Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді:
БАРТАЩУК
Л.П.

при секретарі

Ізвольській С.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи 2 - адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи -
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Центр послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів УДАІ ГУ МВС
України в Житомирський області про
витребування майна з чужого володіння
і зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 ,
третя особа - ОСОБА_7 про визнання
недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся з позовом
до відповідача - ОСОБА_5 про
витребування майна з чужого володіння
і просить скасувати державну
реєстрацію транспортного засобу -
автомобіля «Toyota Land Cruiser» (номер двигуна
НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2) за ОСОБА_5,
визнати право власності на вказаний
автомобіль за ним - ОСОБА_4, витребувати
із чужого незаконного володіння
відповідача ОСОБА_5 автомобіль і
стягнути на його користь судові
витрати у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
право власності ОСОБА_4, як
добросовісного володільця, є
безспірним, саме він є єдиним законним
власником транспортного засобу -
автомобіля «Toyota Land Cruiser» номер двигуна
НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2.

На даний час він позбавлений права
на користування, володіння та
розпорядження своїм майном, а тому
належний йому автомобіль має бути
витребуваний з чужого незаконного
володіння ОСОБА_5.

Відповідач - ОСОБА_5 пред'явив
зустрічний позов до ОСОБА_4 про
визнання недійсними договорів, просить
визнати недійсними з моменту укладення
Договір застави, який був укладений 25
жовтня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
відносно автомобіля марки «Toyota Land
Cruiser», номер шасі НОМЕР_2, а також Угоду
про задоволення вимог
заставодержателя та передачу рухомого
майна (автомобіля), що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача, яка була
укладена 25 лютого 2013 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 відносно автомобіля «Toyota Land
Cruiser», а судові витрати покласти на
відповідача ОСОБА_4

Позовні вимоги за зустрічним
позовом обґрунтовані тим, що на момент
укладення зазначених правочинів
сторонами не були додержані вимоги,
встановлені ст. 203 ЦК України.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали зазначені позовні
вимоги, просили їх задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_4
пояснив, що рішення Подільського
районного суду м. Києва від 13.02.2013р. на
даний час не набрало законної сили,
тому зустрічний позов є
необґрунтованим.

Представник третьої особи - ОСОБА_7
у судовому засіданні підтримав позов
ОСОБА_4 і заперечував проти задоволення
зустрічного позову з тих підстав, що
оспорювані правочини відповідають
вимогам ст. 203 ЦК України.

Представник третьої особи -
Центра послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів УДАІ ГУ МВС України в
Житомирський області в судове
засідання не з'явився, направив
письмову заяву про розгляд справи у
його відсутність.

Треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, причин своєї неявки суду не
повідомили.

Вислухавши пояснення
представників сторін, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази у їх
сукупності та взаємозв'язку, судом
встановлено наступне.

25 лютого 2013 року ОСОБА_4 уклав з
ОСОБА_7 Договір про задоволення вимог
заставодержателя та передачу рухомого
майна (автомобіля), що є предметом
забезпечувального обтяження, за
умовами якого сторони домовилися, що
ОСОБА_4 набуває право власності на
автомобіль «Toyota Land Cruiser» 2008 року
випуску (номер двигуна НОМЕР_1, номер
шасі НОМЕР_2).

Згідно п. 8 Договору, - право
власності на автомобіль переходить до
ОСОБА_4 з моменту нотаріального
посвідчення договору.

09 квітня 2013 року автомобіль було
затримано на посту в с. Кобиляки
співробітниками ДАІ у Полтавській
області на підставі постанови слідчого
СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в
м.Києві Богатирчука О.М., а у ОСОБА_4
були вилучені документи на даний
транспортний засіб.

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 13.02.2013р. у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя
особа - ОСОБА_8 про визнання угоди
купівлі-продажу недійсною,
витребування майна вирішено визнати
недійсною угоду купівлі-продажу
автомобіля «Toyota Land Cruiser» (номер двигуна
НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2), укладений на
товарній біржі «Центр» 04.08.2009 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, витребувати у ОСОБА_7
та передати ОСОБА_5 автомобіль «Тойота
Ленд Крузер» (номер кузова НОМЕР_2), який
було зареєстровано 07.08.2012 року під д.н.
НОМЕР_3.

17 квітня 2013 року ухвалою
Апеляційного суду м. Києва апеляційна
скарга ОСОБА_7 на вказане рішення суду
була залишена без задоволення, а
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 13.02.2013 року залишено без змін,
тобто, з цього часу рішення набрало
законної сили.

Суд критично оцінює доводи
представника позивача про те, що
рішення не набрало законної сили,
оскільки належних доказів на
підтвердження таких доводів суду не
надано.

Відповідно до частини третьої статті
61 Цивільного процесуального кодексу
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не підлягають доказуванню
обставини, встановлені рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 13.02.2013р. щодо того, що автомобіль
«Тойота Ленд Крузер» незаконно вибув з
володіння його первинного власника
ОСОБА_5

Наданим суду Договором №24/04/2008 від
24.04.2008р. між ОСОБА_5 та ПП «Геліос авто»
підтверджується факт правомірного
набуття права власності ОСОБА_5 на
автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (номер
кузова НОМЕР_2).

Як убачається з матеріалів справи,
06.06.2013р. рішення Подільського районного
суду м. Києва від 13.02.2013р. було виконано
в повному обсязі - згідно з актом
державного виконавця від 06.06.2013р.
автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (номер
кузова НОМЕР_2) був переданий ОСОБА_5, а
16.07.20913р. проведена державна реєстрація
вказаного автомобіля і ОСОБА_5 було
видане свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх тверджень або
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Пред'явивши позов про визнання
права власності і про витребування
автомобіля з чужого незаконного
володіння, ОСОБА_4 не довів те, що він є
власником автомобіля «Тойота Ленд
Крузер» (номер кузова НОМЕР_2), а
викладеними вище обставинами,
встановленими судом, спростовуються
його доводи про те, що ОСОБА_5 є особою,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа спірним
автомобілем.

Є обгрунтованими заперечення
ОСОБА_5 щодо позовних вимог ОСОБА_4,
пред'явлених до нього про скасування
державної реєстрації автомобіля,
оскільки, будучи фізичною особою
ОСОБА_5 не наділений жодними владними
повноваженнями з приводу вчинення дій
по реєстрації або перереєстрації
транспортних засобів, а такими
повноваженнями, у відповідності до
постанови КМУ України від 07.09.1998 року №
1388 «Про затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів...» наділені лише
підрозділи Державтоінспекції.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності, про витребування автомобіля
з чужого незаконного володіння та
скасування державної реєстрації.

Відсутні правові підстави і для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_5
про визнання недійсними з моменту
укладення Договору застави, який був
укладений 25 жовтня 2012 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_4 відносно автомобіля марки
«TOYOTA LAND CRUISER», номер шасі НОМЕР_2, а також
Договору про задоволення вимог
заставодержателя та передачу рухомого
майна (автомобіля), що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача, яка була
укладена 25 лютого 2013 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 відносно зазначеного
автомобіля, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, 25 лютого 2013
року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 Договір про
задоволення вимог заставо держателя та
передачу рухомого майна (автомобіля),
що є предметом забезпечувального
обтяження, за умовами якого сторони
домовилися, що ОСОБА_4 набуває право
власності на автомобіль «Toyota Land Cruiser»
2008 року випуску (номер двигуна НОМЕР_1,
номер шасі НОМЕР_2).

Даний договір посвідчено 25.02.2013р.
приватним нотаріусом Коростишівського
районного нотаріального округу ОСОБА_12
за реєстром №551.

В матеріалах справи Договір застави
від 25.10.2012р. відсутній, проте, факт його
укладення і існування сторонами
визнається і підтверджується п. 2
вказаного вище Договору про
задоволення вимог заставо держателя та
передачу рухомого майна (автомобіля),
згідно з яким автомобіль, право
власності на який передається, є
предметом Договору застави, укладеного
25.10.2012р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
посвідченого 25.10.2012р. приватним
нотаріусом Коростишівського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 за
реєстром №5803.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, -
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем за зустрічним позовом не
доведено, що зміст оспорюваних ним
правочинів суперечить Цивільному
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; що ОСОБА_7 та/або ОСОБА_4 не мали
необхідного обсягу цивільної
дієздатності чи волевиявлення; що
правочин вчинений у формі, яка не
встановлена законом або не був
спрямований на реальне настання
наслідків, що ним обумовлені.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування чи розпорядження своїм
майном.

Доводи представника позивача ОСОБА_5
за зустрічним позовом про те, що
оспорювані правочини порушують право
власності ОСОБА_5 на автомобіль є
необгрунтованими, оскільки останній
вільно володіє, користується та
розпоряджається належним йому
автомобілем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 391, 392, 387
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10,
11, 57-61, 88, 208-210, 212 - 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Центр послуг, пов'язаних
з використанням автотранспортних
засобів УДАІ ГУ МВС України в
Житомирський області про витребування
майна з чужого володіння - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_7
про визнання недійсними договорів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів після проголошення в
судовому засіданні, а особами, які не
були присутні під час проголошення
рішення, протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

СУДДЯ: