Справа № 2-о/489/7/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва у складі: головуючого
судді - Рум'янцевої Н.О., при секретарі -
Ляшик С.В., за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника зацікавленої особи -
Сухарнікова В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з заявою про встановлення факту
постійного проживання на території
України. Свої вимоги мотивувала тим, що
вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.
Анатоліївка, Березанського району,
Миколаївської області.

З 1991р. по листопад 2013р. постійно
проживала в Україні, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. З 1991р. по 1996р. вона
працювала прибиральницею вокзальних
приміщень на Залізничному вокзалі ДОП
№ 4 у м. Миколаєві.

Вказане підтверджує факт того, що вона
дійсно проживала постійно на території
України.

Встановлення факту її постійного
проживання на території України
необхідно їй для отримання
громадянства України.

Посилаючись на вказані обставини,
заявник просить суд встановити факт її
постійного безперервного проживання
на території України.

Позивач у судовому засіданні вимоги
заяви підтримала, просила їх
задовольнити.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні залишив розгляд
заяви на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача та
зацікавленої особи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що заява
обґрунтована і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно Свідоцтва про народження Серії
НОМЕР_1, виданого Відділом державної
РАЦС Березанського районного
управління юстиції Миколаївської
області, а/з № 3 від 06.01.1959р., ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Довідкою Ленінського РВ у м. Миколаєві
УДМС України в Миколаївській області
за № 4142 від 10.10.2013р. визначено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка
Миколаївської області, Березанського
району, с. Анатоліївка, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
справді зверталася до ДМС Ленінського
РВ у м. Миколаєві із заявою з приводу
встановлення особи. Проведеною за
заявою перевіркою встановлено особу
заявника, але не встановлено
належності до громадянства будь-якої
держави.

З Трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що
ОСОБА_1 22.03.1991р. по 16.05.1996р. працювала
прибиральницею вокзальних приміщень
на Залізничному вокзалі ДОП № 4 м.
Миколаїв. Оригінал трудової книжки
було оглянуто у судовому засіданні, з
оригіналу вбачається, що з 1983року
позивач постійно працювала на
підприємствах Миколаївської області
до 1996року.

З пояснень позивача вбачається , що
вона втратила паспорт приблизно у 2001
році. У той час вона мешкала поза межами
Миколаївської області, у неї були
проблеми з ногою, тривалий час вона
мала обмежене пересування. Тільки у
2013році вона переїхала у Миколаїв і
зараз знаходиться у центрі
реабілітації.

Належність та набуття громадянства
України встановлюється на підставі
Закону України «Про громадянство
України» і може пов'язуватися із фактом
постійного проживання на теріторії
України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України. Про належність до
громадянства України таких осіб може
свідчити наявність у паспортах
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт
їхнього постійного проживання на
території України за станом на 24.08.1991
року чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, громадяни колишнього
СРСР, які не мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт
їхнього постійного проживання на
території України станом на 13
листопада 1991 року, проходять процедуру
встановлення їхньої належності до
громадянства України. У таких випадках,
одним із документів на підтвердження
цієї обставини може бути рішення суду,
яким підтверджується факт постійного
проживання особи на території України
станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року №215, встановлено, що у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України
«Про громадянство України»,
безперервне проживання на законних
підставах на території України
протягом останніх п'яти років є однією
з умов прийняття до громадянства
України. Стаття 1 цього ж Закону дає
чітке визначення поняття «безперервне
проживання на території України» та
«проживання на території України на
законних підставах». Безперервне
проживання на території України -
проживання в Україні особи, якщо її
разовий виїзд за кордон у приватних
справах не перевищував 90 днів, а в сумі
за рік - 180 днів; Проживання на території
України на законних підставах -
проживання в Україні іноземця чи особи
без громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні. Розширене
тлумачення цих понять та переліку умов,
за яких можливе встановлення факту
безперервного проживання та прийняття
до громадянства України, Законом не
передбачено

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» № 5 від
31.03.1995р. передбачено, що в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів,
які встановлюються судом, не є
вичерпним. За наявності зазначених
умов суд може встановлювати й інші
факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного
проживання на території України
необхідно ОСОБА_1 для отримання
паспорту громадянина України.

Факт постійного безперервного
проживання заявника на території
України підтверджується поясненнями
заявника та наявними у матеріалах
справи доказами.

Таким чином, наданими до суду
документами достовірно
підтверджується факт постійного
безперервного проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України, а
тому суд вважає, що заява обґрунтована
та є всі підстави для її задоволення.

За таких обставин вимоги заявника
обґрунтовані і суд встановлює факт
постійного безперервного проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання на території
України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася у селі
Анатоліївка, Березанського району,
Миколаївської області, постійно
проживала на території України у м.
Миколаєві з 1958року по теперішній час, в
тому числі, станом на 24.08.1991р. та на
13.11.1991р.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва, шляхом подачі в 10-ти
денний строк, з моменту оголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя: