АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-3199/2014
Головуючий у1-й інстанції - Плахотнюк
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

НежуриВ.А.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих, третя
особа: ОСОБА_4, про скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_3 звернулась у
суд з позовом, в якому просила поновити
її на посаді старшого майстра
металогалантерейного цеху №3 та
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу, посилаючись на те,
що наказом № 46-к від 22 травня 2008 року її
незаконно, без її згоди, переведено
ученицею пресувальника виробів із
пластмаси цеху №4, а наказом № 47-к від 23
травня 2008 року відсторонено від роботи.

У січні 2009 року ОСОБА_3 звернулась у суд
з позовом до того ж відповідача, в якому
просила визнати недійсним наказ № 69-к
від 08 липня 2008 року про переведення її з
23 травня 2008 року на іншу роботу,
поновити її на посаді старшого майстра
цеху №3 та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу посилаючись
на те, що за протестами прокурора наказ
№ 46-к від 22 травня 2008 року та наказ № 47-к
від 23 травня 2008 року скасовано,
проте вона отримала копію наказу № 69
від 08 липня 2008 року про переведення з 23
травня 2008 року на іншу роботу.

Ухвалою суду від 25 листопада 2009 року
позови об'єднано в одне провадження.

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернулась у
суд з позовом до того ж відповідача, в
якому просила скасувати наказ № 120-к
від 24 грудня 2008 року, поновити її
на роботі, стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду
посилаючись на те, що зазначеним
наказом була звільнена з роботи за
прогул, незважаючи на те, що нею наказ
про переведення пресувальницею
виробів із пластмаси оспорюється, а
звільнення відбулося через упереджене
ставлення до неї з боку директора
підприємства.

Ухвалою суду від 06 квітня 2010 року
позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 26 грудня 2011 року
позов задоволено частково, скасовано
наказ № 69/к від 08 липня 2008 року про
переведення ОСОБА_3 з 23 травня 2008 року
пресувальником виробів із пластмаси в
цех №4 та наказ №120/к від 24
грудня 2008 року про звільнення з 24
грудня 2008 року за систематичні прогули
без поважних причин, поновлено ОСОБА_3
на посаді старшого майстра
галантерейного цеху №3 з 23 травня 2008
року, стягнуто з відповідача на користь
позивачки 33 788 грн. 17 коп. заробітної
плати за час вимушеного прогулу та 1
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди. В решті позову відмовлено.
Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати в межах
платежів за один місяць в розмірі
985 грн. допущено до негайного
виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати рішення та
ухвалити нове про відмову в позові.

Відповідач посилався на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи.

Відповідач також вказав, що при
розрахунку середнього заробітку суд
взяв за основу мінімальну заробітну
плату, а не провів розрахунок за
останні два місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана виплата згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08 лютого 1995 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
16 травня 2012 року апеляційну скаргу
Київського учбово-виробничого
підприємства №1 Українського
товариства сліпих задоволено, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 26 грудня 2011 року в частині
задоволення позову скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено, в іншій частині рішення
залишено без змін. /т.4, а.с.64-66/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 листопада 2012
року касаційну скаргу прокурора м.
Києва в інтересах ОСОБА_3 задоволено
частково, касаційну скаргу ОСОБА_3
задоволено.

Суд касаційної інстанції скасував
рішення Апеляційного суду м. Києва від
16 травня 2012 року та залишив у силі
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2011 року в частині
скасування наказів Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих № 69-к
від 08 липня 2008 року та № 120-к від 24
грудня 2008 року, поновлення ОСОБА_3 на
посаді старшого майстра
галантерейного цеху №3 Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих з 23
травня 2008 року, а також у частині
допущення до негайного виконання
рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на
посаді старшого майстра
галантерейного цеху №3 Київського
учбово-виробничого підприємства № 1
Українського товариства сліпих та
стягнення заробітної плати в межах
платежів за один місяць у розмірі 985
грн.

В іншій частині - в частині визначення
розміру середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, справу направлено
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. /т.4, а.с.134-137/

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
31 липня 2013 року апеляційну скаргу
Київського учбово-виробничого
підприємства №1 Українського
товариства сліпих задоволено частково,
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2011 року в частині
стягнення з Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих на
користь ОСОБА_3 заробітної плати за час
вимушен6ого прогулу змінено - зменшено
розмір цієї виплати до 20 775 грн. 21 коп.
/т.4, а.с.194-195/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
касаційні скарги ОСОБА_3,
заступника прокурора м. Києва в
інтересах ОСОБА_3 та представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задоволено частково,
рішення Апеляційного суду м. Києва від
31 липня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. /т.4, а.с.256-258/

Таким чином, у апеляційному порядку
справа переглядається в частині
визначення розміру середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В суд апеляційної інстанції сторони не
з'явились, про місце та час
апеляційного розгляду повідомлені
належним чином, про що свідчать
завірені штемпелем поштового
відділення та підписом начальника
відділення зв'язку зворотні
повідомлення про вручення їм судових
повісток /т.5, а.с.4-10/, зокрема
уповноваженій особі відповідача,
ОСОБА_3 та її представнику - 5 лютого 2014
року. Суд ухвалив розглядати справу у
їх відсутність, оскільки відповідно до
положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони,
належним чином повідомленої про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення представника Прокурора м.
Києва, який просив залишити рішення
суду в частині, що переглядається, без
змін, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих в
частині оскарження рішення суду про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При стягненні середнього заробітку за
час вимушеного прогулу у розмірі 33 788
грн. 17 коп. районний суд виходив із
розмірів мінімальної заробітної плати,
встановлених у період вимушеного
прогулу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки районного суду щодо
підстав для такого визначення розміру
середнього заробітку не відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Вказані обставини, виходячи з положень
ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
зміни оскаржуваного рішення в цій
частині виходячи з наступного.

На виконання рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2008
року наказом Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих від 22
травня 2008 року № 45-к ОСОБА_3 поновлена
на посаді старшого майстра цеху №3 з 24
березня 2005 року з оплатою праці згідно
зі штатним розписом за 2004 рік, але не
менше мінімальної заробітної плати.
Скасовано наказ від 24 березня 2005 року №
20-к (т.1, а.с.126).

Відповідно до абз.4 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08
лютого 1995 року №100 якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи. Якщо і протягом цих місяців
працівник не відпрацював жодного
робочого дня, середня заробітна плата
обчислюється відповідно до останнього
абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно з абз.3 п.4 Порядку у інших
випадках, коли нарахування проводяться
виходячи із середньої заробітної
плати, працівник не мав заробітку, не з
вини працівника, розрахунки
проводяться виходячи з установлених
йому в трудовому договорі тарифної
ставки, посадового (місячного) окладу.

За абз.1 п.10 Порядку у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві, в установі,
організації відповідно до актів
законодавства, а також за рішеннями,
передбаченими в колективних договорах
(угодах), як у розрахунковому періоді,
так і в періоді, протягом якого за
працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення. На госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей.

Оскільки у періоди з 29 травня 2008 року по
06 червня 2008 року, з 06 червня 2008
року ОСОБА_3 не працювала у зв'язку із
непрацездатністю, що підтверджується
письмовими доказами у справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що середня заробітна плата
позивачки має розраховуватися з
урахуванням розміру підвищеної
заробітної плати з 2008 року.

У даному випадку позивачка наказом №
120/к від 24 грудня 2008 року звільнена з
роботи з 24 грудня 2008 року.

Цей наказ скасований судом, позивачка
поновлена на роботі на посаді старшого
майстра цеху №3 Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих з 23
травня 2008 року і рішення в цій частині,
як вже зазначено вище, набрало законної
сили.

При цьому районним судом встановлено,
що при поновленні на роботі з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за час вимушеного прогулу починаючи з 23
травня 2008 року.

Відповідно до наявного у матеріалах
справи штатного розкладу керівників,
спеціалістів і службовців на 2008 рік
Київського учбово-виробничого
підприємства №1 Українського
товариства сліпих /т.1, а.с.105-106/
посадовий оклад майстра цеху № 3
складає 532 грн. Посада старшого майстра
цеху №3 (посада, на якій поновлена
позивачка) у штатному розкладі
відсутня.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
мінімальна заробітна плата у травні 2008
року становила 525 грн.

Таким чином, оскільки посадовий оклад
майстра цеху №3 є більшим від
мінімальної заробітної плати,
розрахунок слід проводити виходячи з
розміру посадового окладу.

У своїх письмових запереченнях та
розрахунках на їх підтвердження
відповідач визнав, що час вимушеного
прогулу позивачки складає три роки сім
місяців (сорок три місяці).

Отже, розмір середнього заробітку за
час вимушеного прогулу складає 22 876 грн.
(532 грн. х 43 міс.).

Указана сума підлягає стягненню з
відповідача у повному обсязі, оскільки
вина позивачки у тому, що розгляд даної
справи тривав понад рік, відсутня.

Ураховуючи викладене, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 26 грудня 2011 року в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу підлягає зміні шляхом
зменшення розміру середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
який підлягає стягненню з Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих на
користь ОСОБА_3, з 33 788 грн. 17 коп. до 22 876
грн.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпихв
частині оскарження рішення суду про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулузадовольнити
частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2011 рокув частині
вирішення позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу змінити.

Зменшити розмір середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, який
підлягає стягненню з Київського
учбово-виробничого підприємства №1
Українського товариства сліпих на
користь ОСОБА_3, з 33 788 грн. 17 коп. до 22 876
грн. (Двадцять дві тисячі вісімсот
сімдесят шість грн.).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.А. Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

В.А. Нежура