АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/1771/14
Головуючий 1 інстанції - Штих Т.В.
Доповідач - Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р.
Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець
А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на ухвалу
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 16 грудня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Дзержинському районі м. Харкова,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

12.10.2013р. ПАТ КБ " Приватбанк " звернулись
до суду з зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позову вказували,
21.02.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» в
особі Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приват
Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого ПАТ КБ «Приват Банк» було
надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 5910,89 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі дванадцяти
відсотків річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення до 20.02.2009 року.

В порушення норм закону та умов
договору відповідачка ОСОБА_1
зобов'язання за вищевказаним договором
не виконала, станом на 22.10.2013 року має
заборгованість в сумі 105386,45 гривен.

Зобов'язання за вищевказаним договором
кредиту забезпечено договором поруки,
який укладено між ПАТ КБ «Приват Банк»
та ТОВ «Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії «ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Дзержинському районі м. Харкова».

Просили стягнути на свою користь з
відповідачів заборгованість за
договором кредиту, - 10 000грн. солідарно,
решту заборгованості в сумі 95386,45
гривен та витрати на юридичну
допомогу в сумі 3200грн. судові витрати з
ОСОБА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 грудня 2013 року
провадження у справі в частині
позовних вимог до ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» закрито з
підстав передбачених п.1ч.1 ст.205 ЦПК
України, позовну заяву в частині вимог
до ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Зазначену ухвалу ПАТ " Приватбанк "
оскаржили в апеляційному порядку.

Посилаючись на її незаконність,
порушення судом норм процесуального
права просить ухвалу суду про закриття
провадження по справі скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню .

Закриваючи провадження у справі в
частині пред'явлених вимог до ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», суд першої інстанції виходив
із того, що згідно ст. 16 ЩІК України, не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог; які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, тому згідно до ст. 205 ЩІК
України, суддя закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч.І ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і
будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед
кредитором несуть і боржник, і
поручитель, якщо інше не встановлено
договором поруки відповідно до ч. 1 ст.
554 ЦК України.

Суд ухвалюючи рішення на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, повинен зазначити, в якій
частині рішення стосується кожного з
них. або зазначити, що обов'язок чи
право стягнення є солідарним (ч, 1 ст. 216
ЦПК України).

Таким чином, ч. І ст. 543 ЦК України та ст.
216 ЦПК України є виключенням із
загального правила, встановленого ст. 16
ЦПК України. Тому у випадку виникнення
солідарного обов'язку фізичної та
юридичної особи позов може бути
пред'явлено до обох боржників в порядку
цивільного судочинства.

Роз'яснення з цього питання
містить п. 2 Постанови Пленуму ВССУ від
30.03.2012р. "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" де зазначається:
"Оскільки у спорах, що виникають із
кредитних правовідносин, сторонами є
як юридичні, так і фізичні особи та з
урахуванням вимог статей 15, 16. частини
другої статті 118 ЦПК України при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий Зокрема,
це можуть бути позови банку (іншої
фінансової установи) до фізичної особи
- позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання
кредитного договору характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
відповідає перед кредитором, за
загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договорів.

Суд першої інстанції в порушення ст.ст.
213, 214 ЦПК України на вказані положення
закону уваги не звернув, дійшов
необґрунтованого висновку про те, що
провадження у справі підлягає закриттю
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З урахуванням наведеного судовою
колегією встановлено порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права які призвели до неправильного
вирішення питання, що у відповідності
до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК є підставою для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженні у справі і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч.2 ст. 307,
п.4 ст. 311, 313- 315,317, 319 ЦПК України, судова
колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного
суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року
скасувати,- справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає
як така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/