Справа НОМЕР_1-150/2011 р.
Провадження НОМЕР_1/204/2/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю представників позивачки за
первісним

позовом та відповідачки за зустрічним
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

за участю представників відповідачки
за первісним

позовом та позивачки за зустрічним
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю відповідачки за первісним
позовом

та третьої особи по зустрічному позову
ОСОБА_5

та її представника
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із
спільного майна, що є у спільній
сумісній власності та за зустрічним
позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи:
Інспекція державного архітектурного
будівельного контролю у
Дніпропетровській області, ОСОБА_8,
ОСОБА_5 про звільнення земельної
ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2008 року позивачка звернулися
до суду з позовом, в якому просила
виділити в натурі її частку земельної
ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі
1/4 частини (порівну між усіма
співвласниками). В обґрунтування
позову позивачка вказала на те, що вона
є співвласником земельної ділянки
розташованої в АДРЕСА_1. Співвласниками
даної земельної ділянки є ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Між ними виникають
спори про порядок користування і
володіння земельною ділянкою, на якій
розташовані їхні домоволодіння. Той
усний порядок користування, який
існував до даного часу, сусідами не
виконується, кожний намагається
відгородити, шляхом встановлення тину,
свою уявну частку, що призводить до
постійних сварок між ними. Поділити
їхнє майно, що є у спільній сумісній
власності, за домовленістю не можливо.
Крім того, позивачці необхідно
виділити в натурі свою частку із
сумісної власності земельної ділянки
для можливого подальшого продажу разом
з своїм домоволодінням.

Позивачка та її представники декілька
разів уточнювали та доповнювали
позовні вимоги та в остаточному
варіанті просили виділити ОСОБА_7 в
натурі 16/100 частин земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
варіанту № 3 висновку комісійної
судової земельно-технічної експертизи
№ 978-13 від 07.08.2013 року разом із додатком
№ 3 до висновку, тобто ділянку площею
133,44 кв.м, у складі: ділянки площею 63,17
кв.м. під квартирою НОМЕР_1 житлового
будинку літ «А-І», літньою кухнею літ.
«Е», сараєм літ «II», «III» (на плані,
доданому до висновку експертів, у
додатку № 3 забарвлена зеленим
кольором); ділянки площею 34,51 кв.м.
вільної від забудови (на плані,
доданому до висновку експертів, у
додатку № 3 забарвлена зеленим
кольором); 1/4 площі ділянки в 33,00 кв.м. - з
передачею в загальне користування між
всіма співвласниками домоволодіння
для проходу до частин земельних
ділянок, які їм належать,
обслуговування інженерних
комунікацій, житлових будинків літ. А-І,
літ. Б-І, літ. В-І, гаражу літ. Г, сараїв З,
Ж, І - 1/4 33,00 кв.м. = 8,25 кв.м. (на плані,
доданому до висновку експертів,
забарвлена червоним кольором у додатку
№ 3); 1/2 площі ділянки в 0,9 кв.м. - з
передачею в загальне користування між
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для обслуговування
літньої кухні літ. Е та сараю літ. І; 1/2 0,9
кв.м = 0,45 кв.м. (на плані, доданому до
висновку експертів, у додатку № 3
забарвлена коричневим кольором);
ділянки площею 27,06 кв.м. та встановити в
порядку і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 395, ст.
ст. 401-404 ЦК України, ст. ст. 98-100 ЗК
України безоплатне безстрокове право
користування нею (постійний земельний
сервітут) для використання кожним із
відповідачів у справі для проходу та
обслуговування належних їм будівель,
інженерних комунікацій та ділянок (на
плані, доданому до висновку експертів,
у додатку № 3 забарвлена зеленим
кольором з чорною штриховкою), а саме:
співвласнику ОСОБА_9 надати право
використовувати цю земельну ділянку
для проходу до житлового будинку літ.
Б-І, сараю VII, обслуговування інженерних
комунікацій та ділянок вільних від
забудови; співвласнику ОСОБА_5 надати
право використовувати дану земельну
ділянку для проходу до житлового
будинку літ. В-І, сараїв ІV, V, VІ, ділянки
вільної від забудови та обслуговування
інженерних комунікацій; співвласнику
ОСОБА_8 надати право використовувати
дану земельну ділянку для проходу на
ділянку вільну від забудови (на плані,
доданому до висновку експертів,
забарвлену в жовтий колір у додатку №
3), - з припиненням права спільної
власності ОСОБА_7 на земельну ділянку
за зазначеною адресою».

В лютому 2009 року відповідачка за
первісним позовом ОСОБА_9 пред'явила
зустрічний позов до ОСОБА_7, треті
особи: Інспекція державного
архітектурного будівельного контролю
у Дніпропетровській області, ОСОБА_8,
ОСОБА_5 про звільнення земельної
ділянки, в якому просила звільнити
земельну ділянку та зобов'язати ОСОБА_7
демонтувати самочинно побудований
фундамент за адресою по АДРЕСА_1. В
обґрунтування зустрічного позову
позивачка вказала на те, що вона є
співвласником домоволодіння АДРЕСА_1.
Співвласниками домоволодіння було
здійснено приватизацію земельної
ділянки та за наслідками якої було
отримано державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 003797 за вищевказаною адресою. В
судовому порядку, рішенням
Красногвардійського райсуду від 09.09.1992
року було встановлено порядок
користування земельною ділянкою.
Однак, право власності позивачки було
порушено одним з співвласників
домоволодіння, а саме ОСОБА_7, яка
розпочала самочинне будівництво, яке
виконується з порушенням вимог норм
чинного законодавства, а саме вимог ст.
376 ЦК України. Крім відсутнього дозволу
на початок виконання будівельних робіт
у ОСОБА_7 відсутній також проект, а тому
не є можливим визначити чи відповідає
об'єкт будівництва чинним будівельним
нормам і правилам. Факт самочинного
будівництва був зафіксований в листах
виконавчого комітету
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради від 10.09.2008 року
за № 536/з та Інспекції ДАБК у
Дніпропетровській області від 05.09.2008
року за № 40-7/428 за наслідками виходу на
місце працівників вказаних установ.

Ухвалою суду основний позов ОСОБА_7 та
зустрічний позов ОСОБА_9 були об'єднані
в одне провадження.

В судовому засіданні представники
позивачки за первісним позовом та
відповідачки за зустрічним позовом
ОСОБА_7 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали
уточнені позовні вимоги позивачки за
первісним позовом та просили їх
задовольнити, при цьому пояснили, що
ОСОБА_7 має законне право на визначення
меж земельної ділянки, яка за розмірами
повинна бути не меншою, ніж її частка у
спільній власності і за зручністю у
користуванні не буде гіршою, ніж ті, що
є у користуванні інших співвласників.
Вказали, що на їх думку для реалізації
цього права є реальні умови. Відповідно
до висновку № 978-13 комісійної судової
земельно-технічної експертизи від
07.08.2013 року, на розгляд суду
запропоновані три варіанти розподілу
між співвласниками спірної земельної
ділянки. Так, варіант № 1 є об'єктивно
неприйнятним, оскільки він містить в
собі надання одному із співвласників
безпідставно більш широких
можливостей користуватися окремими
частинами земельної ділянки, ніж це
викликано об'єктивно, за рахунок
невиправданого і не обумовленого
фактичними обставинами обмеження прав
ОСОБА_7, а також істотне зменшення її
частки у спільній власності на користь
інших співвласників. Щодо варіантів
НОМЕР_1 та № 3, то обидва варіанти,
запропоновані експертами у них
заперечень не викликають, але
оптимальним з точки зору найбільш
повного врахування інтересів всіх
сторін, на їх думку є варіант № 3. В
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити, оскільки він є
безпідставним.

Представники відповідачки за
первісним позовом та позивачки за
зустрічним позовом ОСОБА_9 - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
первісного позову та просили відмовити
ОСОБА_7 в задоволенні її вимог, при
цьому пояснили, що всі запропоновані
експертизою варіанти розподілу не
передбачають повного розподілу
земельної ділянки між співвласниками і
залишають місця спільного
користування, а варіант за яким ОСОБА_7
просить розділити спільну земельну
ділянку передбачає, що їй в
користування виділяється частина, без
якої інші співвласники будуть
позбавлені доступу до виходу із свої
будинків. Проти встановлення
постійного сервітуту на вказані
частини спірної земельної ділянки вони
не згодні. Зустрічну позовну заяву
ОСОБА_9 просили задовольнити, оскільки
ОСОБА_7 без отримання необхідних
дозволів, погодженого проекту та
погодження з боку інших співвласників
розпочала самовільне будівництво.

Відповідачка за первісним позовом та
третя особа по зустрічному позову
ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення основного позову та
просили відмовити ОСОБА_7 в задоволенні
її позовних вимог, при цьому посилалися
на те, що враховуючи існуючу забудову
на земельній ділянці та надання
можливості доступу співвласника для
проходів та обслуговуванні будівель та
споруд, неможливо розділити земельну
ділянку згідно часток з виділеним в
натурі 16/100 частин земельної ділянки,
оскільки запропоновані варіанти
визначення порядку користування
земельною ділянкою згідно висновку
експертизи, не є прийнятними тому що
вони фактично позбавляють ОСОБА_5
земельної ділянки з належними їй
надвірними спорудами, комунікаціями,
зливної ями та насадженнями. Проти
задоволення зустрічного позову не
заперечували.

ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася,
про час та місце слухання справи була
повідомлена належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомила. Раніше
надавала свої письмові заперечення, в
яких заперечувала проти задоволення
вимог ОСОБА_10

Представник Інспекції державного
архітектурного будівельного контролю
у Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що основний та
зустрічний позови задоволенню не
підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5
належить на праві спільної сумісної
власності земельна ділянка площею 0,0834
га за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується Державними актами на
право власності на земельну ділянку,
виданими на підставі рішення
Дніпропетровської міської ради від
31.10.2007 року за № 185/22 (т.1 а.с.24,61,83).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Рішенням Красногвардійського
районного народного суду м.
Дніпропетровська від 09.09.1992 року між
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1,
яке розташоване на спірній земельній
ділянці, було встановлено порядок
користування цією земельною ділянкою
за фактичним її користуванням
користувачами, яке склалося (т.1
а.с.186-187).

Вищевказаний порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
був не змінним до 2008 року, що
підтверджується актом від 17.11.2008 року,
складеним співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1 та затверджений
квартальним комітетом
Красногвардійського району в м.
Дніпропетровську (т.1 а.с.34).

Проте, на теперішній час, між сторонами,
виникають спори щодо користування
належною їм, на праві спільної сумісної
власності, спірною земельною ділянкою
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 370 ЦК України,
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

Аналогічні положення встановлені ч. 4
ст. 89 ЗК України, згідно якої
співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.

У зв'язку з вищевказаним, ОСОБА_7
звернулася до суду для виділення їй в
натурі земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, що відповідає її частині у
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно з ч. 4 ст. 88 ЗК України, учасник
спільної часткової власності на
земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

ОСОБА_7 належить 16/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці 715 кв.м., які
складаються з квартири НОМЕР_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
09.07.1988 року, посвідченого державним
нотаріусом Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Хилько
Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №?
2-3226 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди

Таким чином, ОСОБА_7 має право на 16/100
частин спільної земельної ділянки.

Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі вищевказаного, по даній
справі була проведена судова
будівельно-технічна експертиза, за
результатами проведення якої
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз був
складений Висновок № 06-12 від 27.09.2012
року, в якому зазначено, що враховуючи
існуючу забудову на земельній ділянці
та надання можливості доступу
співвласникам для проходів та
обслуговування будівель та споруд
неможливо розділити земельну ділянку
згідно часток з виділенням в натурі 16/100
частки земельної ділянки, належної
ОСОБА_7 (т.2 а.с.6-9).

У зв'язку з виниклими питаннями по
вищевказаній судовій
будівельно-технічній експертизі, в
судовому засіданні був опитаний
судовий експерт Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ОСОБА_12, який вказав, що з
технічної точки зору неможливо
розділити земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1, згідно часток співвласників.
Якщо буде виділена частка ОСОБА_7 ті всі
інші співвласники в майбутньому будуть
позбавлені такої можливості.

На підставі вищевказаного, оскільки
основна експертиза не дала відповіді
на поставлені питання, по справі була
проведена повторна судова
будівельно-технічна експертиза, за
результатами проведення якої
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз був
складений Висновок № 978-13 від 07.08.2013
року, в якому також зазначено, що
враховуючи існуючу забудову на
земельній ділянці неможливо розділити
земельну ділянку в натурі згідно
часток з виділенням кожному із
співвласників, але було запропоновано
три варіанти порядку користування
земельною ділянкою з умовою, якщо
будуть встановлені земельні сервітути
для співвласників (т.2 а.с.125-139).

У зв'язку з виниклими питаннями по
вищевказаній повторній судовій
будівельно-технічній експертизі, в
судовому засіданні була опитана
судовий експерт Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ОСОБА_13, яка вказала, що з
технічної точки зору неможливо
розділити земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1, з виділенням 16/100 частин
належних ОСОБА_7, тому експертами були
запропоновані варіанти порядку
користування земельною ділянкою з
умовою, якщо будуть встановлені
земельні сервітути для співвласників.

У зв'язку з вищевказаним позивачка та
її представники просили виділити
ОСОБА_7 в натурі 16/100 частин земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, відповідно
до варіанту № 3 висновку комісійної
судової земельно-технічної експертизи
№ 978-13 від 07.08.2013 року разом із додатком
№ 3 до висновку та встановити
безоплатне безстрокове право
користування (постійний земельний
сервітут) для використання кожним із
співвласників земельної ділянки для
проходу та обслуговування належних їм
будівель, інженерних комунікацій та
ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так, проведеними основною та
додатковою судовими
будівельно-технічними експертизами
було встановлено, що враховуючи
існуючу забудову на земельній ділянці
неможливо розділити земельну ділянку в
натурі згідно часток з виділенням
кожному із співвласників. Разом з тим,
висновком додаткової судової
будівельно-технічної експертизи були
запропоновані варіанти порядку
користування земельною ділянкою з
умовою, якщо будуть встановлені
земельні сервітути для співвласників.

При цьому ОСОБА_7 та її представники
просять застосувати Варіант № 3
повторної судової
будівельно-технічної експертизи, за
результатами проведення якої
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз був
складений Висновок № 978-13 від 07.08.2013
року, та виділити їй в натурі належну їй
частину земельної ділянки, проте як
було вказано вище, вказаним висновком
не було встановлено можливості
виділення в натурі належної ОСОБА_7
частини спірної земельної ділянки, а
було запропоновано варіанти порядку
користування нею. Але позивачкою за
первісним позовом та її представниками
не були заявлені вимоги про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, з урахуванням
висновків основної та повторної
судових будівельно-технічних
експертиз, суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_7 в задоволенні її
позовних вимог про виділ в натурі
частки із спільного майна, що є у
спільній сумісній власності та
встановлення сервітуту.

Що стосується вимог позивачки за
зустрічним позовом ОСОБА_9 про
звільнення земельної ділянки та
зобов'язання ОСОБА_7 демонтувати
самочинно побудований фундамент за
адресою по АДРЕСА_1, то вони також
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Так в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_7 було розпочато
самочинне будівництво з улаштування
фундаментів під житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
листами Інспекції державного
архітектурного будівельного контролю
у Дніпропетровській області від 05.09.2008
року за № 40-7/428 (а.с.52) та Виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради від 10.09.2008
року за № 536/з (а.с.53).

Постановою Інспекції державного
архітектурного будівельного контролю
у Дніпропетровській області за № 702 від
11.06.2010 року про накладання
адміністративного стягнення, ОСОБА_7
була притягнута до адміністративної
відповідальності за самовільне
будівництво житлового будинку та на
неї був покладений штраф у розмірі 850,00
грн. (т.1 а.с.158), який вона сплатила, що
підтверджується постановою державного
виконавця від 27.04.2011 року про
закінчення провадження (т.1 а.с.241).

Разом з тим, в судовому засіданні також
було встановлено, що належні ОСОБА_7 16/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1, які
складаються з квартири НОМЕР_1,
знаходяться в аварійному стані, що
підтверджується Звітом Інституту
проектування та експертизи
будівництва «Про проведення
технічного огляду будівельних
конструкції та інженерних мереж
квартири НОМЕР_1 у житловому будинку
(літ. А-1ж) з прибудовою (літ.а) за
адресою: АДРЕСА_1», згідно якого
встановлено, що конструкції приміщення
квартири НОМЕР_1 у житловому будинку
(літера А-1ж) з прибудовою (літера а), за
адресою: АДРЕСА_1 перебувають у
незадовільному та аварійному стані, а
технічний стан конструкцій належить до
категорії К-3 та К-4 (т.1 а.с.200-206).

Крім того, аварійний стан квартири
АДРЕСА_1 підтверджується фотокартками
(т.1 а.с.169-173).

У зв'язку з вищевказаним, ОСОБА_7 були
розпочаті будівельні роботи по
укріпленню фундаменту та стін
належного їй майна, що підтверджується
фотокартками (т.1 а.с.89-91,114-115).

Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва. Власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Як вбачається з фотокарток (т.1
а.с.89-91,114-115), ОСОБА_7 при виконанні
самочинного будівництва з улаштування
фундаментів під житловий будинок, не
було порушено прав інших
співвласників.

Позивачкою за зустрічним позовом та її
представника не було надано суду
належних, у встановленому законом
порядку, доказів того, що ОСОБА_7 при
виконанні самочинного будівництва з
улаштування фундаментів під житловий
будинок, було порушено її права або
права інших співвласників.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_9 в задоволенні її
позовних вимог про звільнення
земельної ділянки та зобов'язання
ОСОБА_7 демонтувати самочинно
побудований фундамент за адресою по
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 364, 368-372, 376, 377, 383, 401-404 ЦК України,
ст. ст. 88, 98-101, 120 ЗК України, ст. ст. 10, 11,
57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про виділ в
натурі частки із спільного майна, що є у
спільній сумісній власності -
відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи:
Інспекція державного архітектурного
будівельного контролю у
Дніпропетровській області, ОСОБА_8,
ОСОБА_5 про звільнення земельної
ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова