СУДАЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
Справа 118/2496/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Судацький міський суд
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді Сича М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання
Янчковської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Судаку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в листопаді 2013 року
до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
сторонам у справі на праві спільної
часткової власності належить спірна
земельна ділянка: ОСОБА_1 її 3/4 частки, а
ОСОБА_2 - 1/4 частки. Посилаючись на те, що
між сторонами існують спірні
правовідносини щодо користування та
розпорядження земельною ділянкою,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною
позовною заявою.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, її представник надала заяву,
в якій просила розглянути справу за її
відсутністю, заявлені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
наполягала на їх задоволені.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала заяву, в якій,
просивши розглянути справу за її
відсутністю, позовні вимоги визнала, не
заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх наявними у справі
доказами, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Судом встановлено, що згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 534143 від 27
вересня 2005 року, виданого на підставі
договору дарування земельної ділянки,
зареєстрованого за реєстровим № 2240 від
19 листопада 2004 року, співвласниками
земельної ділянки площею 0,1347 га.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для
індивідуального житлового
будівництва, є ОСОБА_1, та ОСОБА_2

ОСОБА_1 належить 3/4 частки вказаної
земельної ділянки, а ОСОБА_2 - її 1/3
частки (арк. справи 6).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що між співвласниками
склався певний порядок користування із
відповідним поділом земельної ділянки,
який їх повністю влаштовує.

Статтею 89 ЗК України встановлено, що
співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦК
України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Судом підтверджено, що вимоги закону
дозволяють здійснити такий поділ
відповідно до ідеальних часток,
оскільки спірна земельна ділянка не є
майном з особливим режимом
використовування, при якому
використання, розпорядження та
володіння встановлюється спеціальним
законодавством. Крім того, між
співвласниками склався певний порядок
користування земельною ділянкою.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 62/13
від 25 грудня 2013 року запропонований
варіант поділу земельної ділянки
максимально відповідає інтересам
співвласників, не порушує їх право на
реалізацію повноважень власника.

З огляду на викладене та з урахуванням
встановлених фактів, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
та здійснити поділ земельної ділянки.

При вирішенні питання про поділ
земельної ділянки, суд приймає до уваги
висновок експерта, та вважає за можливе
застосувати, запропонований варіант
поділу, зазначений у додатку № 1 до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 62/13 від 25 грудня 2013 року,
який не порушує права співвласників.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-218 ЦПК України, ст.ст.
356, 358, 367, 372 ЦК України, ст.ст. 81, 89 ЗК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
земельної ділянки - задовольнити.

Поділити між співвласниками земельну
ділянку площею 0,1347 га., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, наступним чином:

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1
частку земельної ділянки площею 1010,00
кв.м., у тому числі площу зайняту під
будовами, зазначену у додатку № 1 до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 62/13 від 25 грудня 2013 року
жовтим кольором;

Виділити в натурі у власність ОСОБА_2
частку земельної ділянки площею 337,00
кв.м., у тому числі площу зайняту під
будовами, зазначену у додатку № 1 до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 62/13 від 25 грудня 2013 року
зеленим кольором.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,1347 га., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії через Судацький міський суд
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя