СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/1376 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Калініченко
Доповідач - Мараєва Н.Є.
12.02.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
на рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 12.09.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до
підприємця ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед», 3-особа : ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 12.09.2013 р. відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП
ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед», 3-особа : ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення позивач просить це рішення
скасувати та постановити нове, яким
позов задовольнити, посилаючись на
його незаконність, зокрема, що суд
неповно з"ясував обставини справи, не
дав належної оцінки доказам, порушив
норми матеріального і процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, позивач звернувся
до суду із даним позовом, та просив
стягнути з ФОП ОСОБА_2 різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою в розмірі 7 063,70 грн. та
моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.,
стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» страхове відшкодування
в розмірі 4 034,32 грн. та стягнути з обох
відповідачів сплачений судовий збір.

Обґрунтовуючи позов посилався на те,
що транспортний засіб марки «МАЗ»,
держ. номер НОМЕР_1 належить ФОП ОСОБА_2
і застрахований в ПАТ «Страхова
компанія «Дпіпроіимед», а ОСОБА_3
перебував з ФОП ОСОБА_2 в трудових
відносинах.

На підтвердження своїх позовних вимог
надав висновок експертного
автотоварозначвчого дослідження від
8.11.2012 р. №73 згідно якого матеріальний
збиток внаслідок ДТП визначено у
розмірі 10 375,35 грн.

Також, в своїй заяві та поясненнях,
наданих суду першої інстанції
зазначав, що про перебування ОСОБА_3 в
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, а
також про те, що транспортний засіб
марки «МАЗ», держ. номер НОМЕР_1
застраховано в ПАТ «СК «Дніпроінмед»
він дізнався лише з листа ФОП ОСОБА_2
№ 176/12 від 11.12.2012 року.

Зазначав, що згідно страхового акту №
69/13/ГО від 28.02.2013 р.йому (позивачу)
підлягає виплаті страхове
відшкодування в розмірі 4034,32 грн., у
зв'язку з чим 01.03.2013 р. ним на адресу ПАТ
«СК «Дніпроінмед» направлена заява про
виплату страхового відшкодування,
однак, на день подачі позову страхове
відшкодування не виплачено.

Ухвалою суду від 21.08.2013 р. було
задоволено заяву представника
позивача про відмову від позовних
вимог до ПАТ «Страхова компанія»
Дніпроінмед» в частиністягнення 4034,32
грн., та закрито провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення з
ПАТ «Страхова компанія» Дніпроінмед»
страхового відшкодування в розмірі
4034,32 грн. (а.с.162, 163).

Судом також встановлено, що в наслідок
ДТП, що сталася 09.10.2012 р. за участю ТЗ
марки «МАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3 та ТЗ марки
«Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1, було пошкоджено автомобіль
позивача ОСОБА_1, і тим самим йому
було завдано матеріальних збитків.

Вказана обставина підтверджується
постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 31.10.2012 р., якоюОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст.ст. 122-4, 124 КУпАП України.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення є обов»язковою для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено дану постанову
суду, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що
26.04.2012 р. між ФОП ОСОБА_2 таПАТ «СК
«Дніпроінмед» укладено Генеральний
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів 12-04-26/01
ГО та Додаткову угоду № 1 від 26.04.2012 року
до даного Генерального договору.

Згідно п.п. 3.1.1. цього договору
страхування, обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих
встановлено 50 000,00 грн. на одного
потерпілого.

На виконання умов Генерального
договору ФОП ОСОБА_2 було подано до
страхової компанії повідомлення про
страхову подію із застрахованим
транспортним засобом в строки
передбачені страховим договором.

Згідно висновку страхового акту ПАТ
«СК «Дніпроінмед» від 28.02.2013 р.
підписаного позивачем, вказана ДТП
визнана страховим випадком, і
матеріальний збиток завданий позивачу
визначено в сумі 4034,32 грн.

До того ж, в п.2.4. страхового акту
зазначено, що потерпілий ОСОБА_1
претензій по даній страховій події не
має.

Тому, суд першої інстанції
обгрунтовано вважав, що позивач
погодився із визначеною страховою
компанією сумою матеріального збитку.

Також, 17.06.2013 р. позивач звернувся до
директора страхової компанії із
заявою про виплату страхового
відшкодування в розмірі 4034,32 грн.
(а.с.115), яке було виплачено позивачу,
що підтверджується платіжним
дорученням від 19.06.2013 р. № 2203.

Що стосується стягнення з ФОП ОСОБА_2
різниці між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою в розмірі 7 063,70 грн.
та моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.,
то суд правильно вважав, що ці вимоги
не підлягають задоволенню, оскільки, не
ґрунтуються на вимогах закону.

Так, встановлено, що позивач просив
стягнути зі страхової компанії суму
4034,32 грн., а вподальшому від своїх
позовних вимог до страхової компанії
відмовився.

Оскільки, договором страхування ліміт
страхової відповідальності
встановлено 50 000,00 грн., то суд правильно
вважав, що в даному випадку в межах
лімітів страхової суми
відповідальність по відшкодуванню
шкоди повинна нести страхова компанія,
а не особа, яка застрахувала свою
відповідальність - відповідач ФОП
ОСОБА_2, і позовні вимоги про
стягнення цієї суми також належало
пред»являти до страховика, тому,
відмовив у задоволенні вимог про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 різниці між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою в розмірі 7 063,70 грн.

Така позиція викладена в постанові
Пленуму ВСС України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
1.03.2013 р. №4.

Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Суд також правильно вважав, що доводи
позивача щодо необізнаності про
наявність у відповідача полісу
обов»язкового страхування, не
заслуговують на увагу, оскільки,
спростовуються наявними доказами у
матеріалах даної справи та
адміністративної справи, де була
зазначена інформація щодо страховика.

Крім того, в судовому засіданні
першої інстанції 3-особа по справі
ОСОБА_3 суду пояснив, що він особисто
повідомив позивача про наявність
договору обов»язкового страхування та
у якій страховій компанії
застрахований автомобіль.

Таким чином, суд правильно дійшов
висновку про те, що у позивача була
можливість звернутися із більшими
позовними вимогами до страхової
компанії, проте, він погодився із
сумою, визначеною страховим актом.

Тому, суд правильно дійшов висновку, що
позивачем не доведено своїх позовних
вимог щодо стягнення матеріальної
шкоди з відповідача ФОП ОСОБА_2

Не підлягають у даному випадку
задоволенню і вимоги щодо моральної
шкоди, оскільки, не ґрунтуються на
вимогах закону.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити,
а рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 12.09.2013 р. - залишити
без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :