інстанції Телепенько А.Д.Провадження №
22-ц/780/904/14 Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 травня 2013
року та на додаткове рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2013 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Веста» до
ОСОБА_1, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю «Алеко
груп», про визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Веста» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Алеко груп», про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що 03 вересня 2012 року
між сторонами укладено договір оренди
нежитлових приміщень, відповідно до
якого ОСОБА_1 прийняв у тимчасове
платне користування (оренду), без права
відчуження, нежитлове приміщення у
корпусі НОМЕР_1 загальною площею 30 кв. м,
нежитлове приміщення НОМЕР_3 (склади)
загальною площею 505 кв. м та нежитлове
приміщення НОМЕР_2 (склад) загальною
площею 200 кв. м, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1. При укладенні даного
договору ОСОБА_1 передано всю необхідну
технічну документацію на вказані
приміщення. Незважаючи на вказаний
договір та надану технічну
документацію на приміщення, відповідач
ОСОБА_1 відмовляється підписувати акт
прийому-передачі складських приміщень,
чим порушує умови договору. У зв'язку з
викладеним та уточненими позовними
вимогами позивач просив зобов'язати
ОСОБА_1 підписати акт прийому-передачі
нежитлових приміщень, визнати за
позивачем право власності на складські
приміщення НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
вважати їх введеними в експлуатацію та
вирішити питання щодо розподілу
судових витрат по справі.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду від 22 травня 2013 року позов
задоволено. Визнано за товариством з
обмеженою відповідальністю «Веста»
право власності на нежитлове
приміщення (склад) НОМЕР_3 загальною
площею 1941 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Визнано за позивачем
право власності на нежитлове
приміщення (склад) НОМЕР_2 площею 1529 кв.
м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» право
власності на нежитлове приміщення
(корпус НОМЕР_1) площею 2023 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_1 підписати акт
прийому-передачі нежитлових приміщень
на підставі договору оренди нежитлових
приміщень від 03 вересня 2012 року.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат по справі.

Додатковим рішенням Броварського
міськрайонного суду від 04 липня 2013 року
доповнено рішення суду першої
інстанції від 22 травня 2013 року шляхом
зазначення в ньому, ще одного абзацу:
«Вважати введеним в експлуатацію
складське приміщення НОМЕР_2 площею 1529
кв. м, нежитлове приміщення (корпус
НОМЕР_1) площею 2023 кв. м, які розташовані
за адресою АДРЕСА_1».

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 03 вересня 2012
року між ТОВ "Веста" і ОСОБА_1 укладено
договір оренди нежитлових приміщень (а.
с. 4-8). Також встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до укладеного 05 вересня 2006
року із ТОВ "Веста" договору № 05/09/06, в
період з 05 вересня 2006 року по 05 серпня
2007 року орендував нежитлові приміщення
(склади) загальною площею 1000 кв. м та
асфальтну площадку загальною площею 4000
кв. м, що знаходяться АДРЕСА_1 (а. с. 41).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд виходив з того, що позовні
вимоги позивача відповідають вимогам
закону та підлягають судовому захисту.

З таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки він суперечить вимогам
закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема їз правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до Закону України "Про
планування і забудову територій" від 20
квітня 2000 року № 1699-III будівництво
об'єктів містобудування незалежно від
форм власності здійснюється з дозволу
відповідних рад, які можуть делегувати
це право відповідним виконавчим
органам; закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в
експлуатацію в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що в матеріалах справи відсутні
будь-які докази того, що добудовані
спірні нежитлові приміщення у
встановленому законом порядку введені
в експлуатацію, а будівництво
зазначених приміщень здійснено за
відсутності дозволу на виконання
будівельних робіт, обов'язковість
отримання якого передбачено ст. 29
вказаного Закону.

Крім того, суд залишив поза увагою і те,
що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК
України, ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення.

Звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво може мати місце при
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право.

Однак, позивачем дані докази не були
надані до суду першої інстанції в
порушення вимог ст. ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК
України.

Суд першої інстанції не визначив
характер правовідносин між сторонами,
не надав оцінку усім доказам, зібраним
у справі, не урахував, що рішення
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, яке б
установлювало право власності на
добудовані нежитлові будівлі за
позивачем, у справі відсутнє, та дійшов
передчасного висновку про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області
задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 травня 2013
року та додаткове рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Веста» до
ОСОБА_1, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю «Алеко
груп», про визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: