22-ц/795/400/2014 Головуючий у I інстанції:
Мороз К. В.Категорія: цивільна
Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

21 лютого 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

Головуючого судді: Кузюри Л.В.

Суддів: Зінченко С.П., Вінгаль В.М.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2, представника виконавчого
комітету Чернігівської міської ради та
Чернігівської міської ради - Приходько
М.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Чернігівської міської ради,
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 25 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Чернігівської міської ради,
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради, Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області, ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання незаконними та
скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 25 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Чернігівської міської ради,
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради, Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області, ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання незаконними та
скасування рішень задоволено частково,
визнано незаконним п. 2.1 рішення
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради № 321 від 18 грудня 2006 року
про виділення УМВС України в
Чернігівській області двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, надання квартирі
статусу службової.

В апеляційній скарзі Чернігівська
міська рада та Виконавчий комітет
Чернігівської міської ради просили
скасувати зазначене рішення суду,
посилаючись на те, що позивачі виїхали
на постійне місце проживання до
Російської Федерації, набули
громадянство іншої держави та втратили
абсолютно всі зв'язки зі спірною
квартирою, а відтак ними не було
допущено жодних порушень при вирішенні
питання про виділення спірної квартири
УМВС України в Чернігівській області ,
надання їй статусу службової.

Вислухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі
рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради № 34 від 17
січня 1974 року та ордеру № 16782 від 23
січня 1974 року ( том 1 а.с.12-14 ) отримали
право на вселення в квартиру АДРЕСА_1, з
ними житлово-експлуатаційною конторою
було укладено договір найму жилого
приміщення на підставі положень ст.277
ЦК УРСР в редакції 1963 року.

В подальшому, 30 квітня 1976 року,
позивачі виписались та вибули з
постійного місця проживання для
проходження чоловіком служби в райони
Крайньої Півночі , отримали на
підставі приписів чинної в той період
часу ст. 292 ЦК УРСР та рішення
Новозаводського райвиконкому від 13
вересня 1976 року охоронне свідоцтво (
бронь) на весь період проходження
служби ( т.1, а.с.17).

Починаючи з 01 січня 1984 року наведені
правовідносини сторін, як такі, що
продовжуються після введення в дію ЖК
УРСР, регулювались Житловим кодексом
Української РСР, і зокрема, статтями
73-76 , якими було передбачено, що якщо
наймач та члени його сім"ї не
повернулись у заброньоване жиле
приміщення протягом шести місяців
після закінчення строку дії броні,
договір найму житлового приміщення за
позовом наймодавця може бути
розірвано у судовому порядку.

Питання про розірвання договору
найму житлового приміщення, укладеного
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1, відповідно до ст.76 ЖК України,
наймодавцем в судовому порядку
поставлено не було, а відтак указані
квартиронаймачі після закінчення
строку дії охоронного свідоцтва
автоматично не були позбавлені права
на користування житлом у зазначеній
квартирі.

Незважаючи на встановлені обставини,
на підставі листа УМВС України в
Чернігівській області № 368 від 16
листопада 2006 року , рішенням
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради № 321 від 18 грудня 2006 року
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 було
виділено УМВС України в Чернігівській
області та надано їй статус службової (
т.1, а.с. 19 ).

Встановивши наведені обставини та
враховуючи положення ч.10 ст.59 Закону
України „ Про місцеве самоврядування",
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
виходячи з аналізу приписів ч.2 ст. 58, ст.
118 ЖК України , виділення спірної
квартири для перерозподілу та зміна її
статусу на службову , за тієї умови, що
юридично зазначене житло не є вільним ,
є підставою для визнання незаконним п.
2.1 рішення Виконавчого комітету
Чернігівської міської ради № 321 від 18
грудня 2006 про виділення УМВС України в
Чернігівській області двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, надання квартирі
статусу службової.

Доводи апеляційної скарги про те. що
позивачі виїхали до Російської
Федерації, набули громадянство іншої
держави та втратили абсолютно всі
зв'язки зі спірною квартирою, не можуть
бути врахованими апеляційним судом,
оскільки наведені доводи не
ґрунтуються на вимогах закону. За
діючим в Україні житловим
законодавством, договір найму
житлового приміщення не може бути
розірваним автоматично, без вчинення
особами, уповноваженими на здійснення
контролю за використанням та
збереженням житла дій, спрямованих
на юридичне визначення статусу
квартир житлового фонду.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування апеляційний суд не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської
міської ради, Виконавчого комітету
Чернігівської міської ради відхилити,
а рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 25 грудня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :