Справа № 149/3992/13-ц Провадження №
22-ц/772/706/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Олійник І. В.Категорія:
46Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінни-цької
області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю відповідача, апелянта ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці, в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на
рішення Хміль-ницького міськрайонного
суду Вінницької області від 14 січня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

28 листопада 2013 року ОСОБА_4
звернулася у Хмільницький
міськрайон-ний суд Вінницької області
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
неус-тойки ( пені ) в сумі 33848,57 гривень
за прострочення сплати аліментів (а. с.
1), посилаючись на те, що відповідач за
рішенням суду як платник аліментів
щомі-сячно у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожитко-вого мінімуму на дитину
відповідного віку, на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, свої зобов'язання
належним чином не виконує, аліменти
спла-чує не щомісячно, через що у нього
регулярно має місце заборгованість,
яка ста-ном на 01.07.2013 року становить 5985,00
гривень. За період з 01.01.2012 року по 31.10.2013
року за розрахунком позивачки пеня, що
підлягає стягненню з ОСОБА_2 складає
33848,57 гривень.

Заявою від 25 грудня 2013 року ОСОБА_4,
враховуючи сплату боржником аліментів
у загальному розмірі 2100,00 гривень,
зменшила позовні вимоги до 30 153,67
гривень ( а. с. 35 ).

Рішенням Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 14 сі-чня 2014 року ( а. с. 50-52 )
позов задоволений частково; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (
пеню ) за прострочення сплати аліментів
на утримання сина за період з 01.01.2012
року по 01.11.2013 року в сумі 15006, 59 гривень;
на користь держави з відповідача
стягнуто 243,60 гривні судового збору. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
у справі, обидві сторони оскаржу-ють
його в апеляційному порядку. Позивачка
вважає судове рішення незакон-ним,
висновки суду такими, що не
відповідають обставинам справи,
грунтують-ся на недоведених
обставинах. На думку ОСОБА_4, судом
допущена однобіч-ність, неповнота та
необ'єктивність у дослідженні доказів
у справі, неправиль-ність застосування
норм матеріального права. Вона просить
скасувати оскаржу-ване рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі ( а. с. 57 ).

Відповідач ОСОБА_2, його представник,
вимагаючи скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення позову на суму
3062,76 гривні, посилаються на неповноту
встановлення судом обставин, що мають
значення для справи, неправильне,
неповне дослідження доказів та їх
оцінку, що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ( а. с. 68-72 ).

12 лютого 2014 року до суду надійшло
письмово викладене клопотання ОСОБА_4
про вирішення справи в порядку
апеляційного провадження без її
участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення та заперечення на апеляційні
скарги апелянта ОСОБА_2 та його
представника, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази в їх
сукупності, перевіривши законність і
обгрунтова-ність оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційних скарг та ви-мог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що обидві скарги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухва-лене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обґрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам, воно є
законним, об-ґрунтованим, об'єктивним і
справедливим.

Судом встановлено, що згідно
заочного рішення
Старокостянтинівського ра- йонного
суду Хмельницької області від 28 серпня
2009 року ( а. с. 7 ) ОСОБА_2 зобов'язаний
щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_4
на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
21.07.2009 року і до його повноліття.
Довідкою Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України від 17 березня 2011 року №
П-4879/25 ( а. с. 31-32 ) засвідчується
відсутність в ОСОБА_2 на цей час
заборгованості по сплаті аліментів.
Такий борг у сумі 3040,00 гривень має місце
станом на 01 січня 2014 року ( а. с. 45 ).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4, суд пер-шої
інстанції виходив із встановлених
фактичних обставин у справі, а саме з
то-го, що у відповідача дійсно має місце
заборгованість по сплаті аліментів,
чого він сам не заперечує, хоча за його
ж поясненнями у період часу, зазначений
у позові, він мав щомісячний дохід
приблизно 800,00-1400,00 гривень. Однак,
вимога про стягнення 30153,67 гривень пені
задоволенню у повному обсязі не
підлягає, оскільки неправильним її
розрахунком не враховано часткове
погашення плат-ником заборгованості по
аліментах, що мало місце неодноразово у
певні періоди, не враховано строк
кінцевої сплати аліментів за кожний
період. Суд не прийняв до уваги й
розрахунок пені, наведений особисто
ОСОБА_2 через безпід-ставне його
посилання на необхідність
застосування річного строку позовної
давності до вимог позивачки,
неправильність власне самого
нарахування.

Суд першої інстанції прийняв до
уваги, що зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися регулярно,
щомісячно. Обов'язковому з'ясуванню
підлягає розмір несплачених аліментів
по кожному з періодичних платежів,
належить встановити строк, до якого
кожне із цих зобо-в'язань мало бути
виконане. З врахуванням встановленого,
виходячи з із суми несплачених
аліментів за кожний місяць окремо від
дня порушення платником аліментів
свого обов'язку щодо їх сплати,
підсумовується розмір нарахованої
пені за кожний з прострочених платежів
та визначається її загальна сума.

З дотримання викладеного порядку
судом визначений розмір пені, що
підля-гає стягненню з відповідача за
період з 01.01.2012 року по 01.11.2013 року, у
розмірі 15006,59 гривень. Розрахунок
стягуваної суми, наведений судом в
оскар-жуваному рішенні, є правильним як
з огляду на сам математичний
розрахунок, так й у відповідності з
порядком здійснення нарахування
неустойки за порушен-ня зобов'язання по
своєчасному та в повному обсязі
виконуваної сплати алімен-тів на
утримання неповнолітньої дитини.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_4
зводяться до незгоди зі зменшенням
суми стягуваної пені, посилання на
більший його середньомісячний дохід,
ніж зазначає відповідач, приховування
ним власних доходів та свідоме
офіційне не працевлаштування.

Однак, погодитися з доводами
апеляційної скарги ОСОБА_4 не можна,
ос-кільки вони носять узагальнений
характер, не підтверджуються жодними
доказа-ми, тим більше такими, що
заслуговували б на увагу. Апелянтка
заперечує тяжке матеріальне становище
платника аліментів, проте в даному
випадку йдеться не про зменшення суми
пені, а про правильність і
справедливість її нарахування. Суд
прийняв до уваги, що ОСОБА_2 не
ухиляється від сплати аліментів на
утримання сина, в силу реальних
можливостей платить кошти на користь
пози-вачки, офіційно не
працевлаштований, заявлений позов
визнав частково, поси-лаючись на усні
домовленості з матір'ю дитини щодо
можливих затримок зі сплати аліментів.

Апеляційна скарга ОСОБА_2, його
представника ґрунтується на дове-

денні відсутності ухилення
відповідача від сплати аліментів,
виконання ним сво-го батьківського
обов'язку з утримання дитини,
частковому визнанні позовних вимог.

Разом з тим, в апеляційній скарзі
знову наведені обставини щодо
наявності в ОСОБА_2 щомісячного доходу
у розмірі від 800,00 до 1400,00 гривень,
нерегулярної сплати аліментів у
зв'язку з відповідними домовленостями
зі стя-гувачкою, що нічим не доводиться,
крім усних тверджень.

Суд прийняв до уваги часткове
визнання позову ОСОБА_2,
безпідс-тавність його посилань на
необхідність застосування до
заявлених вимог річ-ного строку
позовної давності та невірність
розрахунку суми пені, що значно зменшив
розмір коштів, які підлягають
стягненню на виконання відповідних
вимог чинного сімейного законодавства
України.

Щодо неповного з'ясування судом,
недоведеності обставин, що мають
зна-чення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального пра-ва, то такі
посилання в апеляційних скаргах не
заслуговують на увагу, оскільки не
відповідають дійсності,
спростовуються матеріалами справи,
наявними в ній доказами.

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції, викладені в
оскаржуваному рішенні, є правильними,
обг-рунтованими, такими, що
узгоджуються з фактичними обставинами
справи, не заперечуються мотивами
скарг обох сторін у справі, які
суперечать встановле-ним судом
об'єктивним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено,
що апеляційний суд відхиляє
апеля-ційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК Украї-ни, колегія cуддів -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 14 січ-ня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізо-ваного суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двад-цяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: