Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/248/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Комлач О.Ф.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді: Суровицької
Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Чельник О.І.,

при секретарі Крисановій
Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
кредитної спілки «Реал Кредит» на
заочне рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 06 червня 2013 року у справі
за позовом кредитної спілки «Реал
Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року кредитна спілка
«Реал Кредит» (далі - КС) звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Зазначала, що 18 квітня 2008 року між
кредитною спілкою та відповідачем
ОСОБА_2 укладено кредитний договір,
відповідно до якого відповідачу надано
кредит у сумі 5 700 грн. строком до 10
квітня 2010 року зі сплатою 0, 1918
відсотків за кожен день користування
кредитом. В цей же день в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між кредитною спілкою та
ОСОБА_3 укладено договір поруки,
відповідно до якого відповідачі перед
позичальником виступають як солідарні
боржники. У зв'язку з тим, що
позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконав, виникла
заборгованість за кредитним договором.

Кредитна спілка просила суд стягнути
з відповідачів солідарно на її користь
заборгованість за кредитним договором,
а саме по кредиту - 4 274 грн.91 коп., по
процентам - 13 127 грн.04 коп., пені - 24 234
грн.79 коп., штрафу - 5 144 грн.33 коп.,
всього в сумі 46 781 грн.07 коп., а також
відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 06 червня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
кредитної спілки заборгованість по
кредиту в сумі 4 274 грн.91 коп. та 40 грн.70
коп. судового збору (а.с.44-47). В решті
позовних вимого відмовлено.

В апеляційній скарзі кредитна
спілка просить заочне рішення
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник КС не прибув,
надав письмове клопотання про розгляд
справи в його відсутність (а.с.84).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які належним чином
відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК
України повідомлені під розписку про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не прибули (а.с.94,95).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка представника позивача та
відповідачів не перешкоджає
розглядові справи.

У зв'язку з неявкою в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із наступних
підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК
України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків(ч.1 ст.7626 ЦК
України).

Зобов'язання, згідно статті 526 ЦК
України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
18 квітня 2008 року між КС «Реал Кредит» і
ОСОБА_2, як членом цієї спілки, укладено
кредитний договір № 136/К-1, відповідно
до якого позивач надав відповідачу
кредит у сумі 5 700 грн. на соціальні
потреби (проведення опалення) строком
на 24 фактичних місяців від дати
отримання позичальником кредиту. Плата
за користування кредитом (проценти)
становить 0,1918 % за день від суми залишку
кредиту за кожен день користування
кредитом (п.п.1.2, 2.1, 3.1 договору, а.с.4-5).

Крім того, сторони передбачили у
кредитному договорі відповідальність
позичальника за порушення зобов'язань
у формі:

- пені в розмірі 1 % від суми
простроченого зобов'язання за
порушення строків сплати кредиту
та/або процентів за користування
кредитом за кожен день прострочення
(п.6.3. договору);

- штрафу у розмірі 30 % від суми
простроченого зобов'язання при
простроченні погашення кредиту та/або
процентів за користування кредитом
згідно графіка платежів більше ніж 30
календарних днів (п.6.4 договору).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 18 квітня 2008
року між КС «Реал Кредит» та ОСОБА_3
укладено договір поруки, згідно якого
вона, як поручитель та боржник несуть
солідарну відповідальність перед
кредитодавцем. Поручитель відповідає
по зобов'язаннях боржника у повному
обсязі, тобто: повернення кредиту,
виплату процентів за користування
кредитом, сплату пені та штрафних
санкцій, відшкодування збитків (п.2.1, 2.5
договору поруки, а.с.7).

Пунктом 4.4. договору поруки
передбачено термін пред'явлення вимоги
до поручителя на протязі 5 (п'яти) років
з дати, визначеної п.5.1 даного договору.

У пункті 3.3. кредитного договору
сторони домовились, що погашення
кредиту та процентів за користування
кредитом здійснюватиметься згідно
графіка платежів, що наведений у цьому
пункті договору.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що
він діє до повного виконання сторонами
власних обов'язків за цим договором.

Поряд із встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів згідно графіка), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Отже, у договорі сторони встановили
як строк дії договору - до моменту
виконання сторонами в повному обсязі
взятих на себе зобов'язань, так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких
підлягав виконанню у строк не пізніше
10 квітня 2010 року.

З позовом про стягнення
заборгованості КС звернулась в суд 09
квітня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджується,
що відповідач перестав виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та процентів за користування
кредитом з 10 листопада 2008 року (а.с.9).

Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Суд першої інстанції правильно
встановив і вказане підтверджується
матеріалами справи, що зобов'язання
ОСОБА_2 за кредитним договором виконані
не були, тому станом на 27 лютого 2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором в сумі 46 781 грн.07
коп., з яких: борг по тілу кредита - 4 274
грн.91 коп., заборгованість по процентам
за користування кредитом - 13 127 грн.04
коп., борг по пені відповідно до п.6.3
договору в сумі 24 234 грн.79 коп., борг по
штрафу відповідно до п.6.4 договору в
сумі 5 144 грн.33 коп..

Також суд погодився з розрахунком
заборгованості, наданим позивачем
(а.с.8).

Проте, ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову і стягнення
заборгованості лише з боржника ОСОБА_2
в сумі заборгованості по тілу кредита
та відмовляючи у стягненні процентів
за користування кредитом, пені, штрафу
і у стягненні заборгованості солідарно
з поручителем, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не довів, за
рахунок яких коштів було надано кредит,
не надав ліцензію на право здійснення
фінансових послуг у зв'язку з чим
неможливо встановити чи ґрунтуються на
законі умови договору в частині
процентів за користування кредитом . Не
надав позивач доказів того, що ОСОБА_2
був членом кредитної спілки, а також
доказів про повідомлення поручителя
щодо необхідності виконання
зобов'язання за кредитним договором.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки суд прийшов до цих
висновків з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Всупереч ч.4 ст.10 ЦПК України суд не
забезпечив всебічне і повне з'ясування
обставин справи, не роз'яснив особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, не попередив про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій.

Суд не дав належну оцінку кредитному
договору, зокрема умовам про
нарахування процентів за користування
кредитом, нарахування пені та штрафу.

Не звернув увагу на те, що кредитний
договір не визнаний в установленому
законом порядку недійсним та є чинним.

Відповідно до ст.1050, 1056-1 ЦК України
проценти є платою за користування
грошима і підлягають сплаті боржником
за правилами основного грошового
боргу.

Пунктом 3.1 кредитного договору
сторони передбачили, що проценти за
користування кредитом позичальник
сплачує у розмірі 0,1918 % за день від
залишкової суми кредиту до дня повного
погашення заборгованості за кредитом.

Ця умова договору узгоджується із
ч.1ст.1048 ЦК України, якою встановлено, що
у разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики. Позика
вважається повернутою позикодавцеві в
момент, зокрема, зарахування грошової
суми, що позичалася, на його
банківський рахунок (ч.3ст.1049 ЦК
України).

За таких обставин позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики.

Суд не звернув увагу на ту обставину,
що відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових
поясненнях(а.с.26) частково визнав позов,
а саме суму заборгованості без
штрафних санкцій, яка складається з
тіла кредиту та процентів за
користування кредитом. Заяву про
застосування строку позовної давності
не надавав.

Тому вимоги КС про стягнення суми
заборгованості по тілу кредита та
процентів за користування кредитом є
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6.3 укладеного між
сторонами кредитного договору, при
простроченні погашення кредиту та/або
процентів за користування кредитом
згідно графіка платежів, кредитодавець
має право нараховувати пеню в розмірі 1%
(один відсоток) від суми простроченого
зобов'язання по поверненню кредита та
/або сплаті процентів за користування
кредитом за кожен день прострочення.

При простроченні погашення кредиту
та/або процентів за користування
кредитом згідно графіка платежів
більше ніж на 30 календарних днів,
кредитодавець має право нарахувати
штраф у розмірі 30 % від суми
простроченого зобов'язання по
поверненню кредиту та/або сплаті
процентів за користування кредитом
(п.6.4 кредитного договору).

Цивільне законодавство передбачає
два види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України
передбачає, що спеціальна позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до наданого КС розрахунку
заборгованості по кредиту та
несплаченим відсоткам, пеня на
прострочені відсотки та пеня на
прострочений кредит станом на 27 лютого
2013 року ( а.с.8), обрахована за період 365
днів до дати звернення до суду з
позовом, тобто із застосуванням
спеціальної позовної давності в один
рік по нарахуванню пені.

Частина 3 статті 551 ЦК передбачає, що
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Положення частини третьої статті 551
ЦК України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через не співмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати , зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання)(п.27 постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

Суд першої інстанції не звернув
увагу на письмові пояснення ОСОБА_2 та
не дав їм належну правову оцінку. Із
змісту пояснень вбачається, що
відповідач не визнає розмір неустойки
(штрафних санкцій), який на його думку є
значно завищеним по відношенню до суми
боргу по кредиту. Зазначає про тяжкий
матеріальний стан своєї сім'ї, про
непрацездатність за віком та станом
здоров'я, про наявність на утриманні
двох неповнолітніх дітей (а.с.26).

Колегія суддів, з врахуванням змісту
письмового пояснення відповідача
ОСОБА_2, наданого ним в суд першої
інстанції, розцінює ці пояснення як
заяву про зменшення розміру
неустойки(пені та штрафу).

Як істотні обставини в розумінні ч.3
ст.551 ЦК України , які підтверджуються
матеріалами справи, суд приймає до
уваги такі обставини: відповідач є
пенсіонером, хворіє, у зв'язку з чим
потребує періодично стаціонарного
лікування, він та його дружина ОСОБА_3 є
опікунами двох неповнолітніх онуків -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.27, 98).

Тому розмір пені, яку позивач просить
стягнути з відповідачів, підлягає
зменшенню з 24 234 грн.79 коп. до 6 500 грн.,
а штраф з 5 144 грн.33 коп. зменшенню до 2500
грн.

При цьому суд виходить з того, що межі
дії принципу свободи договору
визначаються законодавством з
урахуванням критеріїв справедливості,
добросовісності, пропорційності і
розумності. Суд вважає також, що
позикодавець, надавши позичальнику
кредит під 70,01% річних, завуалювавши
розмір процентів у кредитному договорі
під 0,1918 % за кожен день користування
кредитом, діяв всупереч зазначеним
критеріям.

Також колегія суддів враховує
рішення Конституційного Суду України
у справі № 1-26/2011 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011, в якому зазначено, що держава,
держава забезпечує особливий захист
більш слабкого суб'єкта економічних
відносин, а також фактичну, а не
формальну рівність сторін у
цивільно-правових відносинах, щляхом
визначення особливостей договірних
правовідносин у сфері споживчого
кредитування та обмеження дії
принципу свободи цивільного договору.
Це здійснюється через встановлення
особливого порядку укладення
цивільних договорів споживчого
кредиту, їх оспорювання, контролю за
змістом та розподілу відповідальності
між сторонами договору.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення коштів з поручителя
солідарно з боржником з тих підстав, що
позивач не надав докази щодо
направлення відповідачці ОСОБА_3
повідомлення про наявність
заборгованості за кредитним договором
і необхідності її сплати, суд прийшов
до висновків, які не відповідають
обставинам справи та допустив
порушення норм матеріального права.

Суд не врахував роз'яснення в п.24
постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
про те, що пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку і
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником (ч.1
ст.553 ЦК України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки (штраф,
пеня), відшкодування збитків, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.1, п.1.2. договору
поруки, укладеного між КС та ОСОБА_3,
поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.
Позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
(а.с.7).

Тому, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає до
стягнення солідарно на користь
кредитної спілки «Реал Кредит» основна
заборгованість станом на 27 лютого 2013
року по кредиту в сумі 4 274 грн.91 коп.,
заборгованість по процентам в сумі 13
127 грн.04 коп., пеня відповідно до п.6.3
кредитного договору в сумі 6500 грн.,
штраф згідно п.6.4 кредитного договору в
сумі 2500 грн., всього в сумі 26 401 грн.95
коп. (двадцять шість тисяч чотириста
одна гривня дев'яносто п'ять копійок).

Неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи є,
відповідно до п.3, п.4ч.1ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційним судом і
для ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
пропорційно до задоволених позовних
вимог з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає до
стягнення на користь кредитної спілки
«Реал Кредит» судовий збір в сумі 264
грн., а саме по 132 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ст.307, п.3, п.4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Реал Кредит» задовольнити.

Заочне рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 06 червня 2013 року скасувати.

Позов Кредитної спілки «Реал
Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки
«Реал Кредит» заборгованість за
кредитним договором № 136/К-1 від 18
квітня 2008 року станом на 27 лютого 2013
року : за основною сумою кредиту - 4 274
грн.91 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 13 127 грн.04 коп., пеню в сумі 6500 грн.,
штраф згідно п.6.4 договору в сумі 2500 грн.
, всього в сумі 26 401 грн. 95 коп. (двадцять
шість тисяч сімсот вісімдесят одна
гривня сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Кредитної спілки «Реал Кредит» судові
витрати в сумі 132 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: