КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/86/14-ц
Провадження №2/319/47/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Малій І.О.,

з участю прокурора
Редьки М.В.,

відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Куйбишевського районного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовною заявою Куйбишевського
міжрайонного прокурора Запорізької
області (далі - прокурор) в інтересах
держави в особі органу, який
уповноважений від імені держави
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах - Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області (далі -
Держземагенство) до ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та стягнення шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2014 року прокурор в інтересах
держави в особі Держземагенства
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки і відшкодування
шкоди, завданої самовільним зайняттям
земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_1
на земельній ділянці площею 21,4 га в
контурі №519 із земель запасу
Білоцерківської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області самовільно провела посів
люцерни та ячменю з еспарцетом, чим
завдала державі шкоду, розмір якої
визначений за Методикою, затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України
№963 від 25 липня 2007 року, і складає 21951
грн. 52 коп.. Прокурор просить суд
стягнути з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 21951
грн. 52 коп., що завдана внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, зобов'язати звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку та
повернути її за належністю в стані,
придатному для подальшого
використання.

В судовому засіданні прокурор
підтримав доводи позовної заяви та
пред'явлені вимоги, надавши судові
відповідні пояснення.

Держземагенство, як позивач у справі,
письмово повідомило судові про
підтримання заявлених прокурором
вимог.

У судове засідання представник
Держземагенства не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений судом належним чином.
Зазначена особа до суду подала заяву з
проханням слухати справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні судового засідання за
відсутності представника позивача, що
узгоджується із положеннями стст.27,158,169
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов визнала, викладені у ньому
обставини не оспорювала, надавши
судові відповідні пояснення. Зокрема,
підтвердила, що до часу отримання
документів, які посвідчують право
користування земельною ділянкою, та їх
державної реєстрації, приступила до
використання земельної ділянки, а саме,
здійснила посів люцерни та ячменю з
еспарцетом. Відповідач ОСОБА_1 не
заперечувала проти задоволення позову,
оскільки вона в добровільному порядку
не повернула самовільно зайняту
земельну ділянку за належністю в стані,
придатному для подальшого
використання, а також не сплатила
грошові кошти в певному розмірі на
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, вислухавши пояснення прокурора і
відповідача, з'ясувавши позиції осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
них докази, вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням голови Куйбишевської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 05 вересня 2012
року №524 надано дозвіл ОСОБА_1 на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з метою
передачі в оренду (пасовища) із земель
запасу на території Білоцерківської
сільської ради Куйбишевського району
Запорізької області орієнтовною
площею 21,4 га контур №519 (згідно Проекту
роздержавлення та приватизації земель
КСП «Зірка») терміном на 10 років для
випасання худоби (а.с.8).

ОСОБА_1 було рекомендовано в тижневий
термін після отримання цього
розпорядження замовити розробку
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в піврічний термін
подати на розгляд до
райдержадміністрації. Одночасно
відповідачу було повідомлено, що
приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї та державної
реєстрації, забороняється.

Станом на 03 жовтня 2013 року ОСОБА_1 до
відділу Держземагенства у
Куйбишевському районі Запорізької
області з питанням про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки не зверталась (а.с.9).

Державною інспекцією сільського
господарства в Запорізькій області,
починаючи з 11 жовтня 2013 року, проведено
перевірки додержання вимог земельного
законодавства на земельних ділянках
державної форми власності (сіножаті та
пасовища) на території Білоцерківської
сільської ради Куйбишевського району
Запорізької області. В ході перевірок
було встановлено порушення вимог
земельного законодавства відповідачем
ОСОБА_1, а саме: на земельну ділянку
площею 21,4 га ОСОБА_1 не виготовлено
правовстановлюючих документів та не
укладено договір оренди землі, однак
проведено обробіток ґрунту та посів
ячменю з експарцетом, чим порушено
стст.125,126 Земельного Кодексу України
(далі - ЗК України) та внаслідок чого
відповідача ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.531 КУпАП - за самовільне зайняття
земельної ділянки, а з часом ОСОБА_1
була притягнута до адміністративної
відповідальності ще й за ст.1885 КУпАП
щодо невиконання припису про
приведення земельної ділянки у
відповідність до вимог чинного
законодавства, що підтверджено актами
перевірок вимог земельного
законодавства (а.с.10-17,21,23-28).

Відповідно до змісту частин 3 та 4 ст.61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст.126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Статтею 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.212 ЗК України
самовільно зайняті землі підлягають
поверненню власнику. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан здійснюється за
рахунок громадян, які самовільно
зайняли земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
самовільно зайняла земельну ділянку, у
зв'язку з чим, вона має бути звільнена
та повернута власнику землі - державі в
особі позивача.

Щодо стягнення з відповідача на
користь держави шкоди, заподіяної
внаслідок використання самовільно
зайнятої земельної ділянки, судом
встановлено наступне.

Згідно п.7 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу» №963 від 25 липня
2007 року розрахунок розміру шкоди,
заподіяної державі, територіальним
громадам внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
проводиться Держекоінспекцією та її
територіальними органами або
Держсільгоспінспекцією та її
територіальними органами.

Державним інспектором сільського
господарства в Запорізькій області
здійснено розрахунок розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, який
становить 21951 грн. 52 коп. (а.с.18).

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.56 Закону України «Про охорону
земель» юридичні і фізичні особи, винні
в порушенні законодавства України про
охорону земель, несуть
відповідальність згідно із законом.
Застосування заходів дисциплінарної,
цивільно-правової, адміністративної
або кримінальної відповідальності не
звільняє винних від відшкодування
шкоди, заподіяної земельним ресурсам.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства України про охорону
земель, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Згідно ст.211 ЗК України - громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства за самовільне зайняття
земельної ділянки.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року №7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» у випадках
самовільного зайняття земельних
ділянок, псування, забруднення земель
чи вчинення інших порушень земельного
законодавства шкода відшкодовується
відповідно до стст.211,212 ЗК України,
стст.22,623,1166,1172,1192 ЦК України особами, що
її заподіяли.

Таким чином, суд вважає, що вищевказана
сума заподіяної шкоди підлягає
примусовому стягненню з відповідача.

Визнання відповідачем пред'явленого
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки позов прокурора в інтересах
держави задоволено, а він звільнений
від сплати судового збору при
пред'явленні позову до суду, то у
відповідності з вимогами,
передбаченими ст.88 ЦПК України, судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача ОСОБА_1 в дохід держави в
розмірі 869 грн. 43 коп..

Керуючись стст.125,126,211 ЗК України,
ст.1166 ЦК України, стст.10,11,60,88,174,209,212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Куйбишевського
міжрайонного прокурора Запорізької
області в інтересах держави, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с.Ланцеве Куйбишевського
району Запорізької області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1) на
користь держави (розрахунковий рахунок
№0152, банк ГУДКСУ у Запорізькій
області, МФО 813015, код платежу 24062200)
шкоду, завдану внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки в розмірі
21951 (двадцяти однієї тисячі дев'ятисот
п'ятдесяти однієї) гривні 52 (п'ятдесяти
двох) копійок.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 21,4 га в контурі №519
із земель запасу на території
Білоцерківської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області для випасання худоби, вартістю
64991 (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот
дев'яноста одна) гривня 80 (вісімдесят)
копійок, привівши її у придатний для
використання стан, та повернути
земельну ділянку власнику землі -
державі в особі Головного управління
Держземагенства в Запорізькій області.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід
держави в сумі 869 (восьмисот шістдесяти
дев'яти) гривень 43 (сорока трьох)
копійок (отримувач коштів: Державний
бюджет Куйбишевського району
Запорізької області; код отримувача
(код за ЄДРПОУ) 37892243; банк отримувача: ГУ
ДКСУ у Запорізькій області; код банку
отримувача (МФО) 813015; рахунок
отримувача №0152; код класифікації
доходів бюджету 22030001).

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр