ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
Кириченко Н.О.,

при секретарі
Вотькало О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Дарницький
районний суд м. Києва з позовом до
відповідача про стягнення боргу, в
якому зазначив про те, що 28.08.2012 року він
дав у борг відповідачу 16 300 грн. строком
на два місяці. У обговорений строк
відповідач кошти не повернув,
натомість 28.05.2013 року він написав
розписку, в якій зазначив, що 28.08.2012 року
отримав у борг кошти та зобов"язується
їх повернути до 20.06.2013 року, але у
вказаний термін кошти не повернув та
13.08.2013 року повторно написав розписку в
якій вже вказував термін повернення
боргу 01.09.2013 року. Однак на час
звернення до суду з позовом
зобов"язання не було виконане.
Неодноразові звернення з даного
приводу відповідачем ігнорувалися, у
зв"язку з чим позивач звернувся до суду
з вказаним позовом та просив стягнути з
відповідача 16 300 грн. боргу, 1255,90 грн.
відсотків за користування коштами та
529,75 грн. - 3% річних від простроченої
суми, а також понесені судові втрати в
розмірі 1000 грн. на правову допомогу.

Представник позивача позовні
вимоги про стягнення боргу підтримав,
просив позов розглядати у його
відсутність.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суду не повідомив,
тому суд ухвалив розлядати справу у
його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про те, що позовнів
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розписки (а. с. 4)
відповідач отримав у борг від позивача
грошові кошти в розмірі 16 300 грн. та
зобов"язався повернути їх до 01.09.2013
року.

У встановлений строк позика не
була повернута позивачеві.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона передає
у власність другій стороні грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобоа"язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимогу цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов"язання, на
вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встаноленого
індексу інфляції за весь час
прострочення , а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи зазначене, суд вважає
такими що підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо стягнення основної
суми боргу в розмірі 16 300 грн. та 529,75 грн.
- 3% річних від простроченої суми.

Щодо вимог про стягнення
процентів у розмірі 1255,90 грн., то в цій
частині позовних вимог слід відмовити,
оскільки згдіно положень ч. 2 ст. 1048 ЦК
України, договір позики вважається
безпроцентним, якщо він укладений між
фізичними особами і не пов"язаний із
здісненням підприємницької діяльності
хоча б однією із сторін.

Також не можуть бути стягнуті з
відповідача на користь позивача 1000 грн.
на правову допомогу, оскільки
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом. Так згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 27.04.06 № 590
граничний розмір таких витрат складає
40 відсотків від мінімальної заробітної
плати за годину роботи. Якщо
компенсація сплачується за рахунок
держави граничний розмір таких витрат
не може перевищувати суму, що
обчислюється виходячи з того, що особі,
яка надає правову допомогу,
виплачується 5% розміру мінімальної
заробітної плати за повний робочий
день. Проте, до суду не надано
розрахунку вартості виконаних робіт та
затраченого робочою часу, Крім того, з
поданих документів не вбачається, чи
надавалася правова допомога позивачу
фахівцем у галузі права, чи має він
право за законом на надання правової
допомоги та чи надавав таку допомогу як
фахівець у галузі права, чи як
представник позивача. Також не є
належним доказом про сплату витрат на
отримання правової допомоги
ксерокопія квитанції. З огляду на
викладене, підстави для стягнення
витрат на правову допомогу відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212,
213, 214, 218 ЦПК України і на підставі ст.
ст. 16, 526, 527, 530, 610, 625, 1046, 1048 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
заборгованої суми - 16 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування 3%
річних - 529,75 грн.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
винесення.

Суддя: