У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів -Чужі Ю.Г., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Пудак О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Виноградівського районного суду від 28
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

7 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинно збудованої споруди
- гаража, розташованої в АДРЕСА_2.

Позивачка зазначала, що являється
власником домоволодіння в
АДРЕСА_1 та власником земельної
ділянки, розташованої під будинком.
Поряд знаходиться домоволодіння
відповідача. Відповідач побудував на
межі їхніх земельних ділянок гараж з
порушенням вимог п.3.17 Б.2.4.-1-94
«Планування та забудова міських та
сільських поселень», так як відстань до
межі сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни має бути
не меншою ніж 1,0 метр. При цьому повинно
бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів із покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок.

Посилаючись на вказані обставини
позивачка просила задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 28 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою відмовлено.

Не погоджуючись із указаним судовим
рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на
незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просила скасувати оскаржуване
нею рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3
підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4
просили відхили апеляційну скаргу як
необгрунтовану й залишити без змін
рішення суду.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
на підставі рішення суду від 20 вересня
2013 року належить на праві приватної
власності житловий будинок із
надвірними побудовами в АДРЕСА_1,
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.
Земельна ділянка, на якій розташовано
будинок, площею 0,24 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
належить позивачці ОСОБА_1 на праві
власності в 1/2 частці на підставі
Договору дарування від 14 жовтня 2013
року, право зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Земельна ділянка, на якій розташовано
належний відповідачу ОСОБА_2 житловий
будинок АДРЕСА_2, площею 0,22 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, є сформованою та
зареєстрованою на праві приватної
власності за ОСОБА_5, що посвідчено
Державним актом на право приватної
власності на землю серії ЗК 003-00982,
виданим 05.08.1996 року.

Установлено, що межовий спір між
сторонами відсутній.

Суд встановив, що земельні ділянки за
вказаними адресами мають спільну межу,
відокремлені між собою частково
бетонною огорожею, частково металевою
огорожею із бетонним фундаментом. У
безпосередній близькості до межі
розташований житловий будинок
позивачки та гараж відповідача.

Встановлено, що будівництво гаража
здійснено ОСОБА_2 у 2012 році без
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, чим порушено ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», за що
ОСОБА_2 поніс адміністративну
відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 96
КУпАП.

20 вересня 2013 року Інспекцією
державного
архітектурного-будівельного контролю
в Закарпатській області було видано
припис про усунення ОСОБА_2 виявленого
порушення вимог указаної норми закону,
який ОСОБА_2 виконано.

Установлено, що частина покрівлі
гаража виступала над свинарником та
надвірною вбиральнею, що розташовані
на земельній ділянці позивачки ОСОБА_1
у безпосередній близькості до межі.
Таке розташування виступаючої частини
покрівлі оспорюваної будівлі
зумовлювало потрапляння атмосферних
опадів на дах вбиральні та свинарника,
що стверджувала позивачка та визнав
відповідач.

Разом із тим встановлено, що над
бетонним парканом, що було спільно за
згоди суміжних землекористувачів
зведено на відстані 10 см від межі
земельних ділянок у бік земельної
ділянки відповідача, виступає покрівля
житлового будинку позивачки, що
розташований у безпосередній
близькості до межі.

В результаті з'ясування обставин
справи та перевірки їх доказами суд
прийшов до вірного висновку, що єдиною
підставою звернення позивачки до суду
за захистом права на підставі ст. 152 ЗК
України, що знайшла підтвердження в
судовому засіданні, є та обставина, що з
виступаючої частини покрівлі гаража,
що розташований уздовж межі земельних
ділянок сторін на земельній ділянці
відповідача ОСОБА_2, атмосферні опади
потрапляли на земельну ділянку
позивачки, а точніше на дах свинарника
та надвірної вбиральні.

За загальними правилами
добросусідства, закріпленими
законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК України,
додержання правил добросусідства є
обов'язком власників та
землекористувачів земельних ділянок,
які мають обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам та
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдасться щонайменше
незручностей.

Відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»,
затвердженого Наказом
Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992р.,
для догляду за будівлями і здійснення
їх поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступаючої конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів із покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок.

Відповідно до ст. 152 України, що регулює
способи захисту прав власників
земельних ділянок, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні
ділянки відповідно до ст. 152 ЗК України,
здійснюється, у тому числі, шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Установлено, що на час розгляду справи
ОСОБА_2 демонтував виступаючу в бік
земельної ділянки позивачки частину
покрівлі гаража. Позивачка ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
дійшли згоди в тому, що за таких
обставин можливість стікання
атмосферних опадів із покрівлі гаража
на територію суміжної земельної
ділянки, належної позивачці, вже
виключена.

Інших обставин, що б свідчили про
наявність порушень прав позивачки на
користування та/чи розпорядження
земельною ділянкою внаслідок
недотримання відповідачем будівельних
норм при зведенні гаража на його
земельній ділянці, позивачем у
судовому засіданні не повідомлено.

Проаналізувавши в сукупності
встановлені в ході судового розгляду
фактичні обставини справи,
підтверджені дослідженими доказами, що
були надані сторонами в обґрунтування
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до вірного висновку, що хоча
будівництво гаража й було розпочате
відповідачем із порушенням ст.34 Закону
України N 3038-VI і ним не дотримано
встановлену будівельними нормами
відстань до сусідньої земельної
ділянки, проте, вказані порушення
істотними не є, та, враховуючи вжиті
відповідачем заходи по запобіганню
стікання атмосферних опадів з покрівлі
гаража на територію суміжної ділянки,
не порушують прав позивачки на
користування та/чи розпорядження
земельною ділянкою й не спричиняють
незручностей в утриманні земельної
ділянки.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
сприяючи всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи апеляційний
суд роз'яснив сторонам їх права та
обов'язки, попередив про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій.

Позивачка заявила клопотання про
призначення будівельно-технічної
експертизи на предмет установлення
порушень із боку відповідача при
будівництві гаража і в подальшому
відмовилась від проведення такої.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу
позивачки слід відхилити як
необгрунтовану й безпідставну й
залишити без змін рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено з дотримання
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 28 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: