22-ц/772/212/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М.М.Категорія:
57Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про
скасування рішення постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Асоціація
спеціалістів в аграрній сфері
«Третейська ініціатива» від 26 травня
2006 року у справі № 16/25.02 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору
дарування дійсним,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького
міського суду Вінницької області від 5
грудня 2013 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаною заявою, мотивуючи свої
вимоги тим, що 21 березня 2013 року в
судовому засіданні у Вінницькому
міському суді Вінницької області в
справі за її позовом до ОСОБА_3, за
участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
поділ спадкового майна та визнання на
нього права власності, представнику
ОСОБА_2 стало відомо про те, що житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за АДРЕСА_1 в м. Вінниці вже
належить ОСОБА_8 на підставі рішення
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері «Третейська
ініціатива» від 26 травня 2006 року у
справі № 16/25.02, яким було визнано
дійсним договір дарування, укладений
22.05.2006 року у простій письмовій формі
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Так ОСОБА_2
дізналась про той факт, що ОСОБА_3
набула майно, належне подружжю ОСОБА_9
та ОСОБА_4, а також про спосіб набуття
цього майна та вважає, що вказане
рішення третейського суду порушує її
законні права та інтереси, як
правонаступника подружжя ОСОБА_4.
Зазначає, що ухвалене рішення
третейського суду є незаконним,
оскільки справи такої категорії не
підвідомчі третейським судам, крім
того між сторонами третейського
розгляду не було спору.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 5 грудня 2013 року
заяву ОСОБА_2 задоволено та скасовано
оскаржуване рішення третейського суду.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, в апеляційній
скарзі просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову, якою відмовити у задоволенні
заяви ОСОБА_2

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_10 заперечили проти
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3,
оскільки вважать рішення суду законним
та обґрунтованим.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримав повністю та просив її
задовольнити, посилаючись на викладені
в ній доводи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
ОСОБА_2, її представника й представника
ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації Асоціація спеціалістів в
аграрній сфері Третейська ініціатива
від 26 травня 2006 року у справі № 16/25.02
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання договору дарування дійсним та
визнання права власності, визнано
дійсним договір дарування цілого
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в місті
Вінниці від 22 травня 2006 року, вчиненого
у простій письмовій формі. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на цілий
житловий будинок А з прибудовами: сіни
а; тамбур а1, що складається з прихожої
1-1; кухні 1-2; ванни1-3; кімнати 1-4; кімнати
1-5; тамбуру I загальною площею 52,3 кв.м.,
житловою площею 31,2 кв.м., на
господарські будівлі і споруди: сарай
В; сарай в; сарай Г; гараж Д; туалет Ж; та
огорожі № 1-3, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

На підставі даного рішення 30 травня 2006
року Вінницьким обласним бюро
технічної інветаризації видано
реєстраційне посвідчення № 9824 про
реєстрацію права власності вказаного
будинковолодіння за ОСОБА_3 (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є дочкою сина подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 - ОСОБА_11 (а.с. 12, 13) та, відповідно,
їх онукою.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого 21.11.2006 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області серії
НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_11
(а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
повторно 02.10.2012 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області серії
НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4
(а.с. 9) та відповідно до свідоцтва про
смерть, виданого повторно 09.10.2012 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області серії
НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
ОСОБА_9 (а.с. 10).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та
скасовуючи рішення третейського суду
суд першої інстанції фактично виходив
з того, що зазначена вище справа, в якій
прийнято рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду та
прийнятим рішенням третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі, а
саме ОСОБА_2 як правонаступника
вказаного подружжя ОСОБА_2, при цьому
судом першої інстанції враховано, що
вона в межах встановленого законом
строку звернулась до Другої Вінницької
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини та оскаржує права інших
спадкоємців.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, який не
спростовується доводами апеляційної
скарги, що вказаним рішенням
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки ОСОБА_2 як спадкового
правонаступника подружжя ОСОБА_2, яка
не брала участі у справі, що відповідно
п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України є безумовною
підставою для скасування рішення
третейського суду.

Доводи апеляційної скарги про те,
що на момент ухвалення рішення
третейського суду діяла редакція
Закону України «Про третейські суди»,
яка не виключала з підвідомчості
розгляду цих судів спорів, що виникають
при укладенні договорів щодо
нерухомого майна, не знайшли свого
підтвердження, оскільки відповідно до
положень ст. 6 Закону України «Про
третейські суди» (у редакції зі змінами
від 15.03.2006 року) третейським судам не
були підвідомчі справи, які відповідно
до закону підлягають вирішенню
виключно судами загальної юрисдикції
або Конституційним Судом України.

Таким чином, якщо згідно з положеннями
чинного законодавства певне питання
вирішується «судом», «на підставі
рішення суду» тощо, слід вважати, що
йдеться про державні суди, а тому
відповідні питання не підлягають
розгляду у третейський судах.

Так, з аналізу положень статей 215, 218, 219,
334, 719 Цивільного кодексу України
вбачається, що заявлені ОСОБА_3 позовні
вимоги підвідомчі саме держаним судам,
а тому, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що названа
вище справа, в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону, що також є безумовною підставою
для скасування рішення третейського
суду відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Пленум ВСУ у п.19 Постанови «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008
року N 12 роз'яснив, що порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування чи зміни
рішення, якщо таке порушення призвело
до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить посилання
на такі порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи викладене, оскаржувана
ухвала суду є правильною та
постановленою з додержанням вимог
закону, а тому зміні чи скасуванню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 312, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
ОСОБА_5 - відхилити, ухвалу Вінницького
міського суду Вінницької області від 5
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.В. Жданкін