Справа №2-375/11
Провадження № 2/52/1318/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Одеської міської Ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення
виконкому, та усунення перешкод у
користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2005 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Приморського районного
суду м. Одеси з позовом до Виконкому
Одеської міської Ради про визнання
рішення №649 від 28 жовтня 2004 року -
недійсним та визнання права власності
на вхідний тамбур.

Під час судового розгляду суд залучив
до участі в ній мешканців
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
як третіх осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 11 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 роз'єднані - розгляд
вимог про визнання права власності на
вхідний тамбур продовжено в порядку
цивільного судочинства, а вимоги про
скасування рішення виконавчого
комітету виокремлено для розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

20 грудня 2006 року постановою
Приморського районного суду м. Одеси
позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
07 червня 2007 року ухвалою апеляційного
адміністративного суду постанову
Приморського районного суду м. Одеси
було залишено без змін.

На постанову Приморського районного
суду м. Одеси та на ухвалу апеляційного
адміністративного суду третіми
особами ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 було подано касаційну скаргу,
яка ухвалою Вищого Адміністративного
суду України від 02 лютого 2010 року було
частково задоволено, постанову
Приморського районного суду м. Одеси та
ухвалу апеляційного адміністративного
суду скасовано, а адміністративну
справу надіслано на новий розгляд до
Приморського районного суду м. Одеси,
як таку яка підлягає розгляду у порядку
цивільного судочинства.

Під час нового розгляду позову у
Приморському районному суді м. Одеси
позивачка неодноразово змінювала свої
позовні вимоги та остаточно просила
суд постановити рішення яким рішення
виконкому Одеської міської Ради №649
від 28 жовтня 2004 року визнати незаконним
та скасувати, усунути перешкоди ОСОБА_1
в проведенні реконструкції АДРЕСА_1 та
будівництві другої черги
торгівельного центру, зобов'язати
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
перешкоджати ОСОБА_1 в проведенні
реконструкції у будівництві другої
черги торгівельного центру та у
здійсненні права власності відносно
квартири АДРЕСА_1, прийнятті до
експлуатації реконструкції
вищезазначеної квартири з прибудовою
другої черги торгівельного центру,
шляхом надати згоди ОСОБА_1 на
проведення реконструкції та прийняття
реконструкції до експлуатації, а також
просила суд стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 2850 грн. 52 коп..

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 в
обґрунтування своїх вимог пояснювала,
що їй на підставі договору
купівлі-продажу від 25.05.2000 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2, належить
квартира АДРЕСА_1.

08.02.2001 року ОСОБА_1 отримано дозвіл
виконкому Одеської міської ради №03-134
вих. на розробку робочого проекту
реконструкції належної їй квартири.

Рішенням виконкому Одеської міськради
№286 від 11 квітня 2001 року «Про
реконструкцію жилого приміщення по
АДРЕСА_1 з влаштуванням в ньому
торгового, центру, виключення його з
житлового фонду» було погоджено проект
та надано дозвіл на проведення
реконструкції з виключенням квартири з
житлового фонду.

Цим рішенням та проектом надався
дозвіл на реконструкцію квартири у два
етапи : реконструкція приміщень
квартири АДРЕСА_1 під продовольчий
магазин з прибудовою вхідного тамбуру
та прибудова Інтернет-кафе з торцевої
частини будинку АДРЕСА_1, а також
упорядкування території прилеглої до
цього будинку. Крім цього, вона
отримала згоду на проведення
будівельних робіт від мешканців
суміжних квартир, інтереси яких могла
зачіпити реалізація проекту
реконструкції та уклала з Одеською
міською Радою договір на право
ідеальної частки в користуванні
земельною ділянкою від 03 травня 2001
року, згідно з яким отримала у
тимчасове довгострокове користування
земельну ділянку площею 26,52 кв.м.,
прилеглої до її квартири.

Втім, рішенням від 28 жовтня 2004 року за №
649 виконавчий комітет Одеської міської
Ради скасував своє попереднє рішення №
286 від 01 квітня 2001 року, чим порушив її
права, так як вона вже здійснила
реконструкцію квартири, збудувала
вхідний тамбур та понесла значні
витрати щодо виготовлення робочого
проекту та технічної документації, а
реконструкція квартири першого та
другого етапів не порушує прав
мешканців будинку.

Представник Одеської міської Ради,
який з'явився у судове засідання позов
ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі та у
його задоволенні просив відмовити,
посилаючись на те, що рішення Виконкому
Одеської міської Ради №649 від 28 жовтня
2004 року прийнято на вимогу багатьох
мешканців будинку, а скасоване ним
рішення від 11.04.2001 року №286 суперечить
громадським інтересам.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та як представник
відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та
відповідачка ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 також
не визнали та просили у його
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що вони не надавали ОСОБА_1 згоди на
проведення реконструкції, заперечують
проти влаштування в приміщеннях
квартири, яка належить позивачці, бару
з продажем алкогольних напоїв на
розлив та реконструкція порушує їх
права як мешканців будинку.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 25.05.2000
року державним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_2

08.02.2001 року ОСОБА_1 отримала дозвіл
виконкому Одеської міської ради №03-134
вих. на розроблення робочого проекту
реконструкції своєї квартири.

Рішенням виконкому Одеської міськради
№286 від 11 квітня 2001 року «Про
реконструкцію жилого приміщення по
АДРЕСА_1 з влаштуванням в ньому
торгового, центру, виключення його з
житлового фонду» було погоджено
проектну документацію з реконструкції
квартири ОСОБА_1, дозволено провести
реконструкцію квартири з влаштуванням
в ній торгового центру, та вирішено
виключити квартиру АДРЕСА_1 з житлового
фонду і включити до нежитлового фонду

На підставі цього рішення, 3 травня
2001року між Одеською міською Радою та
ОСОБА_1 було укладено договір про
довгострокове, оплатне користування
4/1000 частки земельної ділянки площею 5880
кв. м., що складає - 23,52 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування продовольчого магазину
та інтернет-кафе.

27.04.2001 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Одеси видано ОСОБА_1 дозвіл на
виконання будівельних робіт по
переобладнанню квартири під магазин.

Виконком Одеської міської Ради 28.10.2004
року розглянувши звернення мешканців
будинку АДРЕСА_1, щодо порушення їх прав
при будівництві ОСОБА_1 прибудови до
квартири, прийняв рішення №649 «Про
скасування рішення виконавчого
комітету Одеської міської Ради від
11.04.2001 року №286 «Про реконструкцію
жилого приміщення АДРЕСА_1, з
влаштуванням в ньому торгового центру,
виключення його з житлового фонду».

Окрім того, за цією справою вже
проголошувалося декілька судових
рішень, які набрали законної сили та у
відповідності до ст.. 63 ЦПК України
обставини, які встановлені судом вже не
потребують доказуванню та вважаються
доведеними.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Одеси від 18 грудня 2001 року задоволено
скаргу ОСОБА_1 та визнано дії Упрвління
архітектури та містобудування м. Одеси
неправомірними, скасовано накладений
на ОСОБА_1 обов'язок відкоригувати
проект реконструкції квартири АДРЕСА_1
та зобов'язано Управління архітектури
та містобудування м. Одеси не
перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні
реконструкції квартири АДРЕСА_1, у
відповідності до зазначеного рішення
суд дійшов висновку, що висновок щодо
реконструкції квартири та будівництва
прибудови Інтернет-кафе , у тому числі
№126/01 від 27.02.2001р. були видані ОСОБА_1 з
додержанням Законів України «Про
архітектурну діяльність», Закону
України «Про основи містобудування»,
«Положення про порядок реконструкції
вбудованих, вбудовано-прибудованих,
прибудованих приміщень в м. Одесі»,
затвердженого ОМР № 2153-ХХ111 від 17.04.2001
року, тому вимоги мешканців двору суд
вважає необґрунтованими, та такими що
порушують права ОСОБА_1, як власника
проекту.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 23 квітня 2002 року задоволено
скаргу ОСОБА_1 та визнані дії
Суворовської районної адміністрації
ОМР про призупинення реконструкції
квартири АДРЕСА_1 неправомірними та
скасовано розпорядження № 705 «Про
призупинення реконструкції квартири».
Зазначене рішення набрало законної
сили 27 травня 2002 року та ним
встановлено, що реконструкція, яка
проводилася ОСОБА_1 з добудовою
вхідного тамбуру, будівництвом другої
черги з влаштуванням Інтернет-кафе
відповідає нормам діючого
законодавства та ОСОБА_1 у
відповідності до висновку № 126/01 від
27.02.2001 року Управління архітектури та
містобудування м. Одеси отримано згоду
сусідів, інтереси яких може зачипити
реконструкція: власник квартири НОМЕР_1
ОСОБА_9 надав нотаріально посвідчену
згоду 21 квітня 2001 року, власник
квартири НОМЕР_2 ОСОБА_10 надав згоду
10.01.2000 року та свою згоду надала
Суворовська районна адміністрація м.
Одеси, яку підписав її голова Карпенчук
М.Ф..

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 11 березня 2004 року, яке
набрало законної сили 11 квітня 2004 року,
було задоволено протест прокурора та
скасовано розпорядження Суворовської
районної адміністрації м. Одеси №834 від
09 серпня 2002 року та №1204 від 07 листопада
2002 року з цих ж саме підстав, що і
зазначені вище.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 26 червня 2008 року, яке
набрало законної сили 31.07.2008 року, та
ніким не оспорювало ся, за ОСОБА_1
визнано право власності на
новостворене майно - вхідний тамбур,
площею 11,8 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1, при
чому у якості відповідачів за цією
справою приймала участь Одеська міська
Рада, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

Таким чином, зазначені обставини
встановлені іншими рішеннями суду та
повинні бути враховані судом.

Окрім того, допитаний у судовому
засіданні представник Виконкому ОМР
визнав, що ОСОБА_1 при проведенні
реконструкції квартири АДРЕСА_1 мала
на це відповідний дозвіл та проводила
реконструкцію на законних підставах,
при чому обставини, які визнаються
особою, у відповідності до ст.. ст.. 60-63
ЦПК України вважаються встановленими.

У відповідності до п. 5 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язаних з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Таким чином, Одеська міська Рада не
могла скасовувати своє відповідне
рішення так як у ОСОБА_1 виникли права
щодо проведення та реконструкції та
вона оспорювала усі дії Виконкому ОМР,
які пов'язані зі скасуванням рішення. А
саме дії Виконкому ОМР є такими що
порушують права ОСОБА_1, які їй були
раніше надані.

У відповідності до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести те на що
вони посилаються, авжеж жоден з
відповідачів не довів громадської
необхідності щодо заборони ОСОБА_1
проводити реконструкції у належній їй
квартирі, порушення будь-яких норм
ОСОБА_1 та те, що реконструкція квартири
та друга черга будівництва з
влаштуванням Інтернет-кафе
перешкоджає будь-кому з мешканців
будинку користуватися належним ним
майном або прибудинковою територією.

Тим більш, що ОСОБА_3, пояснила у
судовому засіданні, що вона особисто не
заперечує проти проведеної ОСОБА_1
реконструкції та не заперечує проти
відкриття магазину.

За час розгляду справи, за клопотанням
позивачки, судом була призначена
будівельно-технічна експертиза №6945,
яка була виконана ОНДІСЕ 15.07.2013 року та
яка встановила, що проведена
реконструкція квартири відповідає
будівельним нормам та проведення
реконструкцій квартири з влаштуванням
Інтернет-кафе не перешкоджає та не буде
перешкоджати нікому з мешканців
будинків користуватися належним ним
майном та не зможе завдати негативного
впливу на район забудови.

У відповідності до п.3 та п.4 листа
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав.» від
28.01.2013р. № 24-150/0/4-13 ОСОБА_1 має право
вимагати захисту своїх прав та
інтересів у здійсненні права власності
від дій відповідачів та третіх осіб.

У відповідності зі ст.383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно п.1 ст. 393 ЦК України
«Правовий акт органу державної влади ,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, не відповідає закону і
порушує права власника , за позовом
власника майна визнається судом не
законим і скасовується».

Ст.. 386 ЦК України власник майна може
звернутися до суду за захистом своїх
прав, якщо вважає такі права
порушеними.

Ст.. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Ст.. 316 ЦК України право власності є
право особи на майно, яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Ст.. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Ст.. 320 ЦК України власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності.

Ст..88 ЦПК України ч.1 стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ст.. ст. 80, 84, 87 ЦПК України
витрати на юридичну допомогу та
витрати на проведення судової
експертизи, сплату судового збору
відносяться до судових витрат та
повинні бути віднесені на
відповідачів.

Таким чином, суд вважає можливим
задовільнити позовні вимоги ОСОБА_1 у
повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.. ст.. 316, 319, 320, 383, 386, 391, 393 ЦК України,
ст.. ст.. 10, 11, 60, 61, 62, 63, 84, 87, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Одеської міської Ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення
виконкому, та усунення перешкод у
користуванні власністю - задовольнити.

Рішення виконавчого комітету Одеської
міськради №649 від 28 жовтня 2004 року «Про
скасування рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від
11.04.2001 року №286 «Про реконструкцію
жилого приміщення по АДРЕСА_1 з
влаштуванням в ньому торгового центру,
виключення його з житлового фонду» -
визнати незаконним та скасувати.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в проведенні
реконструкції АДРЕСА_1 та будівництва
другої черги торгівельного центру

Зобов'язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
ОСОБА_6 не перешкоджати в проведенні
реконструкції та будівництва другої
черги торгівельного центру та
здійснення права власності відносно
квартири АДРЕСА_1 та прийняття
реконструкції до експлуатації
реконструкції вищезазначеної квартири
з прибудовою другої черги
торгівельного центру.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 2850 гр. 52 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
18.02.2014