Справа № 139/30/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді
Коломійцевої В.І.,

секретаря Хонькович Л.І.,

з участю прокурора Яровик І.В.,

представника позивача
Василишина С.В.,

відповідача ОСОБА_2,

її представника - адвоката
Ладана С.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
цивільну справу за позовом служби у
справах дітей Мурованокуриловецької
районної державної адміністрації до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Служба у справах дітей
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що відповідач є
матір'ю малолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 зловживає
спиртними напоями, веде аморальний
спосіб життя, ніякої участі у вихованні
та утриманні дітей не приймає,
матеріальної допомоги не надає, їхнім
життям не цікавиться. На даний час діти
проживають з батьком ОСОБА_4 в
смт.Вендичани Могилів-Подільського
району Вінницької області. За весь час
проживання дітей з батьком мати
жодного разу їх не навідувала. Тому
просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо неповнолітніх дітей та
стягнути з неї аліменти в розмірі ?
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно до
їх повноліття.

В судовому засіданні представник
позивача Василишин С.В. позовні вимоги
підтримав за обставин викладених у
позовній заяві. Просив задоволити.
Додатково суду пояснив, що висновок
органу опіки та піклування
Мурованокуриловецької РДА про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей
був прийнятий на підставі висновку
районної комісії з питань захисту прав
дитини Мурованокуриловецької РДА.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила у позові відмовити. Суду
пояснила, що з 2005 по 2013 рік перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Під час
шлюбу чоловік неодноразово
застосовував до неї фізичне
насильство, бив її в присутності дітей.
Після розірвання шлюбу в серпні 2013 року
самовільно забрав дітей та поїхав в
смт.Вендичани Могилів-Подільського
району в будинок своєї бабусі, а їй
заборонив бачитися з дітьми, тому вона
їх не відвідувала.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнав, вважає його безпідставним та
необгрунтованим, оскільки його
довірителька ніколи не зловживала та
на даний час не зловживає спиртними
напоями, що підтверджується медичною
довідкою. Проживання її в цивільному
шлюбі з іншим чоловіком не свідчить про
те, що вона веде аморальний спосіб
життя. Щодо не відвідування
відповідачкою своїх дітей пояснив, що
вона боїться свого колишнього
чоловіка, який неодноразово бив її,
однак дуже сумує за дітьми та бажае їх
забрати.

Прокурор Яровик І.В. у судовому
засіданні позовні вимоги не
підтримала, вважає позов передчасним
та необґрунтованим, тому просила у його
задоволенні відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4
позов служби у справах дітей підтримав,
просив задоволити, суду пояснив, що з
відповідачкою більше семи років
перебував в зареєстрованому шлюбі. Під
час спільного проживання відповідачка
не зловживала спиртиними напоями,
доглядала за дітьми, тримала підсобне
господарство. В 2013 році під час того як
він був на заробітках дружина знайшла
собі іншого чоловіка та зустрічаючись
з ним почала зловживати спиртними
напоями, залишати дітей на декілька
днів на сусідів або самих вдома. В
зв"язку з цим він в серпні 2013 року після
розірвання шлюбу з відповідачкою був
вимушений забрати дітей та переїхати
жити в будинок своєї бабусі в
смт.Вендичани Могилів-Подільського
району. Підтвердив, що дійсно не
дозволяв відповідачці приїжджати в дім
його бабусі.

Представник опікунської ради при
виконавчому комітеті Михайловецької
сільської ради Мурованокуриловецького
району Косаковська Н.В. в судовому
засіданні підтримала позов служби у
справах дітей Мурованокуриловецької
РДА про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2 щодо її неповнолітніх дітей.
Проте, суду пояснила, що ніколи не
бачила та не чула щоб ОСОБА_2 зловживала
спиртними напоями. Охарактеризувала
ОСОБА_2 як гарну господиню, яка завжди
піклувалася дітьми, водила старшого до
школи, молодших у садочок, діти завжди
були доглянуті, в хаті чистенько. В
подальшому в судове засідання не
з"явилася. Про причини неявки суду не
повідомила.

Представник комісії з питань
захисту прав дітей при
Мурованокуриловецькій районній
державній адміністрації Чорпіта В.І. в
судовому засіданні позов служби у
справах дітей Мурованокуриловецької
РДА підтримав за обставин викладених у
ньому. Інших пояснень не надав. В
подальшому в судове засідання не
з"явився.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що з
серпня 2013 року проживає в цивільному
шлюбі з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. В його
присутності ОСОБА_2 неодноразова
спілкуючись з колишнім чоловіком
просила покликати до телефону старшого
сина, на що отримувала відмову.
Зазначив, що ОСОБА_2 дуже любить своїх
дітей та сумує за ними.

Свідок ОСОБА_10 сусід колишньої
сім"ї ОСОБА_2 суду показав, що сім"я
ОСОБА_2 на початку подружнього життя
була благополучна, жили дружно, тримали
худобу, відповідач доглядала за дітьми,
вела підсобне господарство. В 2013 році,
після того як чоловік поїхав на
заробітки дружина почала гуляти,
збирати компанії, по декілька днів
залишала дітей на сусідів.

Свідок ОСОБА_11 кум колишньої сім"ї
ОСОБА_2 суду показав, що ОСОБА_2 з червня
2013 року почала зловживати спиртними
напоями та залишати дітей на сусідів,
декілька разів лишала дітей на його
дружину. При цьому зазначив, що до дітей
ОСОБА_2 завжди ставилася добре,
піклувалася про них, водила в садочок
та до школи.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 батьки
відповідача суду показали, що їх дочка
хороша домогосподарка, в будинку
завжди чисто, діти були доглянуті, їсти
наготовлено. Крім того, вона тримала
підсобне господарства, корову, курей,
свиней, гусей. Зазначили, що колишній
зять неодноразово бив їх дочку,
погрожував їй. Після того, як забрав
дітей забороняв їй бачитися з дітьми.
Через відсутність спілкування з дітьми
дочка сильно переживає. Особисто вони
неодноразово навідувались до дітей,
привозили їм гостинці. Дочка з ними не
їздила, оскільки боїться колишнього
чоловіка. Вказали, що їх дочка ніколи не
зловживала і на данийч час не зловживає
спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що є
подругою ОСОБА_2 і неодноразово була в в
неї в гостях коли вона проживала разом
з ОСОБА_4 Бачила як ОСОБА_4 бив
відповідачку в присутності дітей,
вигонював з хати. ОСОБА_2 завжди була
хорошою господинею, доглядала за
дітьми, дітки були чистенькі,
нагодовані. Також зазначила, що була
присутня під час телефонної розмови
ОСОБА_2 з колишнім чоловіком і чула як
він забороняв їй приїжджати до дітей.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків, думку прокурора, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
всебічно та повно з"ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтв про народження серії НОМЕР_1
від 28.04.2009 року, НОМЕР_2 від 02.03.2006 року та
НОМЕР_3 від 12.07.2011 року батьками
малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 є
ОСОБА_4 та ОСОБА_2. (а.с.4-6).

Між батьками дітей склалися неприязні
відносини. Після розірвання шлюбу
батько ОСОБА_4 забрав дітей та переїхав
проживати в АДРЕСА_2.

Згідно довідки Вендичанської
середньої загальноосвітньої школи
І-ІІІ степенів, гімназії №111 від 04.11.2013
року та довідки Вендичанського
селищного дошкільного навчально -
виховного закладу загального розвитку
№18 від 04.11.2013 року діти: ОСОБА_4 з 1
вересня 2013 року навчається в 2-Б класі
Вендичанської СЗШ І-ІІІ ступенів, а
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з 1 вересня 2013 року
відвідують Вендичанський ДНЗ №1. За цей
період вихованням дитини займається
тільки батько. Жодного разу мати до
школи та до ДНЗ №1 не з"являлась,
вихованням дітей не займалась.

Статтею 150 СК України передбачені
обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини
(п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є
заходом відповідальності батьків за
невиконання або неналежне виконання
ними своїх батьківських обов'язків.
Головною метою такого заходу є захист
інтересів малолітніх та неповнолітніх
дітей і стимулювання батьків щодо
належного виконання своїх обов'язків.
Ухилення батьків від виховання дитини,
як підстава до позбавлення
батьківських прав можлива лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
передбачено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало
впевнитися в невиконанні обов'язків по
вихованню. Належить також встановити,
що мати ухиляється від їх виконання
свідомо.

Із пояснень сторін, всіх свідків
допитаних у судовому засіданні слідує,
що відповідач завжди була хорошою
господинею та турботливою матусею, до
березня 2013 року повноцінно виконувала
материнські обов'язки.

Доводи позивача, що відповідач
зловживає спиртними напоями,
спростовуються показами свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, а також
медичною довідкою Комунальної
установи "Центральна
Мурованокуриловецька районна лікарня"
від 27.01.2014 р., згідно якої ОСОБА_2 в
наркологічному кабінеті
Мурованокуриловецької ЦРЛ на "Д" обліку
не знаходиться і за медичною допомогою
не зверталась. (а.с.44). Також не знайшли
свого підтвердження доводи позивача
про те, що ОСОБА_2 веде аморальний
спосіб життя щодо стосунків з іншими
чоловіками, оскільки в судовому
засіданні було встановлено, що
відповідачка з серпня 2013 року проживає
в цивільному шлюбі з ОСОБА_9, що
підтвердили в судовому засіданні
батьки відповідачки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Крім того, судом встановлено, що діти з
серпня 2013 року не відчувають
материнської турботи саме з вини
батька, який чинить перешкоди
відповідачці на побачення з дітьми, що,
не заперечувалось самим батьком дітей
ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Таким чином, обмежене спілкування
ОСОБА_2 з дітьми суд не може розцінити
як свідоме ухилення від виконання
материнського обов'язку по вихованню
дітей і як підставу для позбавлення
батьківських прав.

Суд критично ставиться до висновку від
12.12.2013 року за №01-24/4337 органу опіки та
піклування Мурованокуриловецької
районної державної адміністрації про
доцільність позбавлення батьківських
прав відповідачки щодо її малолітніх
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
оскільки при складанні висновку не
були з'ясовані належним чином усі
суттєві обставини. Даний висновок як
пояснив у судовому засіданні
представник позивача був прийнятий
лише на підставі висновку опікунської
ради при виконавчому комітеті
Михайловецької сільської ради.

Таким чином, указаний висновок є
недостатньо обґрунтований і не містить
в собі переконливих аргументів, які б
вказували на те, що ОСОБА_2 ухиляється
від виконання батьківських обов'язків.
Відсутні докази того, що орган опіки та
піклування Мурованокуриловецької РДА
моніторил питання виконання
відповідачем своїх батьківських
обов'язків і застосовував відносно неї
попереджувальні заходи.

Проаналізувавши всі надані
докази по справі у їх сукупності,
виходячи із конкретних обставин даної
справи, суд дійшов до висновку, що
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 не буде
відповідати меті такого заходу:
захисту інтересів дітей та
стимулювання матері щодо належного
виконання своїх обов'язків.

Згідно п. 16 даної Постанови особи
можуть бути позбавлені батьківських
прав лише щодо дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років, і тільки з підстав,
передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

У порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивач не довів належними
доказами такі обставини, які є
підставою позову: що матір зловживає
спиртними напоями, веде аморальний
спосіб життя, свідомо ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей, не надає матеріальної
допомоги, тобто не довів свідомого
нехтування ОСОБА_2 своїми
материнськими обов'язками.

Позбавлення батьківських прав
відноситься до крайньої міри
відповідальності, а це означає, що
застосується ця міра судом тоді, коли
всі інші засоби впливу виявились
безрезультатними.

З урахуванням зазначеного, суд
вважає, що поведінку ОСОБА_2 відносно
малолітніх дітей неможливо розцінити
як свідоме нехтування нею своїми
материнськими обов'язками.

Крім того, позивач не зміг
аргументувати в чому полягає захист
інтересів дітей шляхом позбавлення їх
матері по відношенні до них
батьківських прав.

Таким чином, судом не встановлено
обставин, які є підставою для
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Вимога позивача про стягнення
аліментів з відповідача на користь
батька також підлягає відхиленню,
оскільки батько дітей не позбавлений
можливості самостійно звернутись до
суду із вимогою про стягнення
аліментів.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.150,155,164-166,171 Сімейного
Кодексу України, Постановою № 3 Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову служби у
справах дітей Мурованокуриловецької
районної державної адміністрації до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд Вінницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення виготовлене 20.02.2014
року.

Суддя