УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 124/1920/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Кучеренко Н.В.
Головуючий суду апеляційної
інстанції:Білоусова В. В.

"20" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого суддіБілоусової В.В.,
СуддівДралла І.Г., Іващенко В.В. При
секретаріТаранець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 в своїх
інтересах та інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_13,
ОСОБА_11, треті особи - Служба у справах
дітей виконавчого комітету
Центральної районної ради м.
Сімферополя, Служба у справах дітей
Сімферопольської міської ради про
вселення, за апеляційною скаргою
ОСОБА_13 на заочне рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 30 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_13,
ОСОБА_11 про вселення.

Позов мотивований тим, що сторони у
справі є співвласниками домоволодіння
АДРЕСА_1. Відповідачі, як співвласники
зазначеного будинку, чинять позивачці
та трьом її малолітнім дітям перешкоди
у користуванні власністю, зайнявши
частину домоволодіння позивачки. Вона
неодноразово зверталася до суду з
позовами про їх виселення, проте після
виконання відповідного рішення, вони
знову зайняли її житло. У зв'язку з чим
просить вселити її з дітьми у
зазначений вище будинок.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 30 липня 2013 року зазначений позов
задоволено.

Вселено ОСОБА_6 з дітьми: сином - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, донькою - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в 72/100 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: в
приміщення в жилому літ. «А» житлові
кімнати: 1-2 площею 9, 4 кв. м., 1-4 площею 11, 4
кв. м., 1-5 площею 9,1 кв. м., кухню 1-3, тамбур
«а1».

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_13 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст.
197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України (далі ЦПК України) під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

На підставі ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до договору купівлі -
продажу від 13.07.2007 року, укладеного між
ОСОБА_12 та ОСОБА_6, остання є власницею
72/100 частки жилого будинку з
відповідною часткою надвірних побудов
за адресою: АДРЕСА_1, яке складається в
літ. «А» з житлових кімнат: 1-2 площею 9, 4
кв. м., 1-4 площею 11, 4 кв. м., 1-5 площею 9, 1 кв.
м., кухні 1-3, тамбура «а1» /а.с. 13-16/.

Відповідач ОСОБА_13 є власницею 28/100
часток вказаного домоволодіння.

ОСОБА_13 разом зі своїм сином ОСОБА_11
чинять перешкоди у проживанні
позивачки з її дітьми у спірному
домоволодінні, що встановлено
відповідними судовими рішеннями та в
силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає
доказуванню /а.с. 29-47/.

Задовольняючи позовні вимоги про
вселення позивачки разом з її
малолітніми дітьми у спірне
домоволодіння, суд першої інстанції
виходив з обґрунтованості вимог та їх
доведеності.

З такими висновками погоджується
колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним користування
та розпорядження майном.

Правилами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України передбачено право власника
використовувати житло для особистого
проживання, проживання члені сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки розглядом справи достовірно
встановлено, що у ОСОБА_6 та її
неповнолітніх дітей існують перешкоди
у вселенні у житлове приміщення, яке
належить їй на праві власності, судом
першої інстанції обґрунтовано
зроблено висновок про необхідність
вселення позивачки разом з дітьми у 72/100
частки домоволодіння АДРЕСА_1 -
приміщення у житловому літ. «А» -
житлові кімнати: 1-2 площею 9, 4 кв. м., 1-4
площею 11, 4 кв. м., 1-5 площею 9, 1 кв. м.,
кухні 1-3, тамбура «а1».

Посилання ОСОБА_13 на те, що частка
позивачки фактично є підсобним
приміщенням до частки відповідачів та
непридатна для проживання, не знайшли
свого підтвердження розглядом справи
та допустимими доказами. Апелянтом не
надано доказів про те, що приміщення, в
яке просить вселитися позивачка, має
офіційний статус нежилого.

Твердження апелянта про те, що на
момент ухвалення оскаржуваного
рішення на розгляді у суді знаходилася
справа про визнання недійсним договору
купівлі - продажу частки домоволодіння
від 13.07.2007 року, не може бути підставою
для відмови у задоволенні вимог
позивачки про вселення у житлове
приміщення.

Інші доводи, на які посилається апелянт
у апеляційній скарзі, не є безумовними
підставами для скасування рішення
суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
оскільки рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.
303, 304, 307, 308, ст. 313-315 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_13 відхилити.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 30 липня
2013 року залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Судді