Провадження № 2/308/812/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представника позивача
Загорович З.З.

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» про захист прав
споживача та визнання окремої частини
правочину недійсною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ
«Акцент-Банк» про захист прав
споживача та визнання окремої частини
правочину недійсною. Посилається на те,
що 25.01.2011 р. між ним та ПАТ «А-Банк» було
складено заяву позичальника №
А332СС9FDЕ0059 від 25.01.2011 р., яка разом із
Умовами та правилами надання
банківських послуг складає договір про
надання споживчого кредиту. За умовами
вказаного договору йому було надано
кредит на споживчі цілі в сумі 19500 грн.
зі сплатою 0.01 % на місяць, строком
користування до 24.01.2014 р. Абзацом 8 заяви
позичальника встановлено, що при
порушенні позичальником зобов'язань із
погашення кредиту, позичальник сплачує
банку пеню, розмір якої встановлений
Умовами та правилами за кожен день
прострочки. Пунктом 5.1. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які є
складовою частиною Умов та правил
надання банківських послуг
встановлено, що у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі 1.25 % від суми простроченої
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення, але не менше однієї
гривні. Умовами укладеного між ним та
відповідачем договору встановлено
пеню в розмірі 1.25 % за кожен день
прострочення виконання зобов'язань,
тобто в розрахунку на рік розмір пені
456.25 % річних (1.25 % х 365 днів). Така умова
договору с несправедливою в розумінні
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки такий розмір
пені є невиправдано високим,
встановлює обов'язок сплати
позичальником непропорційно великої
суми компенсації та перевищує розумну
межу компенсації за невиконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, у зв'язку із чим ця умова
договору є несправедливою. Просить суд
визнати несправедливою умовою
договору пункт 5.1. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які разом з
заявою позичальника та тарифами
складають кредитно-заставний договір
№ А332СС9FDE0059 від 25.01.2011 р., що укладений
між ним та ПАТ «Акцент-Банк», визнати
вказаний пункт недійсним.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив позов задовольнити
з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, з підстав
зазначених у письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
25.01.2011 р. між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_3
було укладеного кредитно-заставний
договір, який складається із заяви
позичальника № А332СС9FDE0059 від 25.01.2011 р.,
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) та тарифів. Відповідно до
умов укладеного договору відповідач
надав позивачеві кредит у сумі 19500 грн.
на споживчі цілі на строк по 24.01.2014 р.
включно, зі сплатою за користування
кредитом 0.01 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) при порушенні позичальником
будь-якого із зобов'язань, передбачених
заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов банк
має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1.25 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Частиною 1 ст. 215 ЦК
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини (ст. 217 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 п. 5 ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» продавець (виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Несправедливими є, зокрема
умови договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Як встановлено судом згідно змісту
укладеного договору позивачу надано
споживчий кредит в розмірі 19500 грн.
Відповідно до Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (п. 5.1), за
порушення порядку та строків погашення
кредиту, сплати відсотків за його
користування позичальник - ОСОБА_3
повинен сплачувати банку пеню у
розмірі 1.25 % від суми простроченого
платежу.

З наданого у судовому засіданні
представником позивача розрахунку
заборгованості за договором №
А332СС9FDE0059 від 25.01.2011 р., укладеного між
Акцент-Банком та ОСОБА_3 вбачається, що
станом на 26.04.2013 р. за останнім
рахується заборгованість за кредитом у
сумі 17313.89 грн., заборгованість за
відсотками у сумі 25.14 грн.,
заборгованість з комісії у сумі 8368.47
грн. та заборгованість з пені у сумі
81019.21 грн.

Суд вважає, що дані умови договору є
несправедливими, оскільки всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, так як споживачу, у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором, встановлено непропорційно
велику суму компенсації, яка в декілька
разів перевищує п'ятдесят відсотків
вартості отриманого кредиту. Позивач
отримав кредит в розмірі 19500 грн, а пені
йому нараховано 81019.21 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
положення договору визнано
несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.

З врахуванням вищенаведеного пункт 5.1
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), що разом з заявою
позичальника та тарифами складають
кредитно-заставний договір № А332СС9FDE0059
від 25.01.2011 р., укладений між
відповідачем та ОСОБА_3 підлягає
визнанню недійсним, як такий, що не
відповідає ч.ч. 2, 3 п. 5 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
з відповідача в дохід держави слід
стягнути судовий збір у сумі 243.6 грн.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 217, 627 ЦК
України, ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати несправедливою умовою
договору пункт 5.1. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), що разом з
заявою позичальника та тарифами
складають кредитно-заставний договір
№ А332СС9FDE0059 від 25 січня 2011 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсним пункт 5.1. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), що
разом з заявою позичальника та
тарифами складають кредитно-заставний
договір № А332СС9FDE0059 від 25 січня 2011 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_3.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» на користь
держави 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.