Справа № 496/1168/13-ц
Провадження 2/496/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

13.02.2014 року Біляївський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого - судді Буран В.М.

при секретарі - Камочкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Біляївка цивільну справу за позовом
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - Біляївська
державна нотаріальна контора Одеської
області, Усатівська сільська рада
Біляївського району Одеської області
про встановлення факту що особа є
матір'ю позивачки, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину з законом, про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вказаним
позовом та просять суд встановити
факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити, факт
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2; поновити ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 строк позовної давності для
звернення до суду, визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 02.04.1986 року
виданого Біляївською районною
державною конторою Одеської області,
спадкова справа № 104/85, після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на
житловий будинок АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
«А» загальною площею 43.1 кв.м, житловою
площею 26,8 кв.м та надвірних споруд
літньої кухні літ. «Б» на земельній
ділянці площею 0,1200 га; визнати за
ОСОБА_2 право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на ? частину
житлового будиноку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
«А» загальною площею 43,1 кв.м, житловою
площею 26,8 кв.м та надвірних споруд
літньої кухні літ. «Б» на земельній
ділянці площею 0,1200 га.

Позивачі у судовому засіданні
підтримали свої позовні вимоги
просять їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла мати
позивачів - ОСОБА_5. Спадкоємцями після
смерті ОСОБА_5, є її діти- ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Спадковим
майном після смерті ОСОБА_5 є
житловий будинок з надвірними
спорудами розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Після смерті матері
відповідачка ОСОБА_3 отримала в
Біляївській державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок з надвірними спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1, по спадковій
справі № 104/85 від 02.04.1986 року.

Інші спадкоємці за законом ОСОБА_8
ОСОБА_1, ОСОБА_2 з заявою до

нотаріальної контори не звертались,
заяв про відмову від спадщини не
подавали. На момент смерті матері
ОСОБА_5 були зареєстровані в спірному
житловому будинку та проживали
фактично ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом зі
своєю сім'єю. ОСОБА_8 на той час була
фактично зареєстрована в будинку, але
проживала в гуртожитку в АДРЕСА_2.
ОСОБА_2 не була зареєстрована в
спадковому будинку, але фактично
прийняла спадщину шляхом отримання
майна: пральної машинки «Малютка» та
швейної машини. Позивачі посилались,
що вони разом з ОСОБА_3 за свої кошти
поховали мати, поділили майно між
трьома сестрами, поділили кошти які
залишились після смерті матері по 250
рублів кожній сестрі, та спільно
деякий час разом утримували
батьківський будинок, робили ремонт
будинку та господарських споруд,
обробляли город. Позивачі вважають, що
фактично прийняли спадщину після
смерті матері ОСОБА_5. Сестра ОСОБА_8
не приймала участі в похованні
матері, на той час зловживала
алкогольними напоями, позивачі взяли
на себе опікування її донькою -
відповідачкою ОСОБА_4 , якій на той час
було 6 років.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_8.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є її
донька ОСОБА_4, яка за рішенням
Апеляційного суду Одеської області
від 17 квітня 2012 року отримала спадщину
у вигляді ? частини на зазначений
будинок. Також позивач ОСОБА_1
посилалась на то, що при видачі
паспорту у 1963 році помилково було
зазначено її «по-батькові» як
«ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1», просить
встановити факт родинних відносин.
Позивачі просять суд поновити строк
позовної давності для звернення до
суду посилаючись на те, що їм не було
відомо що вони також мають право на
спадщину після смерті матері, про це
вони дізнались тільки після звернення
до нотаріальної контори у 2011 році.
Нотаріусом позивачам було
рекомендовано звернутись до суду для
встановлення факту прийняття спадщини
та скасування свідоцтва про право на
спадщину , яке було видано у 1986 році
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 не
заперечувала проти задоволення
позову, дала такі ж пояснення як і
позивачі.

Відповідач ОСОБА_4, заперечувала проти
позову посилаючись на наступне.
Спадщина відкрилась після смерті
ОСОБА_5 померлої 15.11.1984 року на спадкове
майно - будинок по АДРЕСА_1. Позивачі
відповідно до норм ст. 549 ЦК України (
1963р) фактично не прийняли спадщину, не
вступили в управління та володіння
майном, так як фактично в зазначеному
будинку не проживали. Рішенням
Апеляційного суду Одеської області
від 17 квітня 2012 року за ОСОБА_4 визнано
право власності на ? частину
спадкового майна - житлового будинку
АДРЕСА_1. Просила в позові відмовити
повністю.

Представник третьої особи Усатівської
сільської рада Біляївського району
Одеської області в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
просить суд відмовити в задоволені
позову, посилаючись на те, що позивачі
не вступили в управління майном після
смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_6
року, ніколи до сільради не звертались
з питань оформлення спадщини.

Представник третьої особи
Біляївської державної нотаріальної
контори Одеської області до суду не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
подав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності представника.

Заслухавши пояснення позивачів,
відповідачів, третю особу, покази
свідків на підставі доказів
досліджених в судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_5,
смерть зареєстрована Усатівською
сільрадою, Біляївського району,
Одеської області , актовий запис № 74
від 15.11.1984 року.

Спадкоємцями першої черги за законом
в рівних частках, відповідно до ст. 529 ЦК
України ( 1963 року) який діяв на час
відкриття спадщини, після смерті
ОСОБА_5, є її діти: ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_5,
є житловий будинок з

надвірними спорудами розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

02.04.1986 року ОСОБА_3 отримала в
Біляївській державній нотаріальній
конторі Свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок з надвірними спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1, по спадковій
справі № 104/85, після смерті ОСОБА_5.

Інші спадкоємці за законом, після
смерті ОСОБА_5 її діти ОСОБА_8 ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, станом на 1986 рік з заявою до
нотаріальної контори не звертались.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла мати
відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_8.

29.04.2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.04.1986 року
виданого Біляївською районною
державною конторою Одеської області,
спадкова справа № 104/85, після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та
визнання права власності на ? частину
житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 17 квітня 2012 року, скасовано
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 24 жовтня 2011 року,
позов ОСОБА_4 задоволений частково та
визнано недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом від 02.04.1986 року
виданого Біляївською районною
державною конторою Одеської області,
на ім'я ОСОБА_3 в ? частині. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на ? частину
спадкового майна - житлового будинку
АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням встановлено коло
спадкоємців першої черги після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а
саме зазначено , що спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, є її
діти ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року
фактично спадщину прийняли її чотири
доньки: ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до довідки виданої
Усатівською сільрадою Біляївського
району Одеської області № 562 від 06.06.2011
року станом на день смерті ОСОБА_5
матері позивачів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші члени сім'ї були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1, разом із своєї сім'єю,
за вказаною адресою була зареєстрована
і проживала до 15 травня 1998 року, тому
вважаються такою, що прийняла спадщину,
після смерті своєї матері ОСОБА_5.

Також в судовому в судовому засіданні
встановлено, що після смерті ОСОБА_5
її доньки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_13
вступили в управління і володіння
майном, а саме вони разом з
відповідачкою ОСОБА_3 за свої кошти
поховали мати, та поділили майно та
грошові т кошти по 250 рублів кожній
між трьома сестрами, спільно деякий
час разом утримували батьківський
будинок, робили ремонт будинку та
господарських споруд, обробляли
город. А позивач ОСОБА_2 після смерті
матері забрала собі спадкове майно:
пральну машинку «Малютка» та швейну
машинку. Ці обставини підтверджуються
показами свідків: ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16. Ці дії свідчать про те, що вони
фактично прийняли спадщину після
смерті матері ОСОБА_5.

На підставі ст.ст.548, 549 ЦК України (1963р.)
для прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном, або якщо він подав
державній нотаріальній

конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України ( 2003
року) спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку встановленого ст. 1270 ЦК, він не
заявив про відмову від неї.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що
ОСОБА_1 не проживала у вказаному
будинку, а проживала окремо у своєму
будинку за адресою АДРЕСА_1 не
підтверджуються наданими до суду
документами.

Відповідно до паспорту будівельника
на будинок АДРЕСА_1 , вбачається що
даний будівельний паспорт був виданий
у 1992 році, рішення про виділення
земельної ділянки ОСОБА_17, чоловікові
ОСОБА_1, було надано у 1987 році, тобто
після смерті ОСОБА_3

Суд також не приймає до уваги
пояснення відповідача ОСОБА_4, що
позивачі відмовились від спадщини
після смерті своєї матері ОСОБА_5 тому
не мають право на спадкування, так як
це не підтверджується жодним доказом.

Згідно зі ст. 553 ч.1 ЦК України (1963 року)
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Вказана відмова
повинна бути оформлена в
нотаріальному порядку. Відповідачкою
ОСОБА_4 не надані докази, які б свідчили
про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
відмову від спадщини в встановленому
законом порядку. Також це не
вбачається із матеріалів спадкової
справи після смерті ОСОБА_5.

Таким чином суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , фактично прийняли
спадщину після смерті їх матері
ОСОБА_5, нарівні з іншими спадкоємцями
ОСОБА_8 та ОСОБА_8, а тому відповідно до
ст.. 560 ч.1 ЦК України (1963 року) позивачі
могли одержати свідоцтво про право на
спадщину в любий час, оскільки ч. 1 ст. 561
ЦК України( 1963р.) термін видачі
Свідоцтва про право на спадщину не
обмежений.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах
про спадкування» (п. 27), отримання
спадкоємцем, який прийняв спадщину,
свідоцтва про право на спадщину
відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а
не обов'язком спадкоємця. Відсутність
у спадкоємця свідоцтва про право на
спадщину не може бути підставою для
відмови у відкритті провадження у
справі. Отже суд вважає, що
кожному із спадкоємців належить по ?
частці в спадковому майні . За
позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 може бути
визнано право власності ? частину
кожному, на житловий будинок АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Що стосується доводів представника
відповідача, що на даний час є рішення
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2012 року, по справі за позовом
ОСОБА_18 до ОСОБА_3, яким за ОСОБА_18
визнанно право власності в порядку
спадкування на ? частину спірного
будинку, яке набрало законної сили, то
тут слід зауважити наступне.

При розгляді позову ОСОБА_18 до ОСОБА_3
не розглядались вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
суд не вирішував питання про їх
спадкові права та інтереси, а тому
рішення судів по справі за позовом
ОСОБА_18 до ОСОБА_3, не можуть бури
перешкодою в судовому захисту
позивачів по цієї справі.

Відповідно до «Прикінцевих та
перехідних положень» Цивільного
Кодексу України (2003 року) п. 5 правила
книги шостої Цивільного кодексу
України застосовується також до
спадщини, яка відкрилась, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963
року, при спадкуванні за законом
спадкоємцями першої черги є в рівних
частках діти (у тому числі усиновленні).
Згідно з ст. 1278 ЦК України ( 2003 року)
частки кожного із спадкоємців у
спадковому майні є рівними.

Також відповідно до ст.1280 ЦК України (
2003р.) якщо після спливу строку для
прийняття спадщини і після розподілу
її між спадкоємцями спадщину прийняли
інші спадкоємці , вона підлягає
перерозподілу між ними.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у

разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Листом від 20.06.2011 року № 1051/02-14
Біляївською державною нотаріальною
конторою позивачам рекомендовано
звернутись до суду з позовом про
визнання права власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Відповідно до «Узагальнення Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду міста Києва від 01
січня 2006 року» зазначено, що положення
ст. 549 ЦК України (1963 року) стосовну
факту прийняття спадщину
застосовуються у випадках якщо
спадщина відкрилась до 1 січня 2004
року.

Суд вважає за можливе поновити строк
позовної давності, з підстав того, що
позивачі є необізнаними людьми, не
знали про те, що вони мали право
звернутись до суду з заявою про
визнання за ними права на спадщину
після матері ОСОБА_5, та визнання
недійсним свідоцтва про спадщину за
законом, яке отримала відповідачка
ОСОБА_3 у 1986 році. При розгляді справи
суд дійшов висновку, що позивачі
помилялись про дійсні обставини
прийняття спадщини після смерті
матері, які на їх думку складались
певним чином. Коли вони дізнались про
отримання спадщини ОСОБА_4 то
освідомили, що обставини спадкування
після матері є іншими ніж вони вважали
Остаточно позивачі освідомили своє
право на звернення до суду за захистом
своїх прав, тільки у 2011 році коли вони
звернулись до нотаріальної контори,
також вказане право їм було роз'яснено
в суді при розгляді справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права на
спадщину.

Суд враховує, що діючим законодавством
не встановлений термін для прийняття
спадщини, а вступ в управління та
володіння спадковим майном є
фактичним прийняттям спадщини.

Відповідачка ОСОБА_4 та ії
представник не подавали до суду заяви
про застосування строків позовної
давності , що передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК
України, тому у суду немає підстав для
застосування строків позовної
давності у даній цивільній справі.

Також суд вважає, що підлягають
задоволенню вимоги стосовно визнання
частково недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 02.04.1986
року виданого Біляївською районною
державною конторою Одеської області,
спадкова справа № 104/85, після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1301 ЦК України ( 2003 р. )
Свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням
суду, якщо буде встановлено, що особа,
якій воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках
встановлених законом.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.04.1986 року
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 року нотаріусом не було
перевірено коло спадкоємців, що
привело до порушення права на
спадщину інших спадкоємців.
Відповідачка ОСОБА_3 мала право на
спадкування тільки на ? частку в
спадковому майні , а не все спадкове
майно. З таких підстав нотаріусом
було безпідставно видане свідоцтво
про право на спадщину на ? частки
спадкового майна, яке належало іншим
спадкоємцям.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільного права та
інтересу є визнання права, визнання
правочину недійсним, припинення дії
яка порушує право, відновлення
становища яке існувало до порушення
права.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Ст. 319 ч. 1, 3 ст. 321 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на свій власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Право власності
є непорушним. Ніхто не можу бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача ОСОБА_4 та її представника
, що позивачі фактично не прийняли
спадщину, не вступили в управління та
володіння майном, фактично в
зазначеному будинку не проживали, так
як ці твердження спростовуються
наведеними раніше доказами. Також
суд приймає до уваги, що підставою для
визнання права

на спадкування на зазначене майно
відповідачки ОСОБА_4 були ті ж самі
обставини на які посилаються
позивачі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є
донькою ОСОБА_19, даний факт не
оспорюється сторонами по справі, в
судовому засіданні усі учасники
судового розгляду визнали цю
обставину.

Суд вважає можливим встановити
факт родинних відносин між ОСОБА_1 та
її матір'ю ОСОБА_5, що крім визнання
усіма учасниками по справі,
підтверджується також наступним.
Відповідно до свідоцтва про
народження вбачається, що ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року місто
народження с. Кримно ,
Заболотьївського району Волинської
області. В графі батько записаний
ОСОБА_22 , в графі мати - ОСОБА_5. В
паспорті ОСОБА_1 зазначено
«по-батькові» замість «ОСОБА_1» -
«ОСОБА_1» .

Факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є
матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
підтверджується: довідкою
Усатівською сільрадою Біляївського
району Одеської області № 562 від 06.06.2011
року , де вказано її по батькові
«ОСОБА_1», повним співпадінням в
свідоцтві про народження та паспорті
громадянина України, місця та дати
народження; показами свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, визнанням сторонами
даного факту.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦК України,
обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі , не підлягають доказуванню

Також Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах
про спадкування», п. 2, справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, які можуть вплинути
на спадкові права й обов'язки інших
осіб та ( або) за наявності інших
спадкодавців.

Суд відмовляє позивачам у частці
визнання право власності на літню
кухню, оскільки рішенням апеляційного
суду від 17 квітня 2012 року, встановлено
що на місці літньої кухні ОСОБА_4
самочинно побудувала 2 поверхову
споруду, яка не може входити до складу
спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 529,525, 526, 548, 549 ЦК
України ( 1963 р.) ст. ст. 16, 317, 319, 321, 392, 1216,
1220,1221, 1261, 1268, 1270, п. 5 «Прикінцевих та
перехідних положень» ЦК України,
«Узагальнення Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
міста Києва від 01 січня 2006 року»,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову
практику у справах про спадкування ",
ст. ст. 10, 11, 209, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Встановити, факт родинних відносин, а
саме що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити, факт прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк
позовної давності для звернення до
суду.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від
02.04.1986 року виданого Біляївською
районною державною конторою Одеської
області, спадкова справа № 104/85, після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6
року, на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку
літ.«А» загальною площею 43.1 кв.м,
житловою площею 26,8 кв.м на земельній
ділянці площею 0,1200 га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на ?
частину житлового будиноку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
«А» загальною площею 43.1 кв.м, житловою
площею 26,8 кв.м на земельній ділянці
площею 0,1200 га

В задоволенні іншої частині позову -
відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції.

Суддя
Буран В.М.