22-ц/772/694/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Луценко Л.В.Категорія:
Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Сало Т.Б.,

Суддів: Зайцева А.Ю., Денишенко Т.О.,

При секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 січня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_2 на
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби України та
про зобов'язання вчинити дії,
встановила:

18 березня 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із скаргою на дії
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Роєнка Р.В. в якій просив
визнати неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця Роєнка
Р.В. та посадових осіб відділу
примусового виконання рішень ДВС
України з виконання виконавчого листа
№4-с-2-2011 року, виданого 03.03.2011 року
Замостянським районним судом м.
Вінниці щодо зобов'язання посадових
осіб ГУЮ у м. Києві виконати рішення
суду, та просив зобов'язати посадових
осіб Державної виконавчої служби
України негайно виконати вищевказаний
виконавчий лист, про що інформувати суд
і його в місячний термін.

Ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 27 січня 2014
року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову, якою
задовольнити вимоги його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що суд першої інстанції допустив
неповноту у з'ясуванні всіх обставин
справи, та не поновив його порушених
прав.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, прийшла до висновку,
що дану скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
24 червня 2011 року головним державним
виконавцем винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №4-с-2-2011,
виданого 03.03.2011 року Замостянським
районним судом м. Вінниці про
зобов'язання посадових осіб підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
застосувати всі необхідні засоби
примусового виконання рішення суду.

Скарга ОСОБА_2, яка подана до
місцевого суду, мотивована тим, що
державним виконавцем та іншими
посадовими особами відділу
примусового виконання рішень ДВС
України допускається тяганина та
бездіяльність при виконанні вказаного
виконавчого листа. Протягом шести
місяців жодних дій щодо виконання
передбачених законом обов'язків,
посадовими особами Державної
виконавчої служби не вжито.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
виконання судового рішення, яке
ухвалене в порядку ст. 387 ЦПК України, не
може здійснюватись в порядку,
передбаченому для виконання судових
рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки він обґрунтований та
базується на нормах процесуального
права.

Колегією судді встановлено, що в
провадженні Замостянського районного
суду м. Вінниці перебувала справа №
4-с-2-2011 рік за скаргою ОСОБА_2 на дії
Головного державного виконавця
головного управління юстиції у м. Києві
щодо винесення постанови від 01.12.2010
року про повернення виконавчого
документу стягувачеві.

Ухвалою цього суду, скаргу ОСОБА_2
задоволено. Визнано дії головного
державного виконавця неправомірними.
Скасовано постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
документу. Зобов'язано посадових осіб
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві застосувати всі необхідні
засоби примусового виконання рішення
суду.

03.03.2011 року Замостянським районним
судом м. Вінниці, на підставі
зазначеного рішення суду був виданий
виконавчий лист.

24.06.2011 року державним виконавцем
Роєнком Р.В., на підставі заяви ОСОБА_2,
відкрито виконавче провадження ВП
№27245669 (а.с. 42).

18 березня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду першої інстанції із скаргою на
бездіяльність державного виконавця
Роєнка Р.В. Бездіяльність державного
виконавця стосується виконавчого
провадження ВП №27245669.

27.03.2013 року судом першої інстанції
поновлений строку для подання цієї
скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Одним із ключових понять в зазначеній
статті є «виконання судового рішення».

Судові рішення викладаються у формі
ухвали, рішення та постанови (ч. 1 ст. 208
ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 цієї статі судовий
розгляд закінчується ухваленням
рішення суду, а у випадках,
передбачених статтями 389-6 та 389-11 ЦПК
України - постановленням ухвали.

Питання, пов'язані з рухом справи в суді
першої інстанції, клопотання та заяви
осіб, питання відкладення розгляду
справи, оголошення перерви тощо, а
також в інших випадках, передбачених
цим Кодексом, вирішується судом шляхом
постановлення ухвал.

Судовим рішенням у справі про
оскарження рішення, дій чи
бездіяльності державного виконавця
під час виконання судового рішення у
цивільній справі є ухвала (ст. 387 ЦПК
України).

Колегія суддів вважає, що за змістом
зазначених норм, рішення - це судовий
акт, яким по суті, вирішується
матеріально правовий спір між
сторонами цивільних або інших
правовідносин. Тоді як між сторонами
виконавчого провадження і державним
виконавцем чи іншою посадовою особою
ДВС існують виключно процесуальні
відносини.

А розгляд скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця не
є окремим видом судового провадження,
так як суд здійснює лише контроль за
виконанням уже прийнятого ним рішення,
тобто в рамках вже існуючого процесу,
який є завершальною стадією цивільного
процесу.

Отже, враховуючи викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що ухвала
суду, постановлена за результатами
розгляду скарги, вирішує процесуальні
питання, а не матеріально-правовий
спір. А від так, в порядку ст. 383 ЦПК
України можливо подавати скарги на
рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця, яка стосується
виконання саме рішення суду, а не
ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили, видається один
виконавчий лист.

Тобто, виконавчий лист видається лише
на підставі ухвалення рішення суду, як
акту, яким вирішено матеріально
правовий спір.

Порядок виконання ухвали,
постановленої в порядку ст. 383 ЦПК
України, передбачений ст. 389 ЦПК
України, відповідно до якої
відповідний орган державної
виконавчої служби про виконання ухвали
суду повідомляє суд і заявника не
пізніше ніж у місячний строк з дня
одержання ухвали суду.

Оскільки ухвала суду, постановлена в
порядку ст. 383 ЦПК України має
процесуальний характер, і має власний
порядок її виконання, виконавчий
документ за даною ухвалою суду не
видається, а отже, не може бути
підставою, для звернення до суду зі
скаргою на бездіяльність державного
виконавця.

Отже, виконання судового рішення -
ухвали суду, постановленої відповідно
до ст. 387 ЦПК України, не може
здійснюватися у порядку виконання
судових рішень.

Крім того, колегія суддів вважає, що
фактично права ОСОБА_2, як сторони у
виконавчому провадженні щодо
виконання рішення суду, яке стосується
трудового спору, порушуються у зв'язку
з невиконанням ухвали суду, якою
визнано дії державного виконавця
неправомірними та зобов'язано вчинити
дії. І відповідно до ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
чи бездіяльністю державного виконавця
або іншої посадової особи ДВС порушено
їх права, а також якщо законодавством
не встановлений інший порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

За таких обставин, скарга ОСОБА_2 на
бездіяльність державного виконавця
щодо виконання виконавчого документа,
виданого 03.03.2011 року не підлягає до
задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 травня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
(підпис) Т.Б. Сало

Судді:
(підпис) Т.О. Денишенко

(підпис) А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
Т.Б. Сало