Справа № 161/2729/14-ц
Провадження № 2/161/1412/14
У Х В А Л А

19 лютого 2014 року вивчивши заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовною заявою до відповідача ОСОБА_2
про стягнення боргу, в якому просить
стягнути з відповідача в її користь
борг за договором позики в загальному
розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) євро.

Одночасно з поданням позовної заяви
позивач подала заяву про забезпечення
позову, в якій просила з метою
запобігання порушенню її прав та
законних інтересів, накласти арешт на
усе майно відповідача у межах суми
стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову (ч. 2
ст. 151 ЦПК України).

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз'яснено судам,
що розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
відповідності виду забезпечення
позову позовним вимогам суд має брати
до уваги не тільки інтереси позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про
забезпечення позову, заявник не
наводить обґрунтованих доказів того,
що невжиття заходів забезпечення
позову у якийсь спосіб може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

До заяви про забезпечення позову
позивачем не додано доказів про
наявність та належність на час
розгляду заяви рухомого, нерухомого
майна чи грошових коштів саме
відповідачу, а не іншим особам, чи на
праві спільної власності, доказів про
дійсну вартість майна, що позбавляє суд
можливості зробити висновок про
співмірність виду забезпечення позову,
який просить застосувати заявник, із
заявленими позивачем вимогами, як того
вимагає ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, вказаний в
заяві вид забезпечення позову не можна
визнати співмірним із заявленими у
справі позовними вимогами, та таким, що
не порушує права інших осіб.

Виходячи з викладеного, приходжу до
висновку, що в задоволенні заяви про
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій