АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/310/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кушнірчук Р.О. Доповідач - Демченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Городничої В.С.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,
мотивуючи тим, що 21 серпня 2006 року між
банком та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір на суму 5.000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 30% річних з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач
неналежно виконує умови кредитного
договору, просили стягнути з ОСОБА_2 на
їх користь заборгованість за кредитним
договором станом на 02 липня 2013 року в
розмірі 36.033 грн.16 коп., з яких
заборгованість за кредитом 9.390 грн.78
коп., заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в розмірі 24.450
грн.32 коп., штраф (фіксована частина) 500
грн.; штраф (процентна складова) 1.692
грн.06 коп.

Рішенням Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року
в задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
рішення Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
об'ємі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які буди досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5)чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6)як розподілити між
сторонами судові витрати; 7)чи є негайні
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8)чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення суду не
відповідає.

При винесенні рішення, суд першої
інстанції посилався на те, що строк дії
кредитного договору сплив, у зв'язку з
чим застосував строки позовної
давності.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки вони
суперечать закону та не ґрунтуються на
доказах, наявних в матеріалах справи.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 21 серпня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір на
суму 5.000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви
позичальника від 21 серпня 2006 року, з
якої видно, що ОСОБА_2 було видано
кредитну картку НОМЕР_1, а також Умов і
правил надання банківських послуг, з
якими відповідач ознайомився та
погодився з ними (а.с.10-18).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено,
що сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Із п.6.5 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором (а.с.12-18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 погодився
з Умовами та правилами надання
банківських послуг, факт отримання
кредиту та використання кредитної
картки відповідачем не оспорюється
(а.с.10-11).

Із п.9.12 Умов та правил банківських
послуг вбачається, що договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодні із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонгується на той
же строк.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», районний суд зазначив,
що доказів того, що відповідачем
здійснювалося виявлення на
продовження дії та перевипуск картки
позивачем не надано.

Однак, районний суд не звернув уваги на
те, що пролонгація договору полягає у
продовження його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема щодо самої умови про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 із заявою до банку про
припинення дії договору не звертався, а
тому кредитний договір від 21 серпня 2006
року вважається автоматично
пролонгованим.

На підставі встановлених фактів,
колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
відповідно до наданого розрахунку в
розмірі 36.033 грн. 16 коп., оскільки
позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Самарського
районного суду м.Дніпропетровська
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2
на користь позивача слід стягнути
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 540 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
задовольнити.

Рішення Самарського районного
суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013
року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» станом
на 02 липня 2013 року заборгованість по
кредиту в розмірі 9.390 грн. 78 коп.,
заборгованість за відсотками в розмірі
24.450 грн.32 коп., штраф (фіксована частина)
в розмірі 500 грн., штраф (процентна
складова) в розмірі 1.692 грн.06 коп.,
судові витрати в розмірі 540 грн.50 коп.,
а всього стягнути з ОСОБА_2 36.573 грн.66
коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: