Справа № 463/65/13
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/443/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Федоришина А.В.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського
районного суду м.Львова від 30 вересня
2013 року у справі за поданням головного
державного виконавця ВПВР ВДВС ГУЮ у
Львівській області Германчук Р.В. про
визначення частки майна боржника, -

встановила:

оскаржуваною ухвалою подання
задоволено. Визначено, що частка ОСОБА_2
у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/3.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, просять таку скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні подання відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянти зазначають про те, що ухвала
суперечить Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» від
02.06.2005 року. Даною ухвалою припинено
право спільної сумісної власності
скаржників, визначено частку одного із
співвласників в розмірі 1/3 і не
визначено часток інших співвласників.
Вважають, що подання державного
виконавця суд повинен був залишити без
розгляду у зв`язку з повторною неявкою
заявника. Висновки суду про
відсутність боржника чи його
представника в судових засіданнях не
відповідають дійсності, оскільки
адвокат ОСОБА_5 вчасно прибував в
судові засідання. Відтак, сторони були
позбавлені можливості подати докази в
судовому засіданні.

В судове засідання з`явився
представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_5,
інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з`явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
час і місце судового розгляду справи, а
тому справу розглянуто у їх
відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
вимог законність і обгрунтованість
ухвали суду першої інстанції,
заслухавши пояснення представника
боржника в підтримання вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
20.02.2012 року державним виконавцем
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа №2-210, виданого 14.11.2011
року Личаківським районним судом
м.Львова, по справі за позовом ПАТ «АКІБ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Згідно з постановою головного
державного виконавця Відділу ПВР
Управління ДВС ГУЮ у Львівській
області від 22.02.2013 року, матеріали
даного виконавчого провадження
прийнято до виконання головним
державним виконавцем Відділу ПВР
Управління ДВС ГУЮ у Львівській
області.

Згідно з витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.9),
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення
суду не виконує, його частка у
спільному майні не визначена, а тому є
всі підстави для задоволення
відповідного подання.

З даним висновком погоджується і
колегія суддів.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», у
випадках, коли боржник володіє
майном спільно з іншими особами,
стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Згідно з ч.1 ст. 379 ЦПК України, питання
про визначення частки майна боржника у
майні, яким він володіє спільно з
іншими особами, вирішується судом за
поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. ст.369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

З урахуванням положень ст. 371 ЦК
України, відповідно до якої у разі
виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду,
суд першої інстанції правильно
визначив частку ОСОБА_2 в розмірі 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, належної на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Доводи апелянта про те, що у спірній
квартирі зареєстровані малолітні діти
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не впливають на
визначення частки у праві власності
боржника та не спростовує висновків
суду.

Відповідно до ч.2 ст.379 ЦПК України, суд
у десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
повідомленням сторін та
заінтересованих осіб. Неявка сторін
та інших осіб не є перешкодою для
вирішення питання про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами.

З огляду на вищезазначене, не
заслуговують на увагу обґрунтування
вимог апеляційної скарги в частині
необхідності залишення подання без
розгляду через відсутність
представника заявника в судових
засіданнях.

Посилання апелянта на необхідність
закриття провадження у даній справі у
зв`язку з тим, що в провадженні
Личаківського районного суду м.Львова
на момент подання апеляційної скарги
знаходиться цивільна справа за позовом
ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
заставне майно, що перебуває в іпотеці
банку за зобов`язаннями, що виникли за
договором кредиту від 26.02.2008 року
№0 та від 26.02.2008 року №0, і
обидві справи стосуються одного і того
ж виконавчого листа №2-210/11, є
безпідставним.

Як роз`яснено в п.9 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 року,
задоволення позову кредитора про
стягнення заборгованості з поручителя
не є перешкодою для пред`явлення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Так як матеріалами справи
підтверджено, що заборгованість за
кредитним договором від 26.02.2008 року
№0 та від 26.02.2008 року №0 в
сумі 406043 грн. 76 коп. не погашена,
підстави для закриття провадження у
справі відсутні.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити ухвалу районного суду без
змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного
суду м.Львова від 30 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Федоришин А.В.

Штефаніца Ю.Г.