Справа № 2-470/12 Головуючий у І
інстанції Дрозденко К.О.Провадження №
22-ц/780/63/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П..

Суддів - Білоконь О.В.. Сержанюка
А.С..

При секретарі - Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 11 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя;
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільною сумісною власністю та
його поділ, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів. -

Встановила:

ОСОБА_3 звернулася до
Васильківського міськрайонного суду
Київської області із вимогами про
розподіл спільного майна подружжя, в
якому просила розділити в натурі в
рівних частинах, по ? частині кожному
із них, набуте під час шлюбу з ОСОБА_2
майно, що складається із домоволодіння
АДРЕСА_1, земельну ділянку для
обслуговування вказаного будинку
площею 0,0606 га., земельну ділянку для
ведення садівництва, які розташовані
на АДРЕСА_2 загальною площею 46,8 кв.м.
АДРЕСА_3 транспортних засобів:
автомобіля марки «ГАЗ 3302», державний
номер НОМЕР_1. автомобіля марки
«ЗИЛ-ММ34502», державний номер НОМЕР_2,
автомобіля марки «ТАТА LРТ 613».
державний номер НОМЕР_3.

ОСОБА_4 звернувся до Васильківського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до ОСОБА_2 в якому,
посилаючись на вимоги ст. 368 ЦК України,
просив суд визнати земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
жилого будинку площею 0,0606 га.,
кадастровий номер :04:020:0008 та
домоволодіння АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю його та ОСОБА_2
визнати за ним право власності на ?
частину вказаного майна.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено, а в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2оскаржив його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просив,
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_3

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 11 вересня 2013 року
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 11 вересня 2013 в
частині позовних вимог ОСОБА_3
скасуванню і цій частині необхідно
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, а
в частині позовних вимог ОСОБА_4
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положення ст. 355 ЦК України
визначають, що майно може належати
особам на праві спільної часткової або
на праві спільної сумісної власності.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю.

В ст. ст. 364, 370, 372 ЦК України та ст. 69 СК
України вказано, що співвласники за
домовленістю між ними мають право на
поділ та виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності.
Виділ та поділ укладаються у письмовій
формі і підлягають нотаріальному
посвідченню.

За правилами ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 з 14 лютого 2001 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, який 24
липня 2012 року, рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області розірвано.

У відповідності до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 19
лютого 2008 року серії САВ №086987, виданого
на підставі рішення №555 від 25 вересня
2007 року. Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 202217 від 30 травня 2006 року, виданого на
підставі рішення 17 сесії 4 скликання
Васильківської міської ради Київської
області від 09 лютого 2006 року № 07.01,
ОСОБА_2 на праві приватної власності
належить домоволодіння №6-а та
земельна ділянка площею 0,0606 га. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, кадастровий номер
210700000:04:020:0008, що розташовані по АДРЕСА_1
які, у відповідності до ст. ст. 60, 70 СК
України, є спільною сумісною власністю
подружжя і підлягає поділу в рівних
частках.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
та відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції
виходив з того, що спірне майно є
спільною сумісною власністю подружжя і
підлягає поділу в рівних частках.

З таким висновком Васильківського
міськрайонного суду Київської області
погоджується і колегія суддів.

Проте, згідно ст. 152 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводиться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04 жовтня 1991
року №7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
власності громадян на жилий будинок» у
тих випадках, коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої Ради.

Однак, виконкомом Васильківської
міської ради Київської області дозвіл
на переобладнання і перепланування
домоволодіння не надавався.

Також, слід зазначити, що
переобладнання приміщення в
ізольовані квартири, супроводжується
необхідністю облаштування газо та
електропостачання за технічними
умовами та проектами, розробленими
спеціалізованими організаціями, та з
додержанням відповідних норм і правил
за погодженням контролюючих органів.

В матеріалах справи відсутні
висновки органів газового та водного
господарства, органів державного
архітектурно-будівельного контролю
пожежної і санітарної інспекції про
допустимість переобладнання та
перепланування домоволодіння в
ізольовані квартири відповідно до
варіантів, запропонованих судовою
будівельно-технічною експертизою
№3219/12-43 від 07 вересня 2012 року, яка
проведена експертами Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Такої думки дотримується і Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ, яка
викладена в ухвалах суду від 01 лютого
2012 року у цивільній справі №6-36606св11,
від 19 вересня 2012 року у цивільній
справі №6-16856св12, від 17 жовтня 2012
року у цивільній справі №6-16126св12, в
яких вказано, що виділ у натурі частки
із майна можливий лише при наявності
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради на переобладнання жилого будинку,
висновків органів газового та водного
господарства, органів державного
архітектурно-будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекцій та ін.,
про допустимість пов'язаних із цим
поділом переобладнань і перепланувань,
даних про вартість та характер робіт,
які необхідно здійснити для
відокремлення виділеної частки
будинку або поділу будинку.

Вказані вимоги, при розгляді справи,
судом першої інстанції враховані не
були, тому, колегія суддів вважає, що за
таких обставин, апеляційну скаргу
ОСОБА_2 необхідно задовольнити
частково, а рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову ОСОБА_3 в
задоволенні позовних вимог, а в частині
позовних вимог ОСОБА_2 рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року в частині
позовних вимог ОСОБА_3 скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог.

В частині позовних вимог ОСОБА_4
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: