Справа № 758/953/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року суддя Подільського
районного суду м.Києва Шаховніна М. О. ,
розглянувши питання відкриття
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Дана позовна заява підлягає поверненню
позивачу у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови
до фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування,
а відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України
позови про розірвання шлюбу можуть
пред'являтися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача
також у разі, якщо на його утриманні є
малолітні або неповнолітні діти або
якщо він не може за станом здоров'я чи з
інших поважних причин виїхати до місця
проживання відповідача.

Як вбачається з довідки
адресно-довідкового відділу ГУДМС
України в м. Києві позивачка в м. Києві
та Київській області зареєстрованою не
значиться, а відповідач зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно паспорту ОСОБА_1 зареєстрована у
АДРЕСА_1.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує адресу
свого місця проживання: АДРЕСА_3, однак
місце фактичного проживання без
реєстрації та адреса, за якою
отримується кореспонденція не є місцем
проживання фізичної особи у зв'язку з
наступним.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 34 постанови № 3 від 01 березня
2013 року позови пред'являються: до
фізичної особи - до суду за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування;
до юридичної особи - за її
місцезнаходженням (ст. 109 ЦПК України),
яке стосовно фізичної особи
визначається відповідно до положень
статті 29 ЦК і статті 3 Закону України
від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» місце
перебування це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше 6 місяців на рік.
Під місцем проживання цей Закон
визначає
адміністративно-територіальну
одиницю, на території якої особа
проживає строком понад 6 місяців на рік.

Громадяни України, а також іноземець чи
особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом 10 днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місця
проживання.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону
реєстрація місця перебування
здійснюється за заявою особи, яка
зобов'язана подати її протягом семі
днів після прибуття в
місцеперебування. При реєстрації місця
перебування особи інформація про неї
повідомляється до органу реєстрації за
місцем проживання особи.

Отже, пред'явлення позову за
місцезнаходженням можливе лише в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо
суд, вирішуючи питання про відкриття
провадження в справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду.

Оскільки позивачка в Києві та
Київській області зареєстрованою не
значиться, а згідно паспорту її місцем
реєстрації є: АДРЕСА_1, відповідач
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що
територіально не знаходиться у
Подільському районі м. Києва, вважаю
неможливим розглядати даний спір у
Подільському районному суді м. Києва та
необхідність повернути заяву
позивачеві для подання до належного
суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» та п. 2. ч. 2 ст. 83 ЦПК
України сплачена сума коштів на оплату
судового збору повертається за ухвалою
суду у разі повернення заяви, а тому,
ОСОБА_1 потрібно повернути сплачені нею
229 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 7 Закону
України «Про судовий збір», ст. ст. 83, 109,
115, 210, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу повернути позивачу
для подачі до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 двісті двадцять
дев'ять гривень сорок копійок за оплату
судового збору, сплачених за
квитанціями № 15 від 23 січня 2014 року та
№ 313 від 10 жовтня 2013 року в УДКСУ у
Подільському районі м. Києва на р/р №
0008.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
м. Києва апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

СуддяМ. О. Шаховніна