Провадження №2/522/3764/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Адвокатського бюро «Федяєва Сергія
Володимировича», третя особа ОСОБА_3
про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, Адвокатського бюро
«Федяєва Сергія Володимировича» (далі
по тексту - АБ «Федяєва С.В.») за участю
третьої особи ОСОБА_3 про стягнення
боргу на тій підставі, що 06.06.2007 року
ОСОБА_3 на підставі договору позики
передала ОСОБА_2 50 000,00 доларів США, в
підтвердження чого була складена
розписка про передання визначеної
суми. Відповідачка ОСОБА_2
зобов'язалася їх повернути, проте по
теперішній час цього не зробила.

24.09.2012 року між ним, позивачем, та
ОСОБА_3 було укладено договір цесії, за
умовами якого право вимоги всієї
заборгованості (боргу) відповідачки
перейшло до нього, ОСОБА_1 Крім того,
13.05.2013 року АБ «Федяєва С.В.» в особі
Федяєва Сергія Володимировича на
підставі Договору поруки поручилося
перед ним, позивачем, за виконання
обов'язку ОСОБА_2 щодо повернення
боргу 50 000,00 доларів США за договором
позики, що підтверджений розпискою від
06.06.2007 року, в межах суми визначеної в
п.3.1. даного договору - 10,00 гривень.

Позивач вважає, що так як ОСОБА_2 не
виконала свої боргові зобов'язання за
договором позики від 06.06.2007 року, він,
позивач, має право за договором цесії
та договору поруки на стягнення на
його користь з боржника ОСОБА_2 та
поручителя АБ «Федяєва С.В.» суми
боргу у розмірі 50 000,00 доларів США, що
еквівалентно 399 650,00 гривень.

У судовому засіданні представник
позивача |позовниця,позивачка| позов
підтримав, просить суд стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на його користь 399
650,00 гривень, з АБ «Федяєва С.В.» - 10
гривень, обґрунтовуючи позовні вимоги
положеннями ст.ст.11,15,16,533,1047,1049 ЦК
України.

Представники відповідача АБ «Федяєв
С.В.» та третьої особи ОСОБА_3 позов
ОСОБА_1 визнали, просили його
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи сповіщалася належним чином, про
причини неявки у судове засідання не
повідомила, відповідно до ст.169 ЦПК
України суд розглядає справу у
відсутності відповідачки ОСОБА_2,
повідомленої належним чином, на
підставі наявних у ній даних та
доказів.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
розгляд і вирішення справ в судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК
України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

У відповідності з ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з наданої позивачем
розписки від 06.06.2007 року, оригінал якої
був оглянутий судом в судовому
засіданні, ОСОБА_2 взяла в борг у
ОСОБА_3 50 000,00 доларів США, які
зобов'язалася повернути після продажу
земельної ділянки площею 1,68 га,
Зелений гай, масив 21, ділянка №1.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України, на яку
посилається позивач у своєму позові,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з розписки від 06.06.2007 року
строк повернення боргу позичальник
ОСОБА_2 визначила подією - продаж
земельної ділянки, стосовно чого
доказів суду не надано. Крім того, не
надано суду належних доказів і того, що
третя особа ОСОБА_3 чи позивач ОСОБА_1
зверталися до позичальника ОСОБА_2
із письмовою вимогою про повернення
боргу, як того вимагає ст.1049 ЦК України.

За таких вищенаведених підстав суд
вважає безпідставним та передчасним
звернення з позовом до суду про
стягнення боргу з ОСОБА_2 по розписці
від 06.06.2007 року.

Крім того, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі
за правочином (відступлення права
вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 не
навів у позові правових підстав (норму
матеріального закону), за якими право
вимоги перейшло по розписці від 06.06.2007
року від ОСОБА_3 до ОСОБА_2

При цьому відсутність письмового
договору позики, укладеного та
підписаного двома його сторонами
(позикодавцем і позичальником),
позбавляє правової можливості
укладення правочину щодо заміни
кредитора у зобов'язанні, так як згідно
ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Крім того, згідно ст.517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Всупереч вимогами ст.60 ЦПК України,
згідно яких кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, позивачем не надано суду
належних доказів щодо надання
боржнику - ОСОБА_2 доказів переходу її
зобов'язань за розпискою від 06.06.2007 року
від старого кредитора - ОСОБА_3 до
нового кредитора - позивача ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
є необґрунтованими та недоведеними, а
відтак - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Адвокатського бюро «Федяєва Сергія
Володимировича», третя особа ОСОБА_3
про стягнення боргу - відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошенння рішення суду.

Суддя
04.02.2014