Провадження № 22-ц/779/133/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої Горейко М.Д.

Суддів: Горблянського Я.Д.,
Ковалюка Я.Ю.

Секретаря Турів О.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3 та представника
відповідача Пахара О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Державного міського
підприємства
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
про визнання дій щодо нарахування
плати за послуги теплопостачання
незаконними та зобов'язання припинити
нарахування такої плати з 31 липня 2009
року за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
листопада 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до
Державного міського підприємства
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
про визнання дій щодо нарахування
плати за послуги теплопостачання
незаконними та зобов'язання припинити
нарахування такої плати з 31 липня 2009
року.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2
та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в
якій посилаються на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянти зазначають, що при
ухваленні оскаржуваного рішення суд
першої інстанції не взяв до уваги їх
доводи з приводу того, що 31 липня 2009
року їх квартира фактично від'єднана
від централізованого опалення, про що
складені відповідні акти. Незважаючи
на це, а також на відсутність між ними
та відповідачем договірних відносин,
ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
продовжує нарахування плати за спожиті
послуги.

Також апелянти вказують, що зіславшись
в оскаржуваному рішенні на Наказ
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 р. №4, яким
затверджено Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, суд не взяв до уваги,
що даний Порядок регламентує порядок
відключення від централізованого
опалення, однак жодним чином не дає
підстав для нарахування плати за
фактично не надані послуги у зв'язку із
самовільним відключенням.

З наведених підстав просять рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 11
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким їх позовні
вимоги задовольнити.

У засіданні апеляційного суду апелянт
ОСОБА_2 та його представник доводи
апеляційної скарги підтримали з
наведених у ній мотивів.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги не
визнав, рішення суду першої інстанції
вважав законним і обґрунтованим.

Апелянт ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку. Причину неявки суду не
повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за відсутності апелянта
ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта, представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що
відповідач надавав послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які
проживають у АДРЕСА_1 відповідно до
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Позивачі самовільно відключились від
мережі централізованого опалення, про
що ствердив позивач ОСОБА_2 та
вбачається з матеріалів справи, а саме
актів від 31.07.2009 року та від 19.01.2011 року
(а. с. 4, 7).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_5, суд першої інстанції
вважав безпідставними доводи
позивачів щодо неотримання ними послуг
централізованої подачі теплової
енергії та виходив з того, що
позивачами не надано належних та
допустимих доказів припинення
отримання цих послуг в порядку,
передбаченому Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 р. №4 «Про
затвердження Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання». Оскільки
відключення від опалення є самовільним
і дозвільні документи на відключення у
позивачів відсутні, то підстав для
задоволення позову немає.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Пунктом 24 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630,
встановлено, що споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Згідно п. 25 вказаних Правил відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 р. №4 (у
редакції із змінами і доповненнями,
внесеними наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства від 6 листопада 2007 року
№169), установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади. Крім того, внесені
зміни унеможливлюють відключення від
мереж центрального опалення і гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку та
дозволяють таке відключення лише
будинку в цілому.

Оскільки в матеріалах справи відсутні
дозвільні документи на відключення
позивачами своєї квартири від мережі
централізованого опалення, то за таких
обставин суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку, що підстав
для визнання незаконним нарахування
ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
плати за теплопостачання та припинення
такого нарахування з 31.07.2009 року немає.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, та не містять підстав для
скасування або зміни судового рішення.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Горейко М.Д.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Ковалюк Я.Ю.