 ст. 74 зазначеного
закону розмір заборгованості із
сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку
встановленому Сімейним кодексом
України.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Отже, розмір щомісячних сум, які були
визначені до стягнення з відповідача
державним виконавцем починаючи з
березня 2011 року розрахований з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Оскільки з березня 2011 року по вересень
2011 року включно прожитковий мінімум
складав 997 гривень, тож щомісячний
розмір аліментів у цей період має
складати 299,10 грн. З жовтня 2011 року по
грудень 2011 року включно законом
встановлений прожитковий мінімум у
розмірі 1022,00 грн., відповідно розмір
аліментів, що підлягають щомісячному
стягненню у цей період є 306,60 грн. З
січня 2012 року по лютий 2012 рік включно
прожитковий мінімум складав 1112,00 грн.,
отже щомісячний розмір аліментів є 333,60
грн. У період з квітня 2012 року по
червень 2012 року включно прожитковий
мінімум складав 1134 грн., у зв'язку з чим
щомісячний розмір аліментів має бути
340,20 грн. З липня 2012 року по вересень 2012
рік включно розмір прожиткового
мінімуму встановлений 1144,00 грн., тож
щомісячний розмір аліментів є 343,20 грн.
За період з жовтня 2012 року по листопад
2012 року розмір прожиткового мінімуму
1167,00 грн., отже щомісячний розмір
аліментів - 350,10 грн. У грудні 2012 року
прожитковий мінімум встановлений 1197,00
грн., щомісячний розмір аліментів - 359,10
грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що розмір заборгованості
відповідача по сплаті аліментів
складає 22 504,63 грн., при цьому судом була
врахована сума сплачена відповідачем у
розмірі 3150,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 Сімейного
кодексу України заборгованість по
аліментам стягується незалежно від
досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, суд приходить до
переконання про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір у розмірі 243,60 грн., тобто
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 194 СК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного Кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
ст.ст. 3-7, 10, 60, 79, 81, 88, 174, 213- 215, п. 1 ч. 1 ст. 367
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 заборгованість по аліментам за
період з 01.02.2009 року по 21.12.2012 року у
розмірі 22 504,63 грн. та понесені судові
витрати у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції протягом в 10-ти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які не
були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії рішення.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті у 1-му примірнику.

Суддя
А.В.Суханова