АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/2791/2014
Головуючий у І інстанції Савлук Т.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року усправі за скаргою ОСОБА_1 до
Головного державного виконавця
першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Сокол
Юлії Степанівни, Головного державного
виконавця першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління
юстиції Жердецького Дмитра
Вікторовича про визнання дій
державного виконавця незаконними та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013року скарга
ОСОБА_1 до Головного державного
виконавця першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління
юстиції Сокол Юлії Степанівни,
Головного державного виконавця
першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Жердецького Дмитра Вікторовича про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасувати постанову
про відкриття виконавчого
провадження- залишена без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду скасувати,
постановити нову ухвалу про
задоволення скарги, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

В судовому засіданні представники
заявника підтримали апеляційну
скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України
„Про виконавче провадження "
встановлено, що виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб)
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані, зокрема, на примусове
виконання рішень судів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших Законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про
виконавче провадження " визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу. Інші органи, установи,
організації і посадові особи провадять
окремі виконавчі дії у випадках,
передбачених законом, у тому числі
відповідно до статті 5 цього Закону, на
вимогу чи за дорученням державного
виконавця. При цьому, вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного
судочинства, судове рішення, як таке,
вже само по собі являється актом
примусу, спрямованим на вчинення тих чи
інших дій в інтересах та на користь
учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" саме державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в статті 18 цього
Закону.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 07 червня 2012
року головним державним виконавцем
першого Малиновського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Сокол Ю.С.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження (ВП №32920881) про
примусове виконання виконавчого листа
№2-2972/10, виданого 30 березня 2011 року
Дніпровським районним судом міста
Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ОТП Банк»
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 238300,86 грн. (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, що
відповідає конституційному положенню
щодо обов'язковості виконання судових
рішень на всій території України (ст. 124
Конституції України).

Відповідно до положень частини першої
та шостої ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено частиною другою та
четвертою статі 82 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник має
право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Як передбачено ч.1 ст. 22 Закону України
«Про виконавче провадження», в
редакції які діяла на момент винесення
рішення суду, виконавчі листи можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
трьох років, якщо інше не передбачено
законом.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції від 04 листопада 2010 року, яка
набула чинності з 09 березня 2011 року)
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:

а) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

б) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)», який набрав
чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, тобто до 09 березня 2011 року,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Статтею 21 Закону України «Про
виконавче провадження» у редакції,
чинній до цього, передбачалось, що
виконавчі листи та інші судові
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом трьох років з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а у
випадках, коли рішення підлягає
негайному виконанню, - з наступного дня
після його постановления.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами, на підставі
заяви стягувача Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк», 30
березня 2011 року Дніпровський районний
суд міста Києва видав виконавчий лист
№2-2972/10 про стягнення солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованості за кредитним
договором у розмірі 219238,32 грн., що
еквівалентно 27661,00 доларів США за
офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку заборгованості
та 19062,54 грн., а всього на загальну суму
238300,86 грн., у виконавчому листі
зазначено, що рішення набрало законної
сили 29 липня 2010 року, строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання до 30
липня 2013 року.

Згідно ст. 369 ЦПК України виконавчий
лист має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановлених
Законом України «Про виконавче
провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

З підстав наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що скарга ОСОБА_1 до
Головного державного виконавця
першого Малиновського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Сокол Юлії
Степанівни, Головного державного
виконавця першого Малиновського ВДВС
Одеського міського управління юстиції
ЖердецькогоДмитра Вікторовича про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження є
необгрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, оскільки
стягувачем ПАТ «ОТП Банк» пред'явлено
до виконання виконавчий лист №2-2972/10,
виданий 30 березня 2011 року Дніпровським
районним судом міста Києва про
стягнення солідарно з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості
за кредитним договором у розмірі 238300,86
грн., у якому безпосередньо передбачено
строк пред'явлення виконавчого листа
до виконання до 30 липня 2013 року, тому
державним виконавцем прийнято до
виконання виконавчий лист та відкрито
виконавче провадження на підставі ст.19
Закону України «Про виконавче
провадження», в свою чергу заявник
ОСОБА_1, як боржник в процедурі
виконавчого провадження, не
скористалась правом звернутись до суду
з заявою про виправлення помилки у
виконавчому листі або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, як це передбачено ст. 369 ЦПК
України.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
заявник ОСОБА_1 звернулась із скаргою
до суду в межах передбачених Законом.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги, оскільки
відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішення судів та інших
органів ( посадових осіб), який набрав
чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, тобто до 09 березня 2011 року,
пред»являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
Законом не передбачено обов'язок
отримання виконавчого листа в певний
термін, а передбачено строк
пред»явлення до виконання.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
висновки суду обґрунтовані,
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для
її скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: