АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1614/1076/12
Номер провадження 22-ц/786/732/14
Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М.
Доповідач Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М.,
Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: апелянтів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника апелянта
ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,
представника позивача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою осіб, які не
брали участі в розгляді справи - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
06 червня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Комунального
підприємства «Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації» про
визнання права власності на нежитлову
будівлю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2012 року позивач
звернувся до місцевого суду з позовом
до відповідачів про визнання права
власності на нежитлову будівлю.

Свої позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 07 лютого 2011 року
між ним та уповноваженою особою групи
власників майнових паїв колишнього КСП
ім. Свердлова ОСОБА_6 було укладено
договір купівлі-продажу будівлі
зернового складу АДРЕСА_1 за 29993 грн.
Вказані кошти позивач сплатив
власникам майнових паїв в повному
обсязі і по акту прийому-передачі
отримав будівлю. В зв'язку з тим, що
відповідач КП «Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації»
відмовляється провести державну
реєстрацію договору купівлі-продажу,
позивач просив визнати за ним право
власності.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 06 червня
2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6,
Комунального підприємства
«Кременчуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання права власності на нежитлову
будівлю - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
нежитлову будівлю зернового складу № 4
літ. «А», площею 994,6 кв.м., розташовану в
с. Кобелячок вул. Приватна, 4-б
Кременчуцького району Полтавської
області.

В апеляційній скарзі особи, які не
брали участі в розгляді справи - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 просять рішення місцевого суду
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що не
уповноважували ОСОБА_6 вирішувати
питання продажу нерухомого майна та не
мали намір його продавати, кошти за це
майно не отримували. Вважають, що судом
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи, без залучення до
розгляду справи всіх зацікавлених
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів приходить
до необхідності задоволення
апеляційної скарги та ухвалення нового
рішення з підстав, визначених п. 3, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України - невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Задовольняючи позовні вимоги
місцевий суд виходив з того, що
сторонами по договору купівлі-продажу
були виконані всі умови укладеного
договору, а тому відповідно до норм
статті 328 ЦК України слід визнати за
позивачем право власності на нежитлову
будівлю, оскільки право власності
набувається на підставах не
заборонених законом, зокрема із
правочинів.

Однак, з таким висновком суду колегія
суддів погодитись не може, оскільки
судом першої інстанції не враховано
норми матеріального права щодо
укладення правочинів придбання
нерухомого май на та не дано
оцінку доказам про наявність порушення
чи невизнання відповідачами прав
позивача.

Як убачається з матеріалів справи, 07
лютого 2011 року між ОСОБА_4 та
уповноваженою особою групи власників
майнових паїв (89 осіб) колишнього КСП
ім. Свердлова ОСОБА_6 було укладено
договір купівлі-продажу будівлі
зернового складу АДРЕСА_1 за 29993 грн.

Вказаний договір нотаріально не
посвідчувався та не проходив державної
реєстрації.

За правилами ч.1 ст.209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Частиною 1 ст.210 ЦК України визначено, що
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно ст.657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640
ЦК України в редакції чинній на момент
укладення договору).

Відповідно до ст.334 ЦК України (в
редакції чинній на момент укладення
договору) право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально дійсним.
Якщо договір про відчудження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Таким чином, момент вчинення правочину
щодо нерухомого майна відповідно до
статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією. Колегія суддів
вважає, що договір купівлі-продажу від
07 лютого 2011 року, на підстав якого
позивач просив визнати право
власності, не є укладеним і не створює
прав та обов'язків для сторін, а тому
право власності за таким договором не
може бути встановлено в судовому
порядку.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

За змістом ст. 30 ЦПК України та ст. 3 ЦПК
України відповідачем у цивільній
справі може бути особа, яка порушує, не
визнає або оспорює права позивача.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору по суті місцевий суд належним
чином не врахував вищезазначені норми
процесуального права, не встановив, які
права чи інтереси позивача були
порушені відповідачем ОСОБА_6 та
наявність і підстави відмови
відповідача КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» в здійсненні
державної реєстрації договору.

Доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого
суду не ґрунтується на законі та
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п. 3, 4, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу осіб, які не брали
участі в розгляді справи - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 06 червня
2012 року - скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Комунального
підприємства «Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації» про
визнання права власності на нежитлову
будівлю.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Карнаух П.М.

(підпис)
Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.