Номер провадження № 22-ц/785/1976/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого:
судді Парапана В.Ф.

Суддів:Драгомерецького
М.М., Громіка Р.Д.

При секретарі:
Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 05 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Концерну «Військторгсервіс»
в особі філії «Одеське управління
військової торгівлі» про стягнення
заборгованості із розрахунків по
підзвітним особам та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, -

в с т а
н о в и л а:

У серпні 2013р. ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Концерну
«Військторгсервіс» в особі філії
«Одеське управління військової
торгівлі» про стягнення заробітної
плати та виплати середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
заборонності із розрахунків по
підзвітним особам та після уточнення
своїх вимог просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість із розрахунків по
підзвітним особам (за авансовими
звітами) у сумі 20 090 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні на суму 7 442,36 грн..

Зазначав, що з 03.09.2007р. по 27.06.2012р.
працював у відповідача на посаді водія
та витрачав власні кошти на придбання
товарно-матеріальних цінностей для
потреб відповідача та сплачував
поточні платежі, які мав сплачувати
безпосередньо відповідач на користь
господарських суб'єктів, що
оформлялося бухгалтерією шляхом
складання авансових звітів.

На час звільнення, відповідач не
розрахувався з ним за вищезазначеними
авансовими звітами, не виплатив йому
заробітну плату та повністю з ним
розрахувався по заробітній платі лише
23.10.2012р., чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП
України.

Посилаючись на ці обставини, позивач з
підстав, передбачених ст. 116, 117 КЗпП
України просив про задоволення його
вимог.

Рішенням суду від 05.12.2013р. позов
задоволено частково: стягнуто з
Концерну «Військторгсервіс» в особі
філії «Одеське управління військової
торгівлі» на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за затримку виплати
заробітної плати при звільненні в
розмірі 9 051,98 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні заборгованості по
авансовим звітам на суму 20 090 скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення цих вимог, посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені
позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з
відповідача суми заборгованості за
авансовими звітами, суд першої
інстанції виходив з того, що ці
правовідносини регулюються ст. ст.
1158-1160 ЦК України і оскільки позивач не
надав суду достатніх та допустимих
доказів (належним чином оформлені
авансові звіти з доданими до них
документами, які підтверджують розмір
понесених витрат тощо) для
підтвердження цих позовних вимог.

Проте погодитися з такими
висновками суду не можна.

З пояснень позивача, численних
довідок відповідача та висновку аудиту
розрахунків з підзвітними особами від
26.09.2012р. встановлено, що кошти
підзвітними особами, у тому числі і з
позивачем, використовувались в
основному на закупівлю товарів,
відрядження, придбання господарських
товарів та будівельних матеріалів,
пально-мастильних матеріалів та оплату
поштових послуг.

Для здійснення господарської
діяльності та з метою забезпечення
товарно-матеріальними цінностями
наказом ТВО начальника філії від
1.07.2012р. №16 визначено перелік осіб, у
тому числі і з позивачем, яким було
дозволено отримувати кошти під звіт.
Договори про матеріальну
відповідальність з даними особами під
час аудиту не представлені.

Відповідно до даних Головної
книги по субрахунку 372 «Розрахунки з
підзвітними особами» та журналу-ордеру
по субрахунку 372 станом на 01.06.2012р.
рахувалась кредиторська
заборгованість на загальну суму 321 383
грн, а стосовно ОСОБА_5 така
заборгованість становить 20 090 грн.

Значна сума кредиторської
заборгованості по рахунку 372 виникла у
зв'язку ії здійсненням закупівлі
матеріальних цінностей за рахунок
особистих коштів працівників Філії
шляхом оформлення авансових звітів,
а/с.11, 30, 110, 144, 145.

Сукупність наведених доказів та
наявність численних довідок
відповідача, за підписами різних
посадових осіб і за певними датами
переконливо свідчать про те, що
заборгованість відповідача перед
позивачем за авансовими звітами на
24.10,2013р. складає 20 090 грн. та спростовує
заперечення відповідача про
відсутність такої заборгованості.

Таким чином, матеріалами справи
достовірно встановлено, що позивач,
працюючи у відповідача, за його
дорученням, надавав йому свої особисті
кошти у формі поворотної фінансової
допомоги, яка містить ознаки договору
позики, тому ці правовідносини
регулюються ст. ст. 1046-1053 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позикодавцеві) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої же
якості.

За правилами ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Позивач на підтвердження
заборгованості відповідача перед ним
на суму 20 090 грн. надав відповідні
письмові довідки відповідача про це.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як убачається з матеріалів
справи, позивач неодноразово, у тому
числі і при звільненні з роботи, просив
відповідача повернути йому розмір
наданої раніше фінансової допомоги,
проте його вимоги були залишені без
задоволення, тому за правилами ч.1 ст. 1049
ЦК України позивач має право на
повернення цієї суми.

Вирішуючи справу суд на зазначене не
звернув уваги, неправильно застосував
норми матеріального закону та порушив
норми процесуального права, а тому його
рішення в оскаржуваної частині на
підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про задоволення
цих вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_4 до Концерну «Військторгсервіс»
в особі філії «Одеське управління
військової торгівлі» про стягнення
заборгованості із розрахунків по
підзвітним особам (за авансовими
звітами) у сумі 20 090 грн. скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення цих вимог.

Стягнути з Концерну
«Військторгсервіс» в особі філії
«Одеське управління військової
торгівлі» (м. Одеса, вул. Армійська, 10-а,
ідентифікаційний код 35123222) на користь
ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
заборгованість із розрахунків по
підзвітним особам (за авансовими
звітами) у сумі 20 090 грн. (двадцять тисяч
дев'яносто грн.).

Стягнути з Концерну
«Військторгсервіс» в особі філії
«Одеське управління військової
торгівлі» в дохід держави судовий збір
на суму 220 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області В.Ф.Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік