Справа №751/896/14
Провадження №2/751/341/14
Рішення

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача
О. Г.

при секретарі
Лящинська М. В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
належності на праві власності майна, -

В С Т А Н
О В И В :

27.01.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про встановлення факту
належності їй на праві приватної
власності частки квартири АДРЕСА_1,
мотивуючи свої вимоги наступним. До 2005
року вона проживала в неприватизованій
двохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 зі
своєю матір'ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_3
Зазначає, що братом було запропоновано
продати вищезазначену квартиру, а
замість неї купити іншу. У зв'язку з чим
квартиру було приватизовано та
оформлено довіреність на брата -
відповідача ОСОБА_3 для її продажу. В
подальшому останнім продано квартиру
АДРЕСА_2, а замість неї куплено іншу -
квартиру АДРЕСА_1. Відповідач
повідомив, що співвласниками придбаної
квартири являються вона, їх мати та він
у рівних частинах, з різниці продажу
вона та мати отримали по 200 доларів США.
Після переїзду до придбаної квартири
для проживання, вона не могла
зареєструвати нове місце проживання у
зв'язку з тим, що у квартирі була
прописана громадянка ОСОБА_5, котра
виїхала у Росію на постійне місце
проживання, а виписати останню можливо
лише через судові органи. У подальшому
так склалися обставини, що мати
померла, а позивач в період з 26.03.2007 по
26.06.2012 відбувала покарання у виправній
колонії № 34 м. Дніпродзержинська. Після
закінчення відбування покарання, вона
повернулась за останнім місцем
проживання в квартиру АДРЕСА_1, проте
їй відчинили двері квартиранти, котрі
повідомили, що винаймають дану
квартиру на підставі усного договору
оренди з ОСОБА_3 При зверненні до брата,
останній пояснив, що спірна квартира
належить йому на праві приватної
власності, ним було відмовлено у
наданні їй притулку. На даний час
позивач тимчасово мешкає в
Чернігівському центрі соціальної
адаптації бездомних та безпритульних.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали,
з підстав викладеними у ньому.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог, вказав на те, що йому на
праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1 в цілому, а тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 14.05.2005 між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
(а.с.25).

Як вбачається з витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
28.06.2005, право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на
підставі вищезазначеного договору
купівлі-продажу (а.с.26).

Таким чином, на день ухвалення рішення,
право власності на спірну квартиру
зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3,
що також підтверджується витребуваною
на запит суду Інформаційною довідкою з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.22-23).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
позови про визнання права власності
спрямовані на усунення перешкод у
здійсненні власником свого права і
виключення домагань на приналежне
власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту
належності йому спірного майна на
праві власності.

Встановлення судом факту володіння
будівлею на праві власності можливе,
якщо у заявника загублено або втрачено
правовстановлюючий документ на
будівлю та зазначений факт не може бути
підтверджений у позасудовому порядку.

Проте, як встановлено у судовому
засіданні, власником спірної квартири
є відповідач ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу від 14.05.2005.
Позивачем ОСОБА_1 правовстановлюючі
документи, які б засвідчували її право
власності на спірну квартиру втрачені
не були.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов
висновку про те, що відсутні правові
підстави для встановлення факту
належності позивачу на праві власності
частки квартири АДРЕСА_1, а тому в
задоволенні позову має бути
відмовлено.

Керуючись ст. ст. 11, 57-61, 88, 197, 208, 209, 212-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
належності на праві власності майна -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Г. Деркач