АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/2189/2014
інстанції: Кізюн Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Дзюбіній Є.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк "Укргазбанк", третя особа: ОСОБА_2,
про припинення договору поруки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 29 травня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством акціонерний
банк "Укргазбанк", правонаступником
якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
191-08/П-14, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит у сумі
кредит у сумі 96900 доларів США строком до
28 травня 2031 року зі сплатою процентів
за кредитом у розмірі 13,8 % річних. У
забезпечення виконання зобов'язань
цього ж дня між нею та банком був
укладений договір поруки, за яким вона
зобов'язалася відповідати перед банком
за виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором. У подальшому їй
стало відомо, що з 30 червня 2009 року
банком в односторонньому порядку було
підвищено процентну ставку за
кредитним договором, тому згідно ч. 1 ст.
559 ЦК України договір поруки припинив
свою дію з 30 червня 2009 року, оскільки
вона не надавала своєї згоди на
підвищення процентної ставки,
додаткових угод з приводу цього з
банком не укладала.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд визнати договір поруки
таким, що припинив свою дію з дня
підвищення банком процентної ставки за
кредитним договором, тобто з 30 червня
2009 року.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" в суд
апеляційної інстанції не з'явилися, про
час і місце розгляду справи банк
повідомлений належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що 29 травня 2008 року
між ВАТ АБ "Укргазбанк",
правонаступником якого є ПАТ АБ
"Укргазбанк", та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 191-08/П-14, відповідно
до умов якого банк надав позичальнику
кредит у сумі кредит у сумі 96900 доларів
США строком до 28 травня 2031 року зі
сплатою процентів за кредитом у
розмірі 13,8 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
цього ж дня між ВАТ АБ "Укргазбанк",
правонаступником якого є ПАТ АБ
"Укргазбанк", та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки, за яким остання
зобов'язалася відповідати перед банком
за виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором.

Установлено, що ВАТ АБ "Укргазбанк" в
односторонньому порядку збільшив
розмір процентної ставки за кредитним
договором з 13,8 % до 14,8 % річних на
підставі п. 4.1 кредитного договору №
191-08/П-14 від 29 травня 2008 року у зв'язку з
виникненням простроченої
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами, без
письмової згоди поручителя (а с. 19).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що згідно п.
3.3.4 кредитного договору сторони
передбачили можливість банку у разі
неналежного виконання зобов'язань за
кредитним договором застосовувати
підвищену процентну ставку на 1%
порівняно з тією, що встановлена у п. 1.1
договору; таким чином, починаючи
нараховувати підвищену процентну
ставку, банк не збільшив обсяг
відповідальності поручителя без його
згоди, а застосував умови договору, за
які поручився позивач, підписавши
договір поруки від 29 травня 2008 року.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Отже, підставою припинення договору
поруки може бути здійснення без згоди
поручителя зміни основного
зобов'язання, яке забезпечене порукою,
у даному випадку це збільшення
процентної ставки за користування
кредитом, про що зазначає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

У п. 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно п. 3.3.4 кредитного договору
сторони погодили, що у разі порушення
позичальником умов цього договору (пп.
3.3.12 - 3.3.16), він зобов'язується
сплачувати проценти за користування
кредитом виходячи з процентної ставки,
встановленої п. 1.1 цього договору,
підвищеної на 1%, починаючи з моменту
порушення/не дотримання позичальником
відповідних пунктів цього договору.

Також пунктом 4.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку та/або
неналежного виконання позичальником
умов цього договору (в тому числі
несвоєчасного виконання грошових
зобов'язань (з простроченням їх
виконання більше, ніж на один
банківський день), що випливають з
цього договору, зокрема: несплати
процентів та/або несвоєчасного
повернення кредиту або його частини
та/або будь-якої іншої заборгованості,
що може виникнути згідно з умовами
цього договору) банк має право на свій
розсуд, зокрема, внести
зміни/доповнення до цього договору в
односторонньому порядку (внести зміни
до умов зобов'язань своїх та/або
позичальника, включаючи зміну
позичальнику процентної ставки за
користування кредитом та встановлення
її на рівні 14,8 % річних.

Відповідно до п. 2.7 договору поруки
кредитор зобов'язаний повідомити в
письмовій формі про внесення до
кредитного договору будь-яких змін та
доповнень стосовно розміру суми
кредиту, процентної ставки за
користування кредитом, строків
виконання зобов'язань щодо повернення
суми кредиту та сплати процентів за
користування кредитом на адресу
поручителя не пізніше наступного
робочого дня.

Згідно п. 6.2 договору поруки зміни і
доповнення до дійсного договору
приймаються за згодою сторін і
укладаються в простій письмовій формі.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_1 була
повідомлена про підвищення розміру
процентної ставки з 13,8% річних до 14,8%
річних та давала згоду на збільшення
процентної ставки шляхом укладення
додаткової угоди.

Таким чином, ПАТ АБ "Укргазбанк" змінив
умови договору зі збільшенням об'єму
відповідальності без згоди поручителя
за відсутності в договорі вказівки на
те, що такі зміни можливі без
повідомлення поручителя.

Отже, при вирішенні даного спору суд не
врахував, що саме по собі зазначення в
договорі поруки, що поручитель
відповідає за кредитним зобов'язанням
як солідарний боржник і що він
ознайомлений з умовами договору
кредиту, де вказано право банку на
підвищення процентної ставки, не є
підставою для незастосування ч. 1 ст. 559
ЦК України, та неправильно
застосувавши норми матеріального
права, безпідставно відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_1

За таких обставин, колегія суддів
вважає необхідним скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити нове
рішення про визнання припиненою поруку
за договором поруки від 29 травня 2008
року, укладеним між ВАТ АБ "Укргазбанк",
правонаступником якого є ПАТ АБ
"Укргазбанк", ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги позивача про визнання договору
поруки таким, що припинив свою дію з 30
червня 2009 року, оскільки законом не
передачено припинення договору поруки
з певної дати.

Ураховуючи викладене, апеляційна
скарга задовольняється частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

За таких обставин з ПАТ АБ "Укргазбанк"
підлягають стягненню понесені ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 року скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку за договором
поруки від 29 травня 2008 року, укладеним
між відкритим акціонерним товариством
акціонерний банк "Укргазбанк",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство акціонерний
банк "Укргазбанк", ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
"Укргазбанк" на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач