АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/722/2014
Головуючий у І інстанції - Мазур І.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної
акціонерної компанії «Хліб Україна»,
третя особа: ОСОБА_2 про скасування
наказу про звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26 вересня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державної акціонерної компанії «Хліб
Україна», третя особа: ОСОБА_2 про
скасування наказу про звільнення -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, позивача -
ОСОБА_1 з 30 травня 2003 р. призначено на
посаду виконуючого обов'язки директора
дочірнього підприємства ДАК «Хліб
України» «Київський інститут
хлібопродуктів» згідно наказу № 154 К.
/а.с. 5/

Встановлено, що 15 липня 2013 р.позивача
звільнено із займаної посади за прогул
без поважних причин згідно наказу №
80-К./а.с.6/

Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом за прогул (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 1992 р. №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», при
розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП
України, суди повинні виходити з того,
що передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого часу, так і більше
трьох годин безперервно або сумарно
протягом робочого дня без поважних
причин (наприклад, в зв'язку з
поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку
трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний пропрацювати за
призначенням після закінчення вищого
чи середнього спеціального учбового
закладу).

Судом першої інстанції вірно не
прийнято до уваги посилання позивача
на те, що він був відсутній з поважних
причин на робочому місці, оскільки
судом встановлено, що в цей день (3
липня 2013 року) ОСОБА_1 знаходився в
Асоціації «Український правовий
альянс», з приводу юридичної
консультації та підготування заяви
міністру аграрної політики та
продовольства України (а.с.71), при цьому
в судовому засіданні він не
заперечував того, факту, що він ні з ким
питання щодо відсутності його на
роботі не вирішував.

Також, посилання позивача на те,
що дане питання він не узгоджував у
зв'язку з тим, що він виконував
обов'язки директора згідно наказу № 154
К від 30.05.2003 р. і відповідно на його
думку, йому ні перед ким було звітувати,
не приймаються до уваги, оскільки,
ОСОБА_1 призначив на цю посаду голова
Правління, а тому про відсутність на
робочому місці він повинен був
повідомити саме його.

В суді апеляційної інстанції позивач
підтвердив, що заява щодо якої він
консультувався в Асоціації
«Український правовий альянс»
направлена ним міністру аграрної
політики та продовольства України 17
липня 2013 року, тобто вже після
звільнення позивача та стосується
невиплати позивачу заробітної плати
відповідачем, а не питань діяльності
підприємства. (а.с.66-69).

Відповідно до роз»яснень у п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду від
06 листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147-1,
148, 149 КЗпПправила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалось вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем виконані вимоги статтей
147-1,148 та 149 КЗпП України (а.с. 30-32).

З письмових пояснень, наданих
позивачем щодо відсутності на
робочому місці, поважних причин, що
пояснюють відсутність на роботі 03
липня 2013 року не вбачається (а.с.33).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Враховуючи обставини справи та надані
докази, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову в позові.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
позивач 03.07.2013 року отримував правову
допомогу в Асоціації «Український
правовий альянс» з питань
підприємства, оскільки не посилався
на вказане в своїх поясненнях на ім»я
Голови правління ДАК «Хліб України»
щодо відсутності на робочому місці.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
в поясненнях позивача щодо
відсутності на роботі 03 липня 2013 року
відсутнє посилання позивача на
перебування його в Асоціації
«Український правовий альянс» з
приводу юридичної консультації з
підготовки заяви міністру аграрної
політики та продовольства України, яке
позивач підтверджує довідкою,
датованою 25 вересня 2013 року, в той час
як пояснення позивачем надані
відповідачу 10.07.2013 року, а звільнено
позивача з займаної посади наказом
від 15.07.2013 року.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: