АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

19 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2,

на заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09 грудня 2013
року

у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПЕРОФФ» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 09 грудня 2013
року вказаний позов задоволено та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПЕРОФФ» (далі - ТОВ
«ПЕРОФФ», Товариство) кошти у розмірі 9
027 977 грн. 08 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 22 січня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного
рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
через свого представника ОСОБА_1
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
без повного з'ясування обставин, що
мають значення для справи, а обставини,
які суд вважав встановленими не
доведені.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що ухвалюючи рішення суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку щодо укладення з ОСОБА_2
кредитного договору та додаткових угод
до нього.

Крім цього, як на підставу скасування
рішення суду вказала, що при ухваленні
рішення судом не взято до уваги, що
позивач не має права звернення до суду
з даним позовом, оскільки не є
фінансовою установою та не наділений
спеціальною правоздатністю.

Просила заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ТОВ «ПЕРОФФ».

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала, з підстав викладених в ній
та просила задовольнити.

Представник позивача - Домащук Ю.А. в
судовому засіданні просив відхилити
апеляційну скаргу, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін як
таке, що є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 15 квітня 2008 року
між ВАТ Комерційний банк «Хрещатик» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 093-пп, відповідно до умов якого
останній надано кредит у сумі 800 000
доларів США, строком до 30.09.2010, згідно
змін внесених 05.11.2009 до кредитного
договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі та
надав ОСОБА_2 кредит 800 000 доларів США, що
підтверджується заявою на видачу
готівки.

ОСОБА_2 здійснювала часткове погашення
кредитної заборгованості по відсоткам
за період з 30.04.2008 по 31.12.2008 на загальну
суму 67 868 доларів США 85 центів.

В подальшому ОСОБА_2, в порушення умов
кредитного договору, не здійснювала
погашення сум кредиту та відсотків по
ньому, у зв'язку з чим у неї виникла
заборгованість.

28.12.2011 між ВАТ Комерційний банк
«Хрещатик» та ОСОБА_2 було укладено
Договір про внесення змін до
вищевказаного кредитного договору,
відповідно до якого кредитна
заборгованість в сумі 800 000 доларів США
та заборгованість за відсотками в сумі
320 939 доларів США 89 центів була
переведена в кредитну заборгованість у
національній валюті по курсу 8,05 грн. за
1 долар США. За погодженням сторін
предметом кредитного договору було
визначено надання кредиту в сумі 6 440 000
грн. з терміном повернення 30.09.2010 зі
сплатою за користування кредитом 25%
річних, а також визначено, що
заборгованість за відсотками складає 2
583 566 грн. 12 коп.

28.12.2011 між ВАТ Комерційний банк
«Хрещатик» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Консалтинг Капітал»
(далі - ТОВ «Консалтинг Капітал») було
укладено Договір про відступлення
права вимоги № 05, відповідно до умов
якого до ТОВ «Консалтинг Капітал» як до
нового кредитора перейшло право вимоги
виконання фізичною особою ОСОБА_2
кредитних зобов'язань за кредитом у
сумі 6 440 000 грн. та відсотками в сумі 2 587
977 грн. 08 коп. за кредитним договором №
093-пп від 15.04.2008 та всіма додатковими
угодами до нього.

09.04.2012 між ТОВ «Консалтинг Капітал» та
ТОВ «ПЕРОФФ» було укладено Договір про
відступлення права вимоги № 05,
відповідно до якого до ТОВ «ПЕРОФФ» як
до нового кредитора перейшло право
вимоги виконання ОСОБА_2 кредитних
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором та всіма додатками до нього,
що належали ТОВ «Консалтинг Капітал»
на підставі Договору про відступлення
права вимоги № 05 від 28.12.2011.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції встановивши
відповідні правовідносини, ретельно
дослідивши в судовому засіданні суму
заборгованості та застосувавши
відповідні норми матеріального права,
дійшов висновку щодо наявності у
ОСОБА_2 зобов'язань перед ТОВ «ПЕРОФФ» у
розмірі суми заборгованості 9 027 977 грн.
08 коп.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його правильним, оскільки він є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам та
нормам матеріального закону, які судом
застосовані правильно.

При цьому, ухвалюючи рішення суд вірно
виходив з того, що договір про
відступлення права вимоги укладений
відповідно до вимог, передбачених
ст.ст. 203, 512 ЦК України, а тому позовні
вимоги ТОВ «ПЕРОФФ» підлягають
задоволенню, про що ухвалив відповідне
рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не
укладала з ВАТ Комерційний банк
«Хрещатик» договору кредиту та
додаткових угод до нього, у зв'язку з
чим у неї відсутній обов'язок щодо
сплати заборгованості за даним
договором, оскільки всупереч вимогам,
передбачених ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України
ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції
належних та допустимих доказів
недійсності кредитного договору.

Разом з цим, ОСОБА_2 визнала наявність
укладення кредитного договору з ВАТ КБ
«Хрещатик» від 15.04.2008 та виконання
зобов'язань за цим договором перед ТОВ
«ПЕРОФФ», що підтверджується Договором
про задоволення вимог
іпотекодержателя від 14.03.2013, укладеного
між ТОВ «ПЕРОФФ» та ОСОБА_2, який
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 247.

Відповідно до вищевказаного договору
сторони визначили, що підписання цього
Договору не припиняє дію кредитного
договору № 093-вп від 15 квітня 2008 року,
право вимоги за яким належить ТОВ
«ПЕРОФФ» відповідно до договору
відступлення права вимоги № 5 від 09.04.2012
в частині невиконаних зобов'язань
боржника у сумі 9 027 977 грн. 08 коп., які не
врегульовані даним договором
(а.с. 73-78).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони вільні
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_2, що
свідчить про її згоду з умовами
договору. Недійсним договір в
установленому законом порядку не
визнавався.

Відтак, посилання ОСОБА_2 в своїй
апеляційній скарзі на те, що ТОВ
«ПЕРОФФ» не має права звернення до суду
з даним позовом спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги неналежного
виконання позивачем фінансових
зобов'язань по договору відступлення
права вимоги, укладеного між
ТОВ «Консалтинг Капітал» і ТОВ
«ПЕРОФФ» не заслуговують на увагу
судової колегії, оскільки не є
предметом розгляду даного спору.

Також не заслуговують на уваги доводи
апеляційної скарги, що позивачем не
надано суду докази, що Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Хрещатик» є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
Комерційний банк «Хрещатик», оскільки
такі доводи спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд розглянув справу без участі
відповідача та постановив заочне
рішення, чим фактично позбавив права
відповідача подати зустрічний позов
про визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним, не можуть бути
прийняті судом апеляційної інстанції в
якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення. Своїм правом
приймати участь у судових засіданнях
відповідачка ОСОБА_2 скористалася на
власний розсуд. Будучи належним чином
повідомлена про день, час та місце
судового розгляду, в судове засідання
не з'явилася, з клопотанням про
відкладення розгляду справи, з
зазначенням поважної причини, до суду
не зверталася.

Таким чином, розглядаючи спір суд
першої інстанції в межах доводів
позову повно і всебічно дослідив
обставини спору, дав належну оцінку
зібраним по справі доказам, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
і у відповідності з вимогами закону
прийшов до правильного висновку про те,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/15199/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3810/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коваль О.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.