Провадження № 2/750/431/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

при секретарі Кравченко І. В.,

за участю позивача, представника
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова про визнання наказів № 201 від
20.11.2013 року та № 210 від 21.11.2013 року
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
в розмірі 3000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
19.11.2013 року на роботі не з'являвся у
нетверезому стані, а після погіршення
самопочуття пішов взяв відгул, у
зв'язку із чим був відсутній на роботі
19.11.2013 року після 12-00 години, але наказом
від 21.11.2013 року його було звільнено у
зв'язку за появу на роботі у
нетверезому стані, згідно п. 7 ст. 40 КЗпП
України, з чим він не погоджується.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечували
проти позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, допитавши
свідків ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що
позовні вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Позивач працював на посаді
електромонтера по монтажу кабельних
ліній 4 розряду з 17.02.2008 року в
Квартирно-експлуатаційному відділі м.
Чернігова, 01.04.2012 року він був
переведений на посаду
кабельника-спаювальника 4 розряду
виробничої дільниці № 1 району
електричних мереж
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова, що підтверджується копією
трудової книжки (а.с. 4-5).

19.11.2013 року позивач був
запрошений до кабінету головного
інженера КЕВ м. Чернігова для
проведення бесіди та попередження про
заплановане звільнення у зв'язку із
скороченням штату працівників. Під час
розмови з ним було встановлено, що він
перебуває в стані алкогольного
сп'яніння, на зауваження не реагував,
самовільно покинув кабінет, що
підтверджується матеріалами
службового розслідування, яке
проводилось на підставі наказу від
20.11.2013 року № 199, доповідними ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, актом про перебування
працівника ОСОБА_1 в нетверезому стані
на робочому місці, затвердженим 19.11.2013
року (а.с. 13-17, 21, 32). На вимогу ОСОБА_2, яка
була висловлена в телефонному режимі
повернутись на роботу 19.11.2013 року, в
тому числі і для проведення медичного
обстеження для встановлення факту
перебування позивача в нетверезому
стані він відмовився, повідомивши, що
він знаходиться у відгулі. Той факт, що
ОСОБА_1 знаходився у відгулі
спростовується графіком чергувань
(а.с. 25), показаннями свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_2, які пояснили, що заяви на відгул
позивач не писав, ні з ким не погоджував
відгул, самовільно покинув робоче
місце. Свідок ОСОБА_5 пояснив, що після
того, як він повідомив підлеглим, в тому
числі і позивачу про необхідність
провести медичне обстеження на
підтвердження стану сп'яніння
останнього, ОСОБА_1 самовільно покинув
робоче місце, у зв'язку із чим воно не
було проведено. Також перебування
19.11.2013 року ОСОБА_1 в нетверезому стані
підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_6, який пояснив, що після 14-ої
години він спілкувався з ОСОБА_1, який
звернувся до служби правопорядку
військовослужбовців з приводу
неправомірних дій керівництва КЕВ м.
Чернігова, коли свідок з позивачем на
автомобілі прослідували до місця
скоєння правопорушення, то свідок
помітив, що позивач неадекватно себе
поводив, не орієнтувався на місцевості,
весь час висловлював погрози на адресу
керівництва КЕВ , від нього відчувався
стійкий запах алкоголю, а також вночі,
біля першої години, позивач
телефонував свідку з такими ж
погрозами. Свідок ОСОБА_3 також бачив в
нетверезому стані біля 12-ої години
ОСОБА_1 в кабінеті головного інженера,
висловлював незгоду із майбутнім
скороченням в такій формі, із якої
вбачалася, що він був у стані сп'яніння,
потім повідомив, що взагалі не повинен
перебувати на роботі і пішов писати
заяву на відгул, але такої заяви він не
бачив.

Наказом № 201 від 20.11.2013 року було
прийнято рішення про застосування
дисциплінарного стягнення та
зобов'язано інспектора підготувати
проект наказу про звільнення ОСОБА_1
(а.с.22).

Наказом від 21.11.2013 року позивач
був звільнений з роботи з 18 листопада
2013 року за появу у нетверезому стані,
позбавлений доплати за підтримку
постійної бойової готовності військ за
листопад 2013 року у повному розмірі. (а.с.
3). Відповідно до п. 7 ч. 1 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п.25 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
від 06.11.1992 року з наступними змінами
„Про практику розгляду судами
трудових спорів", вирішуючи позови
поновлення на роботі осіб, трудовий
договір з якими розірвано за п.7 ст.40
КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з
цих підстав можуть бути звільнені з
роботи працівники за появу на роботі у
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння
в будь-який час робочого дня, незалежно
від того, чи були вони відсторонені
від роботи, чи продовжували
виконувати трудові обов'язки.
Нетверезий стан працівника або
наркотичне чи токсичне сп'яніння
можуть бути підтверджені як медичним
висновком, так і іншими видами
доказів, яким суд має дати відповідну
оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження його
перебування у відгулі.

Отже, факт перебування ОСОБА_1 в
нетверезому стані на робочому місці
19.11.2013 року підтверджується
матеріалами службового розслідування
та узгоджується із показаннями свідків
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у
зв'язку із чим суд не знаходить підстав
для визнання незаконними наказів № 201
від 20.11.2013 року та № 210 від 21.11.2013 року,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Одночасно, суд вважає за необхідне
змінити дату звільнення з 18.11.2013 року на
19,11.2013 року, оскільки останнім робочим
днем вважається день звільнення, як
вбачається з матеріалів справи,
звільнення сталося за дисциплінарне
правопорушення, що мало місце 19.11.2013
року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
відмовити.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з
посади кабельника - спаювальника 4
розряду виробничої дільниці № 1 району
електричних мереж
Квартирно-експлуатаційного відділу з 18
листопада 2013 року на 19 листопада 2013
року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.В. Литвиненко