АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/278/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багрова А.Г. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 46
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ Апеляцiйного
суду Днiпропетровськоi областi в складi:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів : Гайдук
В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі :
Півненко С.Ю.

Розглянула у вiдкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на заочне рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за несплату
аліментів

встановила:

Заочним рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2012 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за несплату аліментів
задоволено частково.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 07 червня 2012 року змінено в
частині задоволених позовних вимог і
стягнення судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за несплату аліментів в сумі
10 000 грн. та понесені судові витрати у
сумі 214,60 грн.

В апеляцiйнiй скарзi відповідач
просить заочне рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

За ст. 191 СК України, аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24.10.2208
року з відповідача на користь позивача
стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини
заробітної плати щомісячно, починаючи
з 26.09.2008 року (а.с.27, 82).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11.07.2011 року, яке набрало
чинності 22.07.2011 року та на підставі
якого було закінчено виконавче
провадження (а.с.72), ОСОБА_2 був
звільнений від сплати аліментів (а.с.13).

Станом на 22.07.2011 року відповідач мав
заборгованість по сплаті аліментів у
сумі 10969,23 грн. за період з 26.09.2008 року по
22.07.2011 року (а.с. 74).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення неустойки за несплату
аліментів, суд виходив з того, що
відповідач був присутній під час
розгляду справи судом про стягнення з
нього аліментів, проти позову не
заперечував (а.с.27), періодично
сплачував аліменти на утримання
доньки, тож був обізнаний про свій
обов'язок сплачувати аліменти, але
ухилявся від їх регулярної щомісячної
сплати, на виклик державного виконавця
не з'являвся, доказів сплати аліментів
не надавав, місця своєї роботи чи
отримання доходу не повідомляв, на що
державним виконавцем було винесено
постанову про примусовий привід
боржника від 06.09.2010 р. (а.с. 48).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
внаслідок винних дій відповідача
виникла заборгованість перед
позивачкою зі сплати аліментів за
період з 26.09.2008 рок 22.07.2011 року в розмірі
10969,23 грн.(а.с.74 ).

Суд першої інстанції правильно
зробив висновок, що відповідно до
положень СК України, аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісяця, тому пеня
нараховується на суму несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів. Сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості.
Враховуючи, що відповідач періодично
частково сплачував за відповідні
місяці нараховані аліменти, а
заборгованість по аліментам не
сплачувалась, розмір неустойки складає
107491,13 грн., розрахунок якої суд першої
інстанції правильно зробив відповідно
до вимог чинного законодавства і в
повному обсязі навів у судовому
рішенні (а.с. 89-93).

Однак, враховуючи, що на теперішній
час неповнолітня дитина проживає з
відповідачем по справі і на її
утримання з позивачки на користь
відповідача судом стягуються аліменти,
колегія суддів, відповідно до ч.2 ст.196
СК України, вважає за необхідне змінити
рішення суду та зменшити розмір
неустойки, стягнувши з відповідача на
користь позивача неустойку за несплату
аліментів в сумі 10000 грн. та, згідно ст.88
ЦПК України витрати по сплаті судового
збору пропорційно до розміру
задоволений позовних вимог понесені
судові витрати у сумі 214,60 грн.

Крім того, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК
України, ухвалою судді апеляційного
суду Дніпропетровської області від
16.11.2012 року, ОСОБА_2 було відстрочено
сплату судового збору по апеляційній
скарзі до розгляду справи в
апеляційній інстанції, тому з
урахуванням вимог ЗУ «Про судовий
збір», з ОСОБА_2 слід стягнути судовий
збір на користь держави за подачу
апеляційної скарги в сумі 537,46 грн.

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо незастосування до
вимог позивача позовної давності в 1
рік, передбаченої ЦК України - є
безпідставними, оскільки відповідно до
вимог ст. 20 СК України, до вимог, що
випливають із сімейних відносин,
позовна давність не застосовується,
крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2
ст.129, ч.3 ст.138 та ч.3 ст.139 цього Кодексу.
Оскільки правовідносини, які виникли
між сторонами регулюються ст. 196 СК
України, то до них позовна давність не
застосовується.

Посилання відповідача на те, що
аліменти він сплачував у повному
обсязі, його вини у виникненні
заборгованості немає, він не
попереджувався про її наявність, а
відтак немає підстав і для стягнення
пені - не можуть бути прийняті до уваги,
так як право одержувача аліментів на
стягнення неустойки, передбачене ст. 196
СК України, у випадках несвоєчасної
виплати присуджених за рішенням суду
аліментів виникає з часу набуття
рішенням законної сили та не
пов'язується з дотриманням державним
виконавцем норм Закону України «Про
виконавче провадження», тобто з
моментом (часом) відкриття виконавчого
провадження.

З огляду на наведене законодавець не
ставить право на стягнення неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
в залежність від того, чи існувала така
заборгованість на час звернення до
суду з такою вимогою, чи від відкриття
виконавчого провадження у справі, а
також від виклику боржника до
виконавчої служби і попередження його
про наявність заборгованості.

Доводи відповідача про те, що з 18
березня 2011 р. дитина проживає разом з
ним та знаходиться на його утриманні, а
тому суд помилково стягнув з нього пеню
за травень, червень, липень 2011 р. - не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11.07.2011 р. його звільнено від
сплати аліментів на дитину на користь
ОСОБА_3 з липня 2011 р. (т.1, а.с.82), а
рішенням цього ж суду від 26.09.2011 р. йому
відмовлено у стягненні з ОСОБА_3
аліментів на дитину з 18.03.2011 р. і
зазначено, що вони підлягають
стягненню з 26.07.2011 р. (т.1, а.с. 144-145).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Що стосується посилань відповідача в
апеляційній скарзі на порушення судом
при розгляді справи норм ЦПК України,
то колегія суддів це до уваги також не
приймає, оскільки відповідно до ч.3 ст.
309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи скарги не є суттєвими і
не спростовують правильність
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегiя суддiв -

вирішила:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2012 року змінити в
частині задоволених позовних вимог і
стягнення судових витрат, стягнувши з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за
несплату аліментів в сумі 10000,00 грн. та
понесені судові витрати у сумі 214,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави за подачу апеляційної
скарги в сумі 537,46 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддi: