Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого
Гончара В.П.,

суддів:
Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Олійник А.С., Савченко
В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Запорізької обласної
кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 22 травня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Запорізька обласна
кредитна спілка «Довіра» (далі - ЗОКС
«Довіра») звернулась до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
посилаючись не те, що 01 лютого 2007 року
між ЗОКС «Довіра» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, на
підставі якого ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 285 000 грн зі сплатою 2 % на місяць
на суму залишку кредиту строком на 60
місяців. На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 01 лютого 2007 року між ЗОКС
«Довіра» та ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки, за умовами якого
ОСОБА_3 виступила майновим поручителем
ОСОБА_4 та передала в іпотеку кредитній
спілці двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з
надвірними господарчими будівлями та
спорудами, загальною площею 32,1 кв. м,
жилою площею 22,4 кв. м, розташовану
на земельній ділянці площею 330 кв. м, яка
належить їй на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
від 19 січня 2007 року. Земельна ділянка
площею 330 кв. м, на якій розташована
квартира, також належить ОСОБА_3 на
праві власності на підставі державного
акта на право власності на землю серії
ЗП № , виданого Мирненською
сільською радою Оріхівського району
Запорізької області.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16
листопада 2011 року стягнуто на користь
ЗОКС «Довіра» солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 786 647 грн, яка
утворилась станом на 16 листопада 2011
року.

Вказане рішення суду не виконано, тому
у період з 17 листопада 2011 року по 06
лютого 2012 року позивач нараховував
проценти відповідно до умов кредитного
договору у розмірі 35 625 грн, про що 06
лютого 2012 року направив
відповідні вимоги-повідомлення
боржнику та майновому поручителю, які
останні отримали 10 лютого 2012 року.
Вимоги-повідомлення боржником та
майновим поручителем не виконані.

Також позивач зазначав про те, що
відповідно до ріелторської оцінки
майна від 28 травня 2012 року ринкова
вартість предмета іпотеки - квартири
АДРЕСА_1 становить 23 977 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 з
надвірними господарчими будівлями та
спорудами, загальною площею 32,1 кв. м,
жилою площею 22,4 кв. м, розташовану на
земельній ділянці площею 330 кв. м, яка
належить на праві власності ОСОБА_3,
шляхом проведення прилюдних торгів з
початкової ціною 23 977 грн, за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
вищевказаного майна, задовольнити
вимоги ЗОКС «Довіра» по сплаті
заборгованості за процентами у розмірі
35 625 грн за кредитним договором від 01
лютого 2007 року № 8815, укладеним між ЗОКС
«Довіра» та ОСОБА_4

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 26
вересня 2012 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 22 травня 2013
року рішення Оріхівського районного
суду Запорізької області від 26 вересня
2012 року скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову. У
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 8815 від 01
лютого 2007 року, укладеного між ЗОКС
«Довіра» та ОСОБА_4, у розмірі 35 625 грн, з
яких: 34 200 грн - проценти за користування
кредитом згідно з п. п. 1.1, 5.1 кредитного
договору; 1425 грн - проценти за
користування кредитом згідно з п. 5.2
кредитного договору; звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 з надвірними господарчими
будівлями та спорудами загальною
площею 32,1 кв. м, жилою площею 22,4 кв. м,
розташовану на земельній ділянці
площею 330 кв. м, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності, виданого
виконавчим комітетом Мирненської
сільської ради Оріхівського району
Запорізької області 19 січня 2007 року,
зареєстрованого комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації» Оріхівської районної
ради Запорізької області за реєстровим
№ 207, та передану в іпотеку на підставі
договору іпотеки від 01 лютого 2007 року,
посвідченого нотаріусом Оріхівської
державної нотаріальної контори
Запорізької області Студенцовим О.В.
за реєстровим № 250, шляхом проведення
прилюдних торгів з початковою ціною
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації, яка встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 01 лютого 2007 року
між ЗОКС «Довіра» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, на
підставі якого ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 285 000 грн зі сплатою 2 % на місяць
на суму залишку кредиту строком на 60
місяців.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 01 лютого
2007 року між ЗОКС «Довіра» та ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки, за
умовами якого ОСОБА_3 виступила
майновим поручителем ОСОБА_4 та
передала в іпотеку кредитній спілці
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з
надвірними господарчими будівлями та
спорудами загальною площею 32,1 кв. м,
жилою площею 22,4 кв. м, розташовану на
земельній ділянці площею 330 кв. м, яка
належить їй на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
від 19 січня 2007 року.

Земельна ділянка площею 330 кв. м, на якій
розташована вказана квартира, також
належить ОСОБА_3 на праві власності на
підставі державного акта на право
власності на землю серії ЗП № ,
виданого Мирненською сільською радою
Оріхівського району Запорізької
області.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16
листопада 2011 року стягнуто на користь
ЗОКС «Довіра» солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 786 647 грн, яка
утворилась станом на 16 листопада 2011
року.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16
листопада 2011 року не виконано.

У зв'язку з невиконанням вказаного
рішення суду ЗОКС «Довіра» на підставі
п. п. 1.1, 5.1 та 5.2 кредитного договору
нарахувала проценти за користування
кредитом у період з 17 листопада 2011 року
по 06 лютого 2012 року у розмірі 35 625 грн.

06 лютого 2012 року ЗОКС «Довіра»
направила відповідні
вимоги-повідомлення боржнику - ОСОБА_4
та майновому поручителю - ОСОБА_3, які
останні отримали 10 лютого 2012 року.

Вимоги-повідомлення боржником та
майновим поручителем не виконані.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачено на
підставі рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про іпотеку» майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

Пунктом 1.3 договору іпотеки сторонами
визначено заставну вартість предмета
іпотеки у розмірі 4 973 грн.

Згідно з п. 5.2 договору іпотеки
іпотекодержатель набуває права
звернення на предмет іпотеки незалежно
від настання строку виконання
основного зобов'язання у випадку, якщо
у момент настання строку виконання
зобов'язань за кредитним договором
вони не будуть виконані, а саме: при
повному або частковому неповерненні у
встановлений кредитним договором
строк суми кредиту; або при несплаті
або частковій несплаті у встановлений
кредитним договором строки сум
процентів; комісії, або при несплаті
або частковій несплаті у встановлений
кредитним договором строки сум
неустойки (пені, штрафних санкцій).

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 41 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» при вирішенні спору про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд має дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК України).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд дійшов обґрунтованого висновку про
те, що зобов'язання за кредитним
договором не виконані, майновий
поручитель несе відповідальність
перед кредитором за виконання таких
зобов'язань, в тому числі і у разі
несплати процентів, тому підлягає
зверненню стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 з надвірними
господарчими будівлями та спорудами
загальною площею 32,1 кв. м, жилою площею
22,4 кв. м, розташовану на земельній
ділянці площею 330 кв. м, яка належить
ОСОБА_3 на праві власності.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права,
порушення норм процесуального права є
безпідставними, не спростовують
висновків суду та не дають підстав для
скасування оскаржуваного рішення
апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення апеляційного суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 22 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П.
Гончар

Судді:

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник

В.О. Савченко