Провадження № 2/200/891/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
Бабушкінський районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді - Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи: Виконавчий комітет
Бабушкінської районної у м.
Дніпропетровську ради в особі органу
опіки та піклування Бабушкінської
районної у місті ради, Бабушкінський РВ
в м. Дніпропетровську ГУ Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування квартирою та зняття з
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом до відповідача та
просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого Комітету
Бабушкінської районної у місті ради
від 17.06.2005 №563 позивача було звільнено
від повноважень опікуна над її онуками
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі того, що діти
виїхали на постійне місце проживання у
АДРЕСА_4, і над ними встановлено опіку
їх другою бабусею - ОСОБА_9, оскільки
батьки дітей померли. Діти - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 зареєстровані за моїм місце
проживання позивача, тобто за адресою:
АДРЕСА_1, де проживає і її онука, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка на даний час є вже
повнолітньою особою. Оскільки
зареєстровано в квартирі чотири особи,
то нарахування комунальних платеж
здійснюється на чотрирьох осіб, хоча
фактично мешкає дві особи.

У зв'язку з чим позивачка і звернулася
до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримала
та просила їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не з'явився, про день, час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином відповідно до вимог
ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, причини неявки
суду не повідомив, з клопотанням про
відкладення розгляду справи до суду не
звернувся, у зв'язку з чим судом
ухвалено про заочний розгляд справи в
порядку ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що згідно Рішення
виконавчого Комітету Бабушкінської
районної у місті ради від 17.06.2005 №563
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 була звільнена від
повноважень опікуна над її онукими
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, на підставі того, що діти
виїхали на постійне місце проживання у
АДРЕСА_4, до своєї другої бабусі -
ОСОБА_9, яка і призначена опікуном дітей
оскільки батьки дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
померли (а.с.5).

Згідно довідки №4921 від 26.02.2013 про склад
сім'ї та місце реєстрації, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

У відповідності до ст.1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України та ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року відповідно
до Закону України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції" від 17 липня 1997 року
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно частини 1 статті 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК
України, має право вимагати усунення
перешкод здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Стаття 55 Конституції України гарантує,
що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, зокрема,
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Зважаючи на викладене, приймаючи до
уваги, що відповідач не був присутнім в
судовому засіданні, не заперечив
порушення прав позивача своїми діями,
суд вважає, що позивачем обрано вірний
спосіб захисту порушеного права, яке
підлягає захисту судом.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові
витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_9 в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: Виконавчий комітет
Бабушкінської районної у м.
Дніпропетровську ради в особі органу
опіки та піклування Бабушкінської
районної у місті ради, Бабушкінський РВ
в м. Дніпропетровську ГУ Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування квартирою та зняття з
реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Бабушкінський РВ в
м.Дніпропетровську ГУ Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідача, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя
В.О.
Циганков