Справа № 646/6328/13-ц
Провадження № 22-ц/790/369/14
Категорія: «кредитні»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Міненкової Н.О., Костенко Т.М.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
фізичної-особи підприємця ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про розірвання договору
на виготовлення та передачу у
власність ПВХ конструкцій та визнання
кредитного договору недійсним, як
такого, що вчинений з порушенням форми,
внаслідок помилки та суперечить актам
законодавства,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася у суд
із позовом до фізичної-особи
підприємця ОСОБА_3, ПАТ «Альфа-Банк» про
розірвання договору на виготовлення та
передачу у власність ПВХ конструкцій
та визнання кредитного договору
недійсним.

При цьому зазначила, що 31 березня 2013
року між нею та ФОП ОСОБА_3 було
укладено договір на виготовлення та
передачу у власність ПВХ конструкцій -
вікон. Також між нею та ПАТ «Альфа-Банк»
було укладено договір кредиту на суму 6
327 грн. під 0,01 % річних за користування
грошовими коштами, шляхом
безготівкового перерахування на
поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 для оплати
послуг з виготовлення вікон.

ОСОБА_2 вказала, що під час укладання
договорів вона була без окулярів,
внаслідок чого не вивчила їх зміст.
Зокрема вона не помітила високої
процентної ставки за користування
кредитом. Якщо б їй роз'яснили всі умови
кредитування, вона б відмовилася від
підписання зазначених договорів.

01 квітня 2013 року вона направила ФОП
ОСОБА_3 СМС-ку про розірвання договору.
03 квітня 2013 року вона звернулася до
відповідача із письмовою заявою про
розірвання договору, який не
заперечував проти цього. Однак, 18
квітня 2013 року їй зателефонували та
повідомили, що замовлені вікна готові
для встановлення.

Проте, при їх монтажі виявилося, що
розмір вікон більше, ніж за умовами
договору.

Крім того, позивач посилалася на те, що
кредитний договір був укладений у
вихідний день, грошових коштів від
банку вона не отримувала, їй не
роз'яснили його змісту, а текст був
надрукований малим шрифтом, що порушує
її права.

Враховуючи вищевикладене, уточнивши
позовні вимоги, позивач просила суд
розірвати договір від 31 березня 2013 року
на виготовлення та передачу у
власність ПВХ конструкцій, визнати
недійсним кредитний договір, укладений
між нею та ПАТ «Альфа-Банк» 31 березня
2013 року, стягнути з ФОП ОСОБА_3 моральну
шкоду в розмірі 10 000 грн..

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк»
в судове засідання не з'явився, надав
письмові заперечення, в яких зазначив,
що банк грошові кошти надав, тому
підстави для розірвання договору
відсутні.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року
позов ОСОБА_2 залишений без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зокрема апелянт вказує, що договір
кредиту укладений на невигідних для
споживача умовах, у вихідний день,
грошових коштів вона не отримувала, а
продукція яку вона замовляла у ФОП
ОСОБА_3 не відповідає технічним умовам.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, вислухавши думку осіб, які
з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 31
березня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_3 було укладено договір на
виготовлення та передачу у власність
ПВХ конструкцій на суму 6 327 грн.. (а.с. 6).

Крім того, між ОСОБА_2 та ПАТ
«Альфа-Банк» було укладено кредитний
договір для оплати вказаного
замовлення на суму 6 327 грн. під 0, 01%
річних, строком повернення до 01 квітня
2015 року (а.с. 7).

03 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
письмовою заявою до ФОП ОСОБА_3 про
розірвання договору на виготовлення
вікон, оскільки замовлена продукція є
занадто дорогою, а також великі
банківські відсотки за кредит.

22 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася із
письмовою заявою до ПАТ «Альфа-Банк»
про розірвання споживчого кредитного
договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право протягом чотирнадцяти
календарних днів відкликати свою згоду
на укладення договору про надання
споживчого кредиту без пояснення
причин. Перебіг цього строку
розпочинається з моменту передачі
споживачеві примірника укладеного
договору.

При цьому колегія суддів зазначає, що
ОСОБА_2 безпосередньо до ПАТ
«Альфа-Банк» протягом чотирнадцяти
календарних днів з моменту укладання
споживчого кредитного договору із
заявою про його розірвання не
зверталася.

Крім того, ОСОБА_2 в обґрунтування
необхідності розірвання договору
посилається на занадто високу
процентну ставку. Однак, вказані доводи
позивача є сумнівними та надуманими,
оскільки відсоткова ставка у договорі
кредиту від 31 березня 2013 року
встановлена на рівні 0, 01 % річних, що є
вкрай низькою, порівняно з іншими
кредитними ставками.

Також ОСОБА_2 в супереч вимогам ч. 1 ст. 60
ЦПК України не надала будь-яких
доказів, що продукція виготовлена ФОП
ОСОБА_3 не відповідає технічним
характеристикам. Клопотання про
призначення товарознавчої експертизи
позивач чи її представники не заявляли.

ОСОБА_2 із позовом про розірвання
договору на виготовлення продукції та
кредитного договору у суд із позовом
звернулася лише 11 липня 2013 року.

Не є підставою для розірвання договору
і посилання позивача на те, що позивач
не отримувала грошових коштів від ПАТ
«Альфа-Банк». За умовами п. 2.5
кредитного договору від 31 березня 2013
року кредит надавався позичальнику для
оплати товарів шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок ФОП ОСОБА_3.

Зазначені умови містяться в кредитному
договорі, ОСОБА_2 мала можливість
ознайомитися з ними в повному обсязі.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
ОСОБА_2 уклала договори добровільно та
за власною ініціативою, будь-яких
підстав для розірвання договору на
виготовлення продукції та споживчого
кредитування не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

На підставі наведеного та ст. ст. 308, 314,
317 ЦПК колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: