Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/3497/13-ц

Провадження № 2/116/12/14

23.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим в складі:
головуючого судді Паніної П.Є., при
секретарі - Шляхтіной О.С., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку та
земельної ділянки, які знаходяться у
спільній частковій власності.

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись з позовною заявою до
відповідачки, ОСОБА_1 просить суд
поділити в натурі майно, що є у спільній
частковій власності та припинити право
спільної часткової власності між
співвласниками. Позов вмотивований
тим, що відповідачка добровільно
відмовляється визначити варіанти
поділу земельної ділянки та будинку по
АДРЕСА_1, у зв'зку з чим між ними
виникають суперечки.

Позивач позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила
суд їх задовольнити.

Відповідач заперечувала
проти задоволення позовних вимог,
просила суд у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом є співвласниками
домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, площею 0,1011 гектара,
кадастровий номер - .01.002.0248, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з
приводу користування якими у них
виникають суперечки (а.с. 13, 14).

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи, що
була призначена судом, вбачається, що
поділ домоволодіння та земельної
ділянки по АДРЕСА_1, що належить
сторонам технічно неможливо (а.с. 73-89).

Норми статтей 363, 367 ЦК України
регулюють правовідносини учасників
спільної часткової власності щодо
виділу частки з майна або його поділу.

Зазначеними нормами передбачено, що
поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом
спільної часткової власності, в натурі
між співвласниками припиняє право
спільної часткової власності щодо цих
співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм поділ
(виділ частки) є можливим, якщо кожній
зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом, що виключає
можливість залишення у спільному
користуванні співвласників будь-яких
приміщень будинку.

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня 1991 року № 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» суди
вирішують спори, пов'язані з правом
приватної власності на жилі будинки,
зокрема залежно від заявлених вимог:
про виділ частки з будинку (поділ
будинку); або про визначення порядку
користування жилим будинком.

У спорах про поділ жилого будинку в
натурі суди повинні враховувати
роз'яснення, викладені в пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду від
25 травня 1998 року № 15 «Про внесення змін
і доповнень у деякі постанови Пленуму
Верховного Суду України в цивільних
справах» зі змінами та доповненнями,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7, і постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» зі змінами, внесеними
постановами Пленуму Верховного Суду
України від 25 грудня 1992 року № 13, від 25
травня 1998 року № 15.

Оскільки виділ в натурі частки
домоволодіння та земельної ділянки
неможливий, а сторонами по справі
питання про встановлення порядоку
користування домоволодінням та
земельною ділянкою не ставилось, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

На підставі статей 358 ЦК
України, керуючись статями 10, 11, 58-60, 81, 88
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ будинку та
земельної ділянки, які знаходяться у
спільній частковій власності, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Сімферопольський районний
суд Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набуває законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Паніна П.Є.