Номер провадження № 22-ц/785/1014/14
Головуючий у першій інстанції Балан
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі -
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Кілійський виноробний завод» про
поновлення на роботі, визнання запису у
трудовій книжці недійсною, стягнення
середнього заробітку з час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною
заявою до ЗАТ «Кілійський виноробний
завод», яке у подальшому перейменовано
у ПрАТ «Кілійський виноробний завод»
та просила суд поновити її на роботі,
стягнути компенсацію за вимушений
прогул та 5 000 гривень моральної шкоди.

Справа неодноразово розглядалась
судами різних інстанцій.

Під час розгляду справи позивачка
уточнила свої позовні вимоги та
просить суд визнати дії керівництва
відповідача про її відсторонення від
роботи з 26.08.2003 року по 23.03.2005 року
незаконними, поновити її у вказаний
період на попередньому місці роботи на
посаді робочої будівельної бригади,
стягнути середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 26.08.2003 року по
23.03.2005 року у сумі 11 050 гривень 36 копійок,
стягнути середній заробіток за час
затримки виплати остаточного
розрахунку при звільненні з 24.03.2005 року
по день винесення рішення суду,
виходячи із середньої заробітної плати
588 гривень 82 копійки та стягнути 10 000
гривень моральної шкоди. (а. с. 165).

В обґрунтування вимог позивачка
посилалася на те, що згідно з наказом №
296 від 15.11.1972 року, ОСОБА_2 була прийнята
на роботу до Орендного підприємства
«Кілійський виноробний завод», на
посаду робочої будівельної бригади
Кілійського ЗУ. Після реорганізації
Орендного підприємства «Кілійський
виноробний завод» у ЗАТ «Кілійський
виноробний завод» ОСОБА_2 продовжила
свою трудову діяльність на попередній
посаді, що підтверджується записом у
трудовій книжці. 24.03.2005 року ОСОБА_2
звільнена у зв'язку з виходом на пенсію,
за ст. 38 КЗпП України. З 26.08.2003 року
ОСОБА_2 була незаконно відсторонена
відповідачем від роботи, без пояснення
підстав відсторонення від роботи та за
відсутності підстав для відсторонення
від роботи. Являючись працівником ЗАТ
«Кілійський виноробний завод», з 26.08.2003
року по 23.03.2005 року ОСОБА_2 знаходилась у
вимушеному прогулі з вини відповідача,
у зв'язку з відстороненням від роботи.
Окрім того, при звільненні з роботи
відповідач не виплатив їй усі належні
до сплати суми, а саме середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
чим допустив затримку повного
розрахунку при звільненні. На підстави
викладеного позивач просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вказане рішення з ухваленням
нового рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального права. (а. с. 205-210)

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з
наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 296 від
15.11.1972 року ОСОБА_2 була прийнята на
посаду робочої будівельної бригади
Кілійського ВЗУ, а 24.03.2005 року звільнена
за ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з
виходом на пенсію за віком, що
підтверджується копією трудової
книжки. Згідно з довідкою ЗАТ «КВЗ» № 543
від 15.12.2006 року середньомісячна
заробітна плата ОСОБА_2 за
червень-липень 2003 року склала 942,31
гривні.

Відповідно до довідки ЗАТ «КВЗ» №
445 від 17.09.2004 року ОСОБА_2, дійсно в цей
період була працівником ЗАТ «КВЗ» та
рахувалась оформлювачем готової
продукції Кілійського винцеху.

Накази про звільнення ОСОБА_2 або
про її відсторонення від роботи
адміністрацією ЗАТ «КВЗ» до 24.05.2005 року
не видавались.

У період з 26.08.2003 року по 01.09.2003
року працівники ЗАТ «КВЗ» були
позбавлені можливості працювати,
оскільки органами державної
виконавчої служби на виконання ухвал
Приморського районного суду м. Одеси
від 15.08.2003 року, 29.08.2003 року, був
накладений арешт на майно ЗАТ «КВЗ», і
останнє фактично не працювало,
працівники підприємства на територію
не допускались.

Оскільки ОСОБА_2 не працювала в період з
26.08.2003 року по 01.09.2003 року не з вини
роботодавця, з роботи у 2003 році за
ініціативою роботодавця не
звільнялась, вважати, що вона з 26.08.2003
року по 23.03.2005 року знаходилась у
вимушеному прогулі неможливо.

Доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.