Справа № 342/2150/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гайдича
Р.М.

секретаря Гурак
Р.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом. В якому просить
стягнути з відповідача в її користь
додаткові витрати на навчання та
розвиток здібностей їхньої доньки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 7 864,5 грн.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов з наведених в ньому
підстав, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, подав заперечення
проти позову. Суду пояснив, що він не
працює, здійснює догляд за своїм дідом
якому 93 роки за, що отримує державну
допомогу і який на даний час перебуває
в лікарні у важкому стані. Він
сплачував аліменти на утримання дочки,
позивачки по справі, до досягнення нею
повноліття. Він не займається
підприємницькою діяльністю, на
утриманні має двоє неповнолітніх дітей
Просить суд в позові відмовити,
оскільки можливості надавати допомогу
повнолітній дочці, яка навчається, -
він не має.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язанні
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Частиною 2 цієї статті визначається, що
розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

В судовому встановлено, що:

Згідно копієї свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 стверджено, що
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її
батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.6).

ОСОБА_3 досягла повноліття
ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення нею
повноліття батько сплачував аліменти
згідно рішення суду.

Вона є студентом третього курсу
заочної форми навчання інституту
фундаментальної, гуманітарної
підготовки та заочно-дистанційного
навчання Івано-Франківського
національного технічного
університету нафти і газу, напряму
геодезія, картографія та землеустрій,
про що свідчить довідка № 2799, видана
22.09.2013 року (а.с.12).

За навчання ОСОБА_3 сплачує
відповідні кошти, що підтверджується
копією договору та квитанцій про
оплату за навчання (а.с.9-11).

Також встановлено, що відповідач
офіційно не працює, не займається
підприємницькою діяльністю (а.с.33), має
на утриманні двоє неповнолітніх дітей
(а.с.30-31) та отримує виплату, як
працездатна особа, яка не працює і
здійснює догляд за особою, яка досягла
80-ти річного віку в розмірі 13.86 грн. на
місяць (а.с.32).

Дані факти ніким не спростовано в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Оскільки в судовому засіданні
позивачка не довела ті обставини, на
які посилається в позовній заяві,
зокрема те, що кошти витрачені на
навчання повнолітньої дочки являються
додатковими витратами на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо) в розумінні
ст.185 СК України, також не довела, що
відповідач зареєстрований як
підприємець, здійснює торговельну
діяльність, від якої отримує дохід, що
дозволяє йому утримуючи двох
неповнолітніх дітей та сплачувати
кошти витрачені на навчання
повнолітньої дочки, також в судовому
засіданні позивачка не подала доказів
того, що їхня повнолітня дочка
позбавлена можливості працювати
самостійно і заробляти кошти
навчаючись на заочній формі навчання,
тому суд приходить до переконання, що в
задоволенні даного позову слід
відмовити.

На підставі наведенного, керуючись
ст. ст. 11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення додаткових
витрат на утримання дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Гайдич Р.М.