АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1027/14 Справа: №
635/4492/13-ц Категорія: «договірні
Головуючий 1 інстанції: Назаренко О.В.
Доповідач: Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі:
Руссу К.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою апеляційної
скарги ОСОБА_1 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
17 грудня 2013 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання кредитного
договору недійсним, зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановила:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулось
до суду з позовом, мотивуючи який
зазначило, що 21 серпня 2007 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» ( ПАТ «Дельта Банк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 001-20976- 210807, відповідно до умов якого
банк відкрив відповідачеві картковий
рахунок № НОМЕР_1 надав платіжну
картку, шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30 000 грн. надав
кредит, встановивши ліміт кредитної
лінії в розмірі 2 508 грн., а ОСОБА_1
зобов'язався щомісяця, у строки
визначені правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, сплачувати
проценти за користування кредитною
лінією, комісію за її обслуговування та
пеню. Посилаючись на те, що відповідач
взятих на себе за кредитним договором
зобов'язань належним чином не
виконував, ПАТ «Дельта Банк» просив
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 13 114 грн. 68 коп., яка станом на 01
лютого 2013 року складається з: 4 843 грн. 86
коп. заборгованості за кредитом, 2477 грн.
62 коп. заборгованість за відсотками та
5793 грн. 20 коп. заборгованості за
комісією.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
посилаючись на застосування ПАТ
«Дельта Банк» нечесної
підприємницької практики та на
включення до тексту укладеного 21
серпня 2007 року між сторонами по справі
кредитного договору несправедливих в
розумінні Закону України «Про захист
прав споживачів» умов, просив визнати
недійсним положення п.п.1.1., 1.3., 2.1., 2.6.,
2.7., 2.12, 4.1. договору № 20976-210807 від 21
серпня 2007 року, визнати недійсним
положення п.3.1. розділу 3 додатку №1
«Тарифи на обслуговування платіжних
карток «Visa Classic» Тарифний пакет
«Лояльний» до вказаного договору,
визнати кредитний договір недійсним в
цілому, зобов'язати ПАТ «Дельта Банк»
повернути йому отримані грошові кошти
в розмірі 8160 грн., зобов'язати його,
ОСОБА_1, повернути ПАТ «Дельта Банк»
грошові кошти в розмірі 7 400 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року позов ПАТ «Дельта Банк»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 7321 грн. 48 коп. В іншій частині
у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
та у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог ПАТ «Дельта Банк» та в частині
відмови у задоволенні заявленого ним
зустрічного позову скасувати,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк» відмовити, заявлений ним
зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Частково задовольняючи первісний
позов ПАТ «Дельта Банк» та відмовляючи
у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався
тим, що останній взятих на себе за
укладеним 21 серпня 2007 року між
сторонами кредитним договором
зобов'язань належним чином не виконав,
правовими наслідками чого є стягнення
з нього виниклої у зв'язку з цим
заборгованості в розмірі 7321 грн. 48 коп.
та виходив з того, що на спірні
правовідносини дія Закону України «Про
захист прав споживачів» не
поширюється.

Проте повністю погодитись з такими
висновками не можна з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 21
серпня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 001-20976- 210807, відповідно до умов якого
банк відкрив відповідачеві (Держатель)
відновлювану відкличну кредитну лінію
на загальну суму 30 000 грн. встановивши
її ліміт на день укладення договору в
розмірі 2 508 грн., а ОСОБА_1 зобов'язався
щомісяця, у строки визначені Правилами,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, в розмірі, визначеному
Тарифами, сплачувати проценти за
користування кредитною лінією та пеню.

Пунктом 4.1 вказаного договору
встановлено, що з підписанням цього
договору Держатель засвідчує, що він
ознайомлений з Правилами, Тарифами та
погоджується вважати їх обов'язковими
до застосування до відносин, що виникли
на підставі цього договору.

Як убачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 було ознайомлено з Тарифами на
обслуговування платіжних карток «Visa
Classik» тарифний пакет «Лояльний», про що
свідчить його особистий підпис в графі
«з тарифами ознайомлений».

Укладений що 21 серпня 2007 року між
сторонами договір за своєю правовою
природою є договором кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону.

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають передбачені
законом або договором наслідки.

Отже встановивши, що взятих на себе за
укладеним 21 серпня 2007 року з ПАТ
«Дельта Банк» кредитним договором
зобов'язань ОСОБА_1 належним чином не
виконав, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
передбачених законом підстав для
стягнення на користь позивача
заборгованості за вказаним договором у
розмірі 7321 грн. 48 коп., яка станом на 01
лютого 2013 року складається з: 4 843 грн. 86
коп. заборгованості за кредитом та 2477
грн. 62 коп. заборгованість за
процентами.

Що стосується рішення суду в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що представником ПАТ
«Дельта Банк» до ухвалення судом
оскаржуваного рішення зроблено заяву
про застосування позовної давності
(а.с. 46).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК).

Як убачається із матеріалів справи,
оспорюваний ОСОБА_1 кредитний договір
було укладено між ним та ПАТ «Дельта
Банк» 21 серпня 2007 року. Отже, саме з цієї
дати позивач мав можливість
довідатися про порушення свого права, у
зв'язку з чим 21 серпня 2007 року почався,
а 21 серпня 2010 року закінчився, перебіг
строку, у межах якого позивач міг
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Із позовною заявою про визнання
кредитного договору недійсним ОСОБА_1
звернувся лише 22 жовтня 2013 року, тобто
після спливу позовної давності, що
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК є окремою
підставою для відмови у задоволення
заявленого позову.

За таких обставин апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволення зустрічного позову -
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволення
позовної заяви з інших підстав.

В частині часткового задоволення
первісного позову ПАТ «Дельта Банк»
рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання договору кредиту
недійсним та зобов'язання вчинити
певні дії скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволення вказаного позову з інших
підстав.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді