АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1604/3071/12
Номер провадження 22-ц/786/337/14
Головуючий у 1-й інстанції Прикіпєлова
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Буленка О.О.. Омельченко Л.М.

при секретарі: Порохні А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами прокуратури
Глобинського району Полтавської
області, Головного управління
державної казначейської служби
України у Полтавській області, ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 26 листопада 2013
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України, треті
особи без спмостійних вимог на предмет
спору - прокуратура Глобинського
району, Семенівський районний суд
Полтавської області, про списання у
безспірному порядку з єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України на користь позивача
відшкодування майнової та
матеріальної шкоди завданої
позивачеві незаконними діями органів
досудового слідства, прокуратури та
суду, у сумі 388 536, 52 грн. (з яких 278 721 грн.
моральної шкоди; 109 815, 52 грн. - майнової
шкоди)

В С Т А Н О В И Л
А :

Рішенням Глобинського районного
суду Полтавської області від 26
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до Держави Україна в особі
Державної казначейської служби
України, треті особи без
спмостійнихвимог на предмет спору -
прокуратура Глобинського району,
Семенівський районний суд Полтавської
області, про списання у безспірному
порядку з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України на
користь позивача відшкодування
майнової та матеріальної шкоди
завданої позивачеві незаконними діями
органів досудового слідства,
прокуратури та суду - задоволені
частково.

Стягнуто з Дкржавного бюджету України
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 59 881,
38 грн. заробітної плати; 4121, 60 грн.
витрат за проведення судової
психологічної експертизи; в рахунок
відшкодування моральної шкоди 94054 грн.

Зобов'язано Державну казначейську
службу України списати зазначені суми
з відповідного рахунку, на якому
обліковуються кошти Державного
бюджету України.

В задоволенні позову в іншій частині -
відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок
держави.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду прокуратура
Глобинського району подала апеляційну
скаргу, в якій просить його змінити,
зменшивши суму стягнутої моральної
шкоди та суму витрат за проведення
судово-психологічної експертизи,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Головне управління державної
казначейської служби України у
Полтавській області в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити повністю. В
обгрунтування апеляційної скарги
посилаються на невідповідність
висновків суду обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
рішення суду змінити та стягнути на
його користь з державного бюджету
України 76 237, 76 грн. заробітної плати;
4121, 60 грн. витрат за проведення судової
психологічної експертизи; 20 000 грн. як
компенсацію за втрачені прокуратурою
Семенівського району Полтавської
області його особисті грошові кошти; 278
721 грн. моральної шкоди. В
обгрунтування апеляційної скарги
посилаються на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що постановою від 07.08.2008
року в.о. прокурора Полтавської області
ст. радника юстиції Кириченка О.О.
відносно начальника відділу освіти
Семенівської РДА ОСОБА_2 порушено
кримінальну справу №08759044 за ч.2 ст. 368 КК
України за фактом отримання хабара
службовою особою, яка займає
відповідальне становище, поєднаного з
вимаганням.

Постановою від 08.08.2008 року слідчий
прокуратури Семенівського району
Полтавської області Михайлов О.Ю.
прийняв кримінальну справу до свого
провадження.

З рапорту прокурора-криміналіста
відділу криміналістики прокуратури
області М.Б. Яковенка вбачається, що ним
в складі оперативної групи працівників
УД СБЕЗ ГУ МВС України в Полтавській
області здійснено виїзд в смт
Семенівку у зв'язку з отриманням
повідомлення про вимагання хабара
начальником відділу освіти
Семенівської РДА ОСОБА_2 і останій був
затриманий 22.07.2008 року при триманні
грошових коштів в сумі 20 000 грн. від
заступника директора ТОВ «Малік»
ОСОБА_6

Однак, всупереч викладеному у
вказаному рапорті, протокол про
затриання ОСОБА_2 в порядку ст. 106 КПК
(ред. 1960 року) взагалі не складався.

Протоколом огляду від 22.07.2008 року
ОСОБА_2, останній повідомив, що це
провокація і при ньому є гроші в
нагруднім кармані його сорочки, їх
(гроші) йому «вложив гр-н ОСОБА_6». В
присутності понятих (згідно
вищевказаного протоколу огляду)
грошові купюри у ОСОБА_2 вилучено в сумі
20 000 грн. та вилучено мобільний телефон
і сім-картка.

Постановою від 23.09.2008 року судді
Семенівського районного суду
Полтавської області Жигаленку О.О.
обрано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд.

Розпорядженням №155 «в» від 23.09.2008 року
голови Семенівської РДА, ОСОБА_2 з 24.09.2008
року, відповідно до постанови слідчого
прокуратури Семенівського району,
відсторонено від роботи з посади
начальника відділу освіти
Семенівської РДА.

Постановою судді Семенівського
районного суду Полтавської області від
02.02.2009 року ОСОБА_2 змінено запобіжний
захід з підписки про невиїзд на
утримання під вартою з взяттям під
варту в залі суду.

Вироком Семенівського районного суду
Полтавської області від 14.09.2010 року
ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст. 368 КК
України і призначено покарання у
вигляді 6 років позбавлення волі з
позбавленням 13 рангу державного
службовця та з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані із
здійсненням функцій по виконанню
повноважень
організаційно-розпорядчого характеру
строком на 3 роки, з конфіскацією всього
майна. Час відбування покарання
рахувати з часу затримання 30.01.2009 року,
запобіжний захід - тримання під вартою
- залишено в силі.

Ухвалою від 05.04.2011 року Апеляційного
суду Полтавської області вирок
Семенівського районного суду
Полтавської області від 14.09.2010 року
стосовно ОСОБА_2 скасовано, а
кримінальну справу повернуто
прокурору для проведення додаткового
розслідування. Запобіжний захід щодо
ОСОБА_7 змінено з тримання під вартою на
підписку про невиїзд, з-під варти
звільнено негайно в залі суду.

Постановою від 26.12.2011 року прокурора
Семенівського району Полтавської
області на підставі п.2 ч.1 ст. 6, ст. 130, 213
КПК (ред. 1960 року) кримінальну справу
відносно ОСОБА_2 у зв'язку з
недоведеністю його участі у вчиненні
злочину передбаченого ч.2 ст. 368 КК
України - закрито, запобіжний захід
ОСОБА_2 - підписку про невиїзд -
скасовано, також скасовано арешт на
майно ОСОБА_2, речові докази: гроші в
сумі 20 000 грн. повернуто директору ТОВ
«Малік» ОСОБА_8

У зв'язку з винесенням вказаної
постанови, розпорядженням голови
Семенівської РДА від 27.03.2012 року №24-к
ОСОБА_2 допущено до виконання
обов'язків начальника відділу освіти
районної державної адміністрації з
29.03.2012 року.

Розпорядженням голови Семенівської
РДА від 09.11.2012 року № 91-к позивача
звільнено з посади начальника відділу
освіти з 14.11.2012 року у зв'язку з
ліквідацією відділу освіти.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_2
був незаконно підданий кримінальному
переслідуванню на протязі з 07.08.2008 року
по 26.12.2011 року (включно), тобто на
протязі 40 місяців 20 днів під час якого
був на підписці про невиїзд з 23.09.2008
року по 30.01.2009 року та з 05.04.2011 року по
26.12.2011 року; перебував під вартою з
30.01.2009 року по 05.04.2011 року; та
відсторонений з посади начальника
відділу освіти Семенівської РДА з
24.09.2008 року до 29.03.2012 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у
вигляді арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Право на відшкодування
шкоди, завданої фізичній особі
незаконними діями органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.
Порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про
порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
встановлюється законом», ч.ч.1,2 ст. 1
якого встановлено (в редакції яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин), що dідповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у
діянні складу кримінального
правопорушення або невстановленням
достатніх доказів для доведення
винуватості особи у суді і вичерпанням
можливостей їх отримати (п.2 ч.1 ст. 2
Закону).

У наведених в статті 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовуються (повертаються): штрафи,
стягнуті на виконання вироку суду,
судові витрати та інші витрати,
сплачені громадянином. (п.3 ч.1 ст. 3
Закону).

Статтею 3 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду»
передбачена можливість відшкодування
громадянинові втраченого внаслідок
незаконного засудження заробітку.

Відповідно до п.9 Положення про
застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду» обчислення середньомісячного
заробітку провадиться з
дотриманням передбаченого
законодавством коригування
втраченого громадянином заробітку.

Враховуючи викладене, місцевий суд
вірно, з урахуванням середньоденного
розміру заробітної плати ОСОБА_2,
визначеного з посиланням на положення
Постанови КМУ від 08.02.1995 року №100, а
також з урахуванням отриманої ним
грошової компенсації за невикористані
дні щорічної відпустки, відшкодував
позивачу 59 881, 38 грн. втраченого
заробітку за період з 24.09.2008 року по
28.03.2012 року.

Вірно відмовлено судом у застосуванні
індексу інфляції до суми втраченого
позивачем заробітку, оскільки таке
застосування не передбачено ні Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», ні Положенням про застосування
цього Закону.

Оскільки кошти у сумі 20 000 грн., які
позивач вважав належали особисто йому
та були вилучені у нього
правоохоронним органами під час
проведення огляду 22.07.2008 року, визнані
речовими доказами і по закриттю
кримінальної справи були повернуті
директору ТОВ «Малік», що відповідає
положеннням Інструкції про пордок
вилучення, обліку, зберігання та
передачі речових доказів у
кримінальних справах, цінностей та
іншого майна органами дізнання,
досудового слідства і суду, окрім того,
ОСОБА_2 повідомляв, що ці кошти йому
вложив у карман гр-н ОСОБА_6, суд першої
інстанції вірно відмовив у задоволенні
вимог позивача про стягнення 20 000 грн.,
як компенсацію за втрачені
прокуратурою Семенівського району
Полтавської області його особисті
грошові кошти.

З урахуванням вимог п.3 ч.1 ст. 3 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» місцевим судом вірно
відшкодовано ОСОБА_2 4121, 60 грн.
сплачених ним за проведення судової
психологічної експертизи, витртаи на
проведення якої підтверджуються
платіжним дорученням від 23.06.2013 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: якщо
шкоди завдано фізичній особі внаслідок
її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Згідно положень ст. 23 ЦК Україгни особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.ч. 1, 5,6 ст. 4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету. Розмір сум,
які передбачені пунктом 1 статті 3
цього Закону і підлягають
відшкодуванню, визначається з
урахуванням заробітку, не одержаного
громадянином за час відсторонення
від роботи (посади), за час відбування
кримінального покарання чи виправних
робіт як адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що незаконним діями органів досудового
слідства, прокуратури та суду було
порушено право позивача на
недоторканність та завдано ОСОБА_2
моральної шкоди, що виявилась в
душевних стражданнях, які зазнав
позивач в зв'язку з притягненням до
кримінальної відповідальності,
перебуванням під підпискою про невиїзд
та перебуванням в слідчому ізоляторі
під вартою, накладенням арешту на його
майно, пов'язаними з цим обмеженнями в
його житті, вірно визначивши,
враховуючи глибину душевних страждань
позивача, виходячи з принципів
розумності та справедливості розмір
моральної шкоди, що підлягає
відшкодуванню на користь ОСОБА_2 за
незаконне кримінальне переслідування
з 07.08.2008 року по 26.12.2011 року складає 94 054
грн. (з відповідним посиланням на ст. 8
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік»).

Відповідно до ч.2 ст. 25 Бюджетного
кодексу України Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Відповідно до Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року, казначейство
України відповідно до покладених
завдань, в тому числі, здійснює
безспірне списання коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів на
підставі рішення суду.

Відповідно до Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою КМУ
від 03.08.2011 року №845, Казначейство
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету для відшкодування
шкоди, заподіяної громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури та
судів.

На підставі п.44 вказаного Порядку
безспірне списання коштів державного
бюджету здійснюється Казначейством за
рахунок і в межах бюджетних призначень,
передбачених у державному бюджеті на
зазначену мету.

Враховуючи вимоги вказаних поллжень
закону, місцевий суд вірно прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про
я відшкодування майнової та
матеріальної шкоди завданої
незаконними діями органів досудового
слідства, прокуратури та суду
підлягають частковому задовленню
шляхом стягнення та списання
вищезазначених сум з відповідного
рахунку Державного бюджету України.

За таких обставин, судова колегія
дійшла до висновку, що порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
26 листопада 2013 року та задоволення
апеляційних скарг не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційні скарги прокуратури
Глобинського району Полтавської
області, Головного управління
державної казначейської служби
України у Полтавській області, ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Глобинського районного
суду Полтавської області від 26
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді :
О.О. Буленко

Л.М. Омельченко