Справа №478/1599/13-ц 16.01.2014 16.01.2014 16.01.2014
Провадження №22-ц/784/274/14
Провадження № 22ц-/784/274/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в апеляційній інстанції:
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В. та Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання
Руднік Є.М.,

за участі представника позивача
Ремешевського Є.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" (далі -
ПАТ КБ „Приватбанк") до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк"
звернулось з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 10 травня 2007 року
надав ОСОБА_4 кредит на суму 3780 грн. на
строк 12 місяців по 9 травня 2008 року
включно, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 51,03 грн. та єдино разової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 630 грн. в обмін на
зобов'язання відповідача з повернення
кредиту, сплати відсотків та комісії в
обумовлені строки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушує
кредитні зобов'язання та має станом на
20 серпня 2013 року заборгованість у
розмірі 34465 грн. 80 коп. (2471 грн. 99 коп. -
заборгованість за кредитом, 9243 грн. 59
коп. - заборгованість за відсотками, 20632
грн. 80 коп. - пеня, 500 грн. та 1617 грн. 42 коп.
- штрафи), позивач просив стягнути з
відповідача вказану заборгованість.

Заочним рішенням Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на незаконність
та необґрунтованість рішення, просив
його скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач визначив
відповідачам кінцевий термін
повернення кредиту 9 травня 2008 року , а
звернувся до суду з позовом 16 вересня
2013 року, тобто з пропуском 3-річного
строку для звернення до суду, то
відсутні підстави для стягнення
кредитної заборгованості.

Проте, не з усіма висновками суду
першої інстанції можна погодитися.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті
530 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події
(частина 1 статті 530 ЦК).

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).
Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки - штрафу, пені ( частина 2
статті 258 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з частиною 3 статті
254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Із матеріалів справи вбачається, що 10
травня 2007 року, на підставі письмової
заяви ОСОБА_4, між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та
відповідачем було укладено кредитний
договір, за яким банк надав останньому
кредит на суму 3780 грн. на строк 12
місяців по 9 травня 2008 року включно, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на
суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 51,03 грн. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 630 грн. а
відповідач зобов'язався повернути
кредит, сплатити відсотки, винагороду
та комісію в строки, зазначені в Заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам (далі - Умови). Крім
того, позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредиту,
відсотків, винагороди, комісії
щомісячно, з 10-го по 15-е число кожного
місяця у розмірі мінімального платежу
387 грн. 17 коп. (а.с.5).

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення обов'язкових
щомісячних платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок відповідача
повернути весь борг частинами, то право
ПАТ КБ «ПриватБанк» вважається
порушеним з моменту недотримання
позичальником строку погашення
кожного місячного платежу, а відтак і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

Така правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13) і є
обов'язковою для застосування судами
України.

Звернувшись до суду 16 вересня 2013 року
позивач має право на стягнення
платежів, строк внесення яких настав
після 16 вересня 2008 року, оскільки
згідно погоджених сторонами Умов (п. 5.5)
передбачено, що термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років. Таке збільшення позовної
давності відповідає положенням ч. 1 ст.
259 ЦК України.

За розрахунком, наданим позивачем суду
апеляційної інстанції, станом на 20
серпня 2013 року заборгованість по
процентам, строк яких настав після 16
вересня 2008 року складає 8073 грн. 51 коп.
При цьому, апелянтом надано також
судовий наказ Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2008
року, яким з ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ
"ПриватБанк" стягнута заборгованість
за спірним кредитним договором станом
на 15 квітня 2008 року в розмірі 2961 грн. 57
коп., в тому числі і по тілу кредиту в
розмірі 2574 грн. 64 коп.

За таких обставин, вимоги банку про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
кредитом підлягають частковому
задоволенню лише по відсоткам, в межах
строку позовної давності, в розмірі 8073
грн. 51 коп.

Крім того, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню та штраф,
передбачені пунктами 5.1 та 5.3 Умов.

Разом з тим, розмір пені, який просить
стягнути позивач (20632 грн. 80 коп.), значно
перевищує розмір невиконаних
відповідачем зобов'язань (8073 грн. 51
коп.).

Тому колегія суддів вважає можливим
зменшити цей розмір, на підставі ч. 3 ст.
551 ЦК України, до 8000 грн.

Враховуючи суму заборгованості, яка
підлягає стягненню, розмір штрафу,
передбаченого п. 5.3 Умов складає 653 грн.
67 коп. (250+403,67).

При цьому, нарахування пені та штрафу
не може вважатись подвійною
відповідальність за одне і теж
правопорушення, оскільки, за змістом
Умов пеня нараховується за кожний день
прострочення виконання зобов'язання, а
нарахування штрафу пов'язано з певною
подією - прострочення виконання на
строк понад 30 днів та має разовий
характер.

Таким чином, загальна заборгованість,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь банку, складає 16727 грн. 18 коп.
(8073,51+8000+250+403,67).

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи та вимоги
матеріального права належної уваги не
звернув, а тому рішення суду підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір, пропорційно до розміру
задоволених вимог у розмірі 168 грн. 24
коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість в розмірі 16727
(шістнадцять тисяч сімсот двадцять сім)
грн. 18 коп., яка складається із
заборгованості за відсотками - 8073 грн. 51
коп., пені - 8000 грн., 653 грн. 67 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 168 (сто
шістдесят вісім) грн. 24 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: