Справа № 2-2001/11 Провадження №
22-ц/772/411/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Ганкіна І. А.Категорія: 5
Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Медвецького С.К., Чорного В.І.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 12.12.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Бохоницької сільської ради про
визнання рішення виконавчого комітету
Бохоницької сільської ради від 10.03.2006
року за № 15 про видачу свідоцтва про
право власності на будинок незаконним,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3,
визнання житлового будинку з спорудами
та будівлями спільним майном подружжя,
визнання права власності на ? частину
житлового будинку з спорудами та
будівлями, поділ рухомого подружнього
майна в натурі і стягнення ? коштів,
вкладених у поліпшення будинку та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що з 22.04.1999 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3 і за час спільного проживання
вони за спільні кошти збудували
житловий будинок АДРЕСА_1, на земельній
ділянці, яка була надана відповідачу
рішенням Бохоницької сільської ради
від 01.04.1995 року розміром 0,15 га для
індивідуального будівництва. До
вказаного будинку він разом з дружиною
та її донькою заселились 20.02.2004 року, де
були зареєстровані. В червні 2011 року у
позивача виникла потреба у наданні за
місцем роботи, де отримував кредит на
будівництво, документів про право
власності на будинок і тоді йому стало
відомо про існування свідоцтва про
право власності на будинок, виданого
04.04.2006 року на ім'я матері дружини -
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
свідоцтво видане після смерті особи, а
відповідач на підставі даного
свідоцтва отримала свідоцтво про право
власності на спадщину після смерті
матері. Дозвіл на будівництво
вказаного будинку був наданий згідно
рішення Бохоницької сільської ради від
19.04.2001 року, коли будинок був вже
збудований, а свідоцтво про право
власності на будинок видане після
смерті ОСОБА_4, яка його не будувала та
не заселялась. Спірний будинок був
збудований подружжям ОСОБА_3 та
особисто позивачем було вкладено кошти
в розмір 7 000 доларів США, отриманих ним
за продаж земельної ділянки, 1 300
доларів США, отриманих ним від
колишньої дружини як компенсацію за
частку у спільному майні подружжя та 45
000 грн., отриманих ним в кредит на роботі
для індивідуального будівництва, а
також в рахунок заробітної плати
останнім отримано 10 000 штук цегли, що
були використані при будівництві
будинку.

Крім того в позові зазначено, що ОСОБА_5,
який є батьком відповідачки, було
подаровано останній житловий будинок
АДРЕСА_2 і в період з 2006 року по 2011 рік
ним та відповідачкою були проведені
роботи по поліпшенню вказаного
будинку, а саме провели водогін,
каналізацію, прибудували веранду,
ванну кімнату, провели
електропостачання і загальна вартість
виконаних робіт, які були виконані
позивачем особисто, склала 12 000 грн., а
також на прибудову було придбано:
вагонку, плитку керамічну, пластик,
лінолеум, труби пластикові водогінні
та каналізаційні, двері броньовані,
вікно дерев'яне, двері вхідні з ясеня,
вікно зі склопакетом, труби металеві,
згони, крани та металопластикові вікна
в кількості 5 штук, а всього на суму 31100
грн.. Крім того у вказаний будинок ними
придбано душову кабіну, бойлер
електричний, газову плиту «Ардо», набір
меблів для кухні, м'який кухонний
куточок, комп'ютер (монітор) та
шафа-купе, всього на суму 17800 грн..

В побудований ними будинок АДРЕСА_1
вони придбали: стінку меблеву, два м'які
куточки, стіл, дві спільні, телевізори
«Соні» та «LG», кухню-набір, газову плиту
«Норд», холодильник «Норд»,
водонасосну установку, а всього ними
придбано майна на суму 31 500 грн..

На даний час шлюбні стосунки між ним та
відповідачкою припинені і остання не
допускає його до спірного будинку, а
тому з урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_2 просив визнати рішення
виконкому Бохоницької сільської ради
від 10.03.2006 року № 15 про видачу свідоцтва
про право власності на будинок
незаконним, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житловий будинок, визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_3, визнати
житловий будинок АДРЕСА_1 з спорудами
та будівлями спільним майном подружжя,
визнати за ним право власності на 1/2
частину вказаного житлового будинку з
спорудами та будівлями, поділи рухоме
подружнє майно в натурі та стягнути з
відповідачки на його користь 1/2 коштів,
вкладених у поліпшення будинку
АДРЕСА_2.

В березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд із вищевказаним зустрічним
позовом, посилаючись на те, що з 22.04.1999
року по 21.11.2011 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і у
зв'язку з погіршенням шлюбних відносин
та зміною відповідачем за зустрічним
позовом місця проживання, ними в
присутності представника Бохоницької
сільської ради було складено акт про
наявність спільного майна, у якому
вказано: стінку меблеву, м'який куточок,
стіл, спальню (набір), телевізор «Соні»,
м'який куточок, кухню (набір), газову
плиту «Норд», холодильник «Норд»,
водонасосну установку, автомобіль та
телевізор «LG», а тому просила поділити
вказане майно та виділити їй стінку
меблеву, м'який куточок, стіл, спальню
(набір), телевізор «Соні», м'який
куточок, кухню (набір), газову плиту
«Норд», холодильник «Норд», телевізор
«LG», а відповідачу - водонасосну
установку та автомобіль.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 12.12.2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Бохоницької сільської ради від 10.03.2006
року № 15 про видачу свідоцтва про право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами та будівлями
за АДРЕСА_1 Вінницької області на ім'я
ОСОБА_4.

Визнано недійсним свідоцтво № 466 від
04.04.2006 року про право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями за АДРЕСА_1
Вінницької області на ім'я ОСОБА_4.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, що було
посвідчено державним нотаріусом
Вінницької районної державної
нотаріальної контори від 30.06.2006 року за
реєстром № 1-860 на ім'я ОСОБА_3 на цілий
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями за АДРЕСА_1
Вінницької області.

В порядку розподілу рухомого майна
подружжя виділено ОСОБА_2 водонасосну
установку вартістю 1 200 грн., спальню
(набір) вартістю 1 400 грн., телевізор
«Соні» вартістю 350 грн. та телевізор «LG»
вартістю 600 грн..

В задоволенні вимоги щодо визнання
житлового будинку з спорудами та
будівлями спільним майном подружжя,
визнання права власності на ? частину
житлового будинку з спорудами та
будівлями, поділ решти рухомого майна
шляхом виділу та стягнення ? коштів,
вкладених у поліпшення будинку по
АДРЕСА_2 Вінницької області -
відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

В порядку розподілу рухомого майна
подружжя виділено ОСОБА_3 стінку
меблеву вартістю 2 200 грн., м'який
куточок вартістю 1 500 грн., стіл вартістю
150 грн., спальню (набір) вартістю 1 800 грн.,
м'який куточок вартістю 1 500 грн., кухню
(набір) вартістю 800 грн., газову плиту
«Норд» вартістю 700 грн., холодильник
«Норд» вартістю 1 500 грн..

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо визнання житлового будинку з
спорудами та будівлями по АДРЕСА_1
спільним майном подружжя, визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку з спорудами та будівлями,
стягнення 1/2 коштів, вкладених у
поліпшення будинку по АДРЕСА_2 та
розподілу рухомого майна подружжя -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким визнати житловий
будинок по АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя, визнати за ним право
власності на 1/2 частину вказаного
житлового будинку з господарськими
спорудами та будівлями, стягнути з
ОСОБА_3 на його користь 15 500 грн. у
відшкодування затрат, понесених на
поліпшення будинку АДРЕСА_2 та
розділити спільно нажите майно,
виділивши йому стінку меблеву, м'який
куточок, стіл, спальню, м'який куточок,
кухню (набір), газову плиту «Норд»,
холодильник «Норд», водонасосну
установку, спальний набір, телевізор
«Соні» та телевізор «LG», а в іншій
частині рішення суду залишити без змін.

При цьому робиться посилання на
неповноту з`ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник апеляційну скаргу
підтримали з посиланням на викладені в
ній обставини.

ОСОБА_3 та її представник в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду.

В судове засідання, яке було призначено
після проголошеної у справі перерви,
ОСОБА_3 та її представник не з'явились,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, при цьому
було подано заяву про відкладення
розгляду справи з посиланням на стан
здоров'я, однак судова колегія вважає
за необхідне відмовити у відкладенні
розгляду справи, оскільки перебування
на амбулаторному лікуванні у
лікаря-травматолога не є перешкодою
для явки в судове засідання і крім того,
інтереси ОСОБА_3 представляє
представник, яка мала можливість
з'явитись в судове засідання, а також
судова колегія звертає увагу на те, що
сторонами вже було надано пояснення у
даній справі.

Представник Бохоницької сільської
ради в судове засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причин
неявки не повідомив, а тому згідно
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково,
районний суд виходив з того, що
свідоцтво за № 466 від 04.04.2006 року про
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлям та спорудами
за АДРЕСА_1, було видано на ім'я особи,
яка на час видачі свідоцтва вже
померла, що свідчить про його
недійсність і відповідно є підстави
для визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
на підставі вказаного свідоцтва про
право власності.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
визнання спірного будинку спільною
сумісною власністю подружжя та
стягнення ? частини коштів, вкладених у
поліпшення будинку АДРЕСА_2, суд зробив
посилання на недоведеність вказаних
вимог, а визначивши порядок поділу
рухомого майна, суд свій висновок
обґрунтував погодженням сторін.

Однак повністю погодитись з таким
висновком районного суду не можна,
через невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому суд апеляційної інстанції на
підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про визнання житлового
будинку з спорудами та будівлями по
АДРЕСА_1 спільним майном подружжя,
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку з спорудами та
будівлями та розподілу рухомого майна
подружжя - скасовує та ухвалює в цій
частині нове рішення з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 22.04.1999 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, який
розірвано рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
21.11.2011 року.

У зв'язку з припиненням шлюбних
відносин, ОСОБА_2 заявлено вимогу про
поділ спільного майна подружжя,
зокрема розподіл рухомого майна,
стягнення грошової компенсації за
проведене поліпшення будинку, визнання
будинку АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя та визнання за ним права
власності на 1/2 частину даного будинку.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Бохоницької сільської ради
Вінницького району № 15 від 10.03.2006 року
було видано свідоцтво від 04.04.2006 року за
№ 466 про право власності, згідно якого
житловий будинок АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_4.

Також, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла і спадкоємицею її майна
є ОСОБА_3, яка 30.06.2006 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом.

Таким чином, свідоцтво про право
власності на спірний будинок було
видано на ім'я ОСОБА_4 після її смерті і
відповідно суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про необхідність
скасування рішення виконавчого
комітету Бохоницької сільської ради
від 10.03.2006 року за №15 та визнання
недійсним виданого на його підставі
свідоцтва про право власності і
похідного від нього свідоцтва про
право на спадщину за законом.

При вирішенні питання щодо права на
будинок АДРЕСА_1, судовою колегією
приймаються до уваги наступні
обставини.

Так, згідно рішення Бохоницької
сільської ради від 19.03.1999 року земельну
ділянку площею 0,15 га під будівництво
жилого будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1
переведено на ОСОБА_4 для тих же цілей
(а.с. 18 т.1).

Також, в матеріалах справи має місце
рішення Бохоницької сільської ради від
01.04.1995 року, згідно якого ОСОБА_3
виділено під індивідуальне
будівництво жилого будинку земельну
ділянку площею 0,15 га (а.с.16,17 т.1) і
позивач-відповідач ОСОБА_2 стверджує,
що саме вказана земельна ділянка в
подальшому була переведена на ОСОБА_4 і
саме на ній було побудовано спірний
будинок.

Згідно технічного паспорту,
виготовленого 30.01.2006 року (а.с.24-27 т.1),
житловий будинок по АДРЕСА_1
побудований у 1999 році, при цьому дозвіл
на виконання будівельних робіт було
видано лише 14.06.2001 року (а.с. 29 т.1), тобто
викладені в технічному паспорті
відомості щодо часу побудови будинку є
суперечливими.

Наявні в матеріалах справи докази
свідчать, що будівництво будинку
АДРЕСА_1 в с. Бохоники Вінницького
району було здійснено подружжям
ОСОБА_3, так згідно договору
безпроцентної цільової позики від
18.02.2002 року, ОСОБА_2 було надано позику в
розмірі 45 000 грн. для індивідуального
житлового будівництва, що також
підтверджено протоколом № 27 засідання
житлово-побутової комісії та
профспілкового комітету УДСО при УМВС
України у Вінницькій області від 11.01.2002
року (а.с. 20-22, 171-174 т.1) і крім того, ОСОБА_2
у 2003 та 2005 році було отримано кредити на
споживчі цілі і згідно договору
купівлі-продажу № 4359 від 06.09.2004 року,
ним було продано належну йому земельну
ділянку.

Також, будівництво даного будинку
здійснювалось з будівельних
матеріалів, отриманих ОСОБА_2 за місцем
роботи в рахунок заробітної плати, що
відповідачем-позивачем ОСОБА_3 не
заперечується.

Матеріалами справи підтверджено, що
фактично будівництво спірного будинку
було завершено у 2004 році і згідно
довідки та витягу з погосподарської
книги (а.с.13,19,47-49 т.1), в лютому 2004 року в
будинку були зареєстровані ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та її дочка - ОСОБА_7, при цьому
відсутні докази, які б свідчили, що у
вказаному будинку проживала чи була
зареєстрована ОСОБА_4.

Рішенням Бохоницької сільської ради
від 10.03.2006 року підтверджено, що спірний
будинок був прийнятий в експлуатацію
згідно акта прийомки, затвердженого
розпорядженням Вінницької РДА за № 254
від 17.02.2006 року (а.с. 192 т.2).

З матеріалів справи видно, що земельна
ділянка, на якій розташований спірний
будинок, сторонам чи будь-якій іншій
особі, у власність не передана

Наведені обставини свідчать, що
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями по АДРЕСА_1, який
є завершеним будівництвом, побудований
на земельній ділянці, виділеній для
індивідуального житлового будівництва
і який побудований подружжям ОСОБА_3, є
спільним сумісним майном даного
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного
Кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вимогами ст. 63 Сімейного Кодексу
України передбачено, що дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Стаття 70 Сімейного Кодексу України
визначає, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Щодо заявлених у первісному та
зустрічному позовах вимог про поділ
рухомого майна, то судом встановлено,
що згідно акту від 07.11.2011 року,
складеного представниками Бохоницької
сільської ради в присутності сторін,
описаним є наступне майно: стінка
меблева вартістю 2 200 грн., м'який
куточок вартістю 1 500 грн., стіл вартістю
150 грн., спальня (набір) вартістю 1 800 грн.,
м'який куточок вартістю 1 500 грн., кухня
(набір) вартістю 800 грн., газова плита
«Норд» вартістю 700 грн., холодильник
«Норд» вартістю 1 500 грн., водонасосна
установка вартістю 1 200 грн., спальня
(набір) вартістю 1 400 грн., телевізор
«Соні» вартістю 350 грн., телевізор «LG»
вартістю 600 грн. та автомобіль вартістю
11500 грн..

Суд першої інстанції проводячи поділ
майна подружжя, виділив ОСОБА_2 майна на
загальну суму 3550 грн., а ОСОБА_3 виділено
майна на загальну суму 10150 грн. і даний
висновок обгрунтовано згодою сторін,
однак матеріали справи свідчать, що
такої згоди не було і поділ майна
проведено із значним відступом від
рівності часток.

Зі змісту позовів видно, що кожною із
сторін заявлено вимоги про виділення
їй фактично всього описаного майна, а
тому судова колегія вважає за доцільне
провести розподіл належного подружжю
рухомого майна з урахуванням його
цільового призначення та дотриманням
засад рівності часток і приходить до
висновку про виділення ОСОБА_2
водонасосної установки вартістю 1200
грн., спальні (набір) вартістю 1400 грн.,
телевізора «Соні» вартістю 350 грн.,
м'якого куточка вартістю 1500 грн.,
холодильника «Норд» вартістю 1500 грн.,
кухні (набір) вартістю 800 грн. та стола
вартістю 150 грн., всього на загальну
суму 6900 грн..

ОСОБА_3 виділити стінку меблеву
вартістю 2200 грн., м'який куточок
вартістю 1500 грн., спальню (набір)
вартістю 1800 грн., газову плиту «Норд»
вартістю 700 грн. та телевізор «LG»
вартістю 600 грн., всього на загальну
суму 6900 грн..

Описаний автомобіль поділу не
підлягає, оскільки рішенням
Вінницького районного суду Вінницької
області від 18.06.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 27.09.2013 року,
відмовлено у визнанні даного
автомобіля об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з
відповідачки на його користь 1/2 коштів,
вкладених у поліпшення будинку
АДРЕСА_2, то в даному випадку суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
недоведеність зазначених вимог.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання житлового будинку з
спорудами та будівлями по АДРЕСА_1
спільним майном подружжя та визнання
за ним права власності на 1/2 частину
вказаного житлового будинку з
спорудами та будівлями, є
обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню, а також має бути проведено
розподіл рухомого майна подружжя і
відповідно в цій частині рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, а в іншій
частині рішення суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в
и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 12.12.2013 року в
частині відмови у задоволенні вимог
ОСОБА_2 про визнання житлового будинку
з господарськими спорудами та
будівлями спільним майном подружжя,
визнання за ним права власності на ?
частину житлового будинку по АДРЕСА_1
Вінницької області та поділу рухомого
майна в натурі - скасувати і в цій
частині ухвалити нове, яким заявлені
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позови задовольнити
частково .

Визнати житловий будинок з
господарськими спорудами та будівлями
по АДРЕСА_1 Вінницької області спільною
сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами та будівлями
по АДРЕСА_1 Вінницької області.

В порядку розподілу спільного майна
подружжя виділити ОСОБА_2 водонасосну
установку вартістю 1200 грн., спальню
(набір) вартістю 1400 грн., телевізор
«Соні» вартістю 350 грн., м'який куточок
вартістю 1500 грн., холодильник «Норд»
вартістю 1500 грн., кухню (набір) вартістю
800 грн. та стіл вартістю 150 грн., всього
на загальну суму 6900 грн..

Виділити ОСОБА_3 стінку меблеву
вартістю 2200 грн., м'який куточок
вартістю 1500 грн., спальню (набір)
вартістю 1800 грн., газову плиту «Норд»
вартістю 700 грн. та телевізор «LG»
вартістю 600 грн., всього на загальну
суму 6900 грн..

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В. Оніщук

Судді:
/підпис/ С.К.
Медвецький

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: