справа № 434/192/14-ц
провадження № 2/434/1321/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська
в складі:

головуючого судді - Зоріка М.В.,

при секретарі - Рябчинській В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати за собою право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, площею 0,0501 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:041:0128, відповідно до Державного
акту серії ЯГ №274743 від 29.05.2007 р. в
порядку спадкування за законом.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що вищенаведена земельна ділянка
знаходилася у спільній сумісній
власності її батьків без визначення
часток кожного у спільній власності.

Після смерті батька відкрилася
спадщина у вигляді частини спірної
земельної ділянки, яку вона та її
рідний брат, який також є сином
померлих успадкували фактично, подавши
після смерті батьків у шестимісячний
строк заяви до нотконтори про
прийняття спадщини, однак оскільки в
державному акті на земельну ділянку не
вказані долі кожного нотаріальною
конторою їм відмовлено в оформленні
спадкових прав, тому вимоги позову
просить задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явилися, надали суду заяви про
розгляд справи за їх відсутністю.

Позивачка на задоволенні вимог позову
наполягає.

Відповідач в процесі розгляду справи в
суді позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення 8-ї сесії V скликання
Артемівської районної в м. Луганську
ради від 13.10.2006 р. №51/10 ОСОБА_3 виданий
державний акт серії ЯГ №274743 від 29.05.2007
р. на право власності на спірну
земельну ділянку площею 0.0501 га,
співвласниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
В акті частки кожного у спільній
власності не визначені.

Останні знаходилися в зареєстрованому
шлюбі з 15.04.1952 року, що підтверджується
свідоцтвом про одруження від 15 квітня
1952 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді ? частки земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина
на ? частину спірної земельної ділянки,
яку позивачка фактично отримала
звернувшись у шестимісячний строк з
дня смерті спадкодавця до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини.

Позивачка та відповідач є дітьми
померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

16 листопада 2012 року державним
нотаріусом Шостої луганської
державної нотаріальної контори, після
померлого ОСОБА_4 були видані свідоцтва
про право на спадщину за законом на ?
частку житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в
рівних частках на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
тобто кожному з них по ? частині
житлового будинку.

Як встановлено рішенням Артемівського
районного суду м. Луганська від 25.11.2013
року, справа №434/8343/13-ц; провадження
№2/434/4358/13, згідно відомостей Другої
державної нотаріальної контори від
18.11.2013 р. після смерті ОСОБА_3 заяву про
відмову від прийняття спадщини на
користь сина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_1
подав ОСОБА_4.

Даним рішення суду за ОСОБА_2 визнано
право власності в порядку спадкування
на ? частину земельної ділянки, площею
0,501 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:041:0128, відповідно до Державного
акту серії ЯГ №274743 від 29.05.2007 р..

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

03 лютого 2014 року позивачка звернулася
до Шостої луганської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на ? частину земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
однак постановою державного нотаріуса
від 03 лютого 2014 року №119/02-31 позивачці
відмовлено в задоволенні заяви,
оскільки в акті на право власності на
спірну земельну ділянку зазначені
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
частки у спільній власності кожного не
зазначені.

Інших спадкоємців крім позивачки та
відповідача немає.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачка є спадкоємицею першої черги
в порядку спадкування за законом після
померлих батьків, яка фактично
прийняла спадщину.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено,
що в разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її
цільового призначення. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Згідно до ст. 1261 ЦК України, до першої
черги право на спадщину за законом
мають діти спадкодавця, а також той із
подружжя котрий його пережив…

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином з'ясувавши мету звернення
позивачки до суду, яка як спадкоємиця
першої черги фактично прийняла
спадщину після смерті батьків, тому не
має бути позбавленою права власності
на ? частину спірної земельної ділянки
в порядку спадкування за законом, проте
оскільки в державному акті на право
власності на спірну земельну ділянку
не зазначені частки у спільній
власності кожного з померлих батьків,
то вона не має можливості оформити
право власності на ділянку належним
чином, що перешкоджає їй вільно
користуватися, володіти та
розпоряджатися частиною земельної
ділянки.

За таких підстав, вимоги позову
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й у
відповідності зі ст. ст. 321, 328, 331, 370, 392,
1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, керуючись
ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину земельної ділянки, площею 0,0501
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка),
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:041:0128,
відповідно до Державного акту серії ЯГ
№274743 від 29.05.2007 р. в порядку спадкування
за законом.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області шляхом подання
через Артемівський районний суду м.
Луганська у десятиденний строк з дня
ухвалення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено та
підписано 18 лютого 2014 року.

Суддя
М.В. Зорік