Провадження №
Справа № 2-858/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року

м.
Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді:
Домусчі Л. В.,

при секретарі:
Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та стягнення судових витрат шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ
«Укрсоцбанк» у 2010 році звернувся до
суду з позовом, який уточнив 22.11.2012 року,
до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 1 976 751,34 грн. та
стягнення судових витрат у розмірі 1
820,00 грн., шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності та її
продажу на прилюдних торгах в межах
виконавчого провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 15.04.2008 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_2 та ТОВ «Акумото» був укладений
Генеральний договір про надання
кредитних послуг № 08-660/082, згідно якого
Банк зобов'язався надавати ОСОБА_2 та
ТОВ «Акумото» грошові кошти в межах
загального ліміту кредитування в сумі
198 000,00 дол. США, на умовах визначеними
додатковими угодами. 15.04.2008 року між
Банком та ОСОБА_2 укладена Додаткова
угода № 08-660/082-1/514 до Генерального
договору, відповідно до якої Банк надав
ОСОБА_2 у тимчасове користування
грошові кошти в сумі 198 000 дол. США з
порядком повернення заборгованості
відповідно до п.4 Додаткової угоди та
кінцевим терміном повернення до 14.04.2023
року або достроково у випадках
передбачених Генеральним договором, зі
сплатою 14 % річних та комісій
визначених Тарифами, які містяться в
Додатку № 1 до Додаткової угоди. В
забезпечення своєчасного і повного
виконання зобов'язань за Генеральним
договором та Додатковою угодою, 16.04.2008
року між Банком та ОСОБА_1 укладено
Іпотечний договір за реєстровим № 1427,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_1
передала в іпотеку Банку трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Банк виконав свої
зобов'язання за Генеральним договором
та Додатковою угодою. Позичальником
ОСОБА_2 не виконуються умови
Додаткової угоди, порушуються строки
повернення кредиту та сплати процентів
у зв'язку з чим Банком на адресу
позичальника та іпотекодавця були
надіслані листи-претензії з вимогою
сплатити заборгованість, проте ці
вимоги залишилися без задоволення. У
зв'язку з неналежним виконанням своїх
зобов'язань у позичальника ОСОБА_2
перед Банком,станом на 25.10.2012 року,
утворилася прострочена
заборгованість, загальний розмір якої
становить 1 976 751,34 грн.. Згідно умов
Іпотечного договору Банк має право
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В судове засідання 28.01.2014 року
представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк»
- Іванова Ю.О. не з'явилася, але надала
суду письмову заяву про розгляд справи
за її відсутністю.

В судове засідання відповідачка
ОСОБА_1 не з'явилася, хоча про час, дату і
місце судового засідання була
повідомлена належним чином у
встановленому порядку (згідно ст.74 ч.5
ЦПК України), поважних причин неявки
суду не представила. Заяв про розгляд
справи за її відсутністю суду не
надано. При цьому, представники
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (діє на
підставі довіреності від 14.11.2012р.) та
ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від
16.09.2011р.) приймали участь в раніше
призначених судових засіданнях.

В судове засідання не з'явився
третя особа ОСОБА_2, хоча про час, дату і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином у
встановленому порядку (згідно ст.74 ч.5
ЦПК України), поважних причин неявки
суду не представив, чим позбавив суд
можливості вислухати його думку по
суті. Заяви про розгляд справи без
участі третьої особи суду не надано.
При цьому, ОСОБА_2 приймав участь в
раніше призначених судових засіданнях
в яких він зазначив, що домовляється з
Банком з питання реструктуризації його
заборгованості.

Суд, у зв'язку з неявкою
відповідачки ОСОБА_1, її представників,
третьої особи ОСОБА_2 та
неповідомленням про причини такої
неявки в судове засідання, ухвалив
слухати справу за їх відсутності,
згідно ст. 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що даний позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2008 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
(надалі Позивач, Кредитор), ТОВ
«Акумото» та ОСОБА_2 (надалі
Позичальники-1,2) був укладений
Генеральний договір про надання
кредитних послуг № 08-660/082 (надалі
Генеральний договір), згідно якого
Позивач зобов'язався надавати ОСОБА_2
та ТОВ «Акумото», директором якого є
ОСОБА_2, грошові кошти в межах
загального ліміту кредитування в сумі
198 000,00 дол. США, на умовах визначеними
Додатковими угодами до нього (а.с.6-12).

Згідно п.3 Генерального договору
надання кредитних послуг за цим
договором здійснюється шляхом
укладання Додаткових угод, що є
невід'ємними частинами цього Договору.
Надання кредиту або його відповідної
частини Додатковими угодами
здійснюється в межах невикористаного
залишку загального ліміту
кредитування за цим Договором та з
дотриманням Строку дії загального
ліміту кредитування.

Згідно п.5 Генерального договору
конкретні умови Кредитної послуги,
зокрема: валюта, сума, мета та строк,
форма надання, розмір процентної
ставки та спосіб виконання/погашення
зобов'язань, тощо визначаються
Додатковими угодами, що укладаються
між Сторонами. Зі змістом, умовами та
правовими наслідками Генерального
договору Позичальник ОСОБА_2 був
ознайомлений та згодний, про що
свідчать його підписи на вказаному
договорі (а.с.11).

15.04.2008 року між Позивачем та
Позичальниками було підписано Додаток
№ 1 до Генерального договору, за яким
Сторони погодили тарифи за кредитні
послуги. Зазначене підтверджується
підписами Сторін на вказаному Додатку
(а.с.12).

15.04.2008 року між Позивачем та
Позичальником ОСОБА_2 було підписано
Додаткову угоду № 08-660/082-1/514 до
Генерального договору (надалі
Додаткова угода), за якою Сторони
погодили, що Кредитор надає
Позичальнику ОСОБА_2 кошти на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, відповідно до
основних положень Генерального
договору у формі разового кредиту в
сумі 198 000 дол. США, зі сплатою за
користування кредитними коштами
процентів у розмірі та порядку,
визначеному Тарифами на послуги по
наданню кредитів за Генеральним
договором, що містяться в Додатку № 1 до
Генерального договору.

Згідно п.п.2, 3, 4, 5 вказаної
Додаткової угоди кредит надається
шляхом перерахування кредитних коштів
на поточний рахунок Позичальника на
підставі його письмової заяви. Кредит
надається на строк з 15.04.2008 року по
14.04.2023 року включно. Повернення кредиту
здійснюється рівними частинами, в сумі
1 106,15 дол. США, не пізніше 5-го числа
кожного місяця, починаючи з червня 2008
року, а в квітні 2023 року 1 105,30 дол. США.
Детальний розпис сукупної вартості
кредиту, значення реальної процентної
ставки та абсолютне подорожчання
Кредиту наведено в Додатку (а.с.14) до
цієї Додаткової угоди. Ця Додаткова
угода є невід'ємною частиною
Генерального договору. Зі змістом,
умовами та правовими наслідками
Додаткової угоди Позичальник ОСОБА_2
був ознайомлений та згодний, про що
свідчать його підпис на вказаній угоді
(а.с.13 та 13 на обороті).

03.10.2008 року між Позивачем та
Позичальниками-1 та 2 було підписано
Договір про внесення змін та доповнень
№ 1 до Генерального договору, за яким
Сторони погодили, що з 21.10.2008 року
згідно Додатку № 1 (тарифи та кредитні
послуги) до Генерального договору,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 14,5 %, інші пункти Генерального
договору залишаються незмінними (а.с.15).
Зі змістом, умовами та правовими
наслідками Договору про внесення змін
та доповнень № 1 Позичальники-1 та 2 були
ознайомлені та згодні, про що свідчать
їх підписи на вказаному Договорі (а.с.15
та 15 на обороті).

24.11.2008 року між Позивачем та
Позичальниками-1 та 2 було підписано
Договір про внесення змін та доповнень
№? 2 до Генерального договору, за яким
Сторони погодили, що з 21.10.2008 року
згідно Додатку № 1 (тарифи та кредитні
послуги) до Генерального договору,
фактична заборгованість помножується
на різницю між старою та новою
процентною ставкою (0,5%) та на кількість
днів у періоді, інші пункти
Генерального договору залишаються
незмінними (а.с.15). Зі змістом, умовами
та правовими наслідками Договору про
внесення змін та доповнень № 1
Позичальники-1 та 2 були ознайомлені та
згодні, про що свідчать їх підписи на
вказаному Договорі (а.с.16 та 16 на
обороті).

Позивач умови Генерального
договору та Додаткових угод виконав та
надав Позичальнику ОСОБА_2 кошти в сумі
198 000 дол. США, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
листа-заявки на кредит/транш № 1 від
16.04.2008 року. В зазначеному листі-заявці
отримувачем коштів зазначений ОСОБА_2,
який підписав зазначений лист-заявку
(а.с.20).

Також судом встановлено, що 16.04.2008
року між Позивачем та ОСОБА_1 (надалі -
Відповідачка, Іпотекодавець) був
укладений Іпотечний договір (квартири
за участю майнового поручителя), згідно
якого Відповідачка передає в іпотеку
Іпотекодержателю, тобто Позивачу, у
якості забезпечення ТОВ «Акумото» та
ОСОБА_2 зобов'язань за генеральним
договором № № 08-660/082 та Додатковими
угодами до нього, що укладені та будуть
укладені між Іпотекодержателем та
будь-яким з Позичальників, які є
невід'ємними частинами договору, яким
обумовлене основне зобов'язання,
наступне нерухоме майно: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, що належить
Іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого 19.04.2003
року державним нотаріусом першої
Одеської нотаріальної контори Драло
Г.Л., зареєстрованому в реєстрі за №
8-1330, право власності на яке
зареєстроване згідно з Реєстраційним
написом на правовстановлюючому
документі ОМБТІ та РОН від 22.04.2003 року, в
реєстровій книзі 151 доп. за реєстровим
№ 1053 сторінка 142 (а.с.17-19). Копія
вказаного Договору купівлі-продажу
міститься у матеріалах справи (а.с.112).
Зі змістом, умовами та правовими
наслідками Іпотечного договору
Відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена
та згодна, про що свідчать її підпис на
вказаному договорі (а.с.19 на обороті).

Згідно п.4.1. Іпотечного договору у
разі невиконання або неналежного
виконання будь-яким з Позичальників
основного зобов'язання,
Іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.2. Іпотечного договору у
разі порушення Іпотекодавцем
обов'язків, встановлених цим договором,
Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання Позичальниками
Основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно п.4.4. Іпотечного договору
Іпотекодавець в будь-який час до
моменту реалізації Предмета іпотеки
має право припинити звернення на нього
стягнення, шляхом повного виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань.

Згідно п.4.5. Іпотечного договору
після прийняття рішення про звернення
стягнення на Предмет іпотеки, з метою
забезпечення його належного
господарського використання згідно з
його цільовим призначенням, а також
отримання доходів, Предмет іпотеки
передається Іпотекодержателю, або
третій особі за погодженням між
Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, в
управління на період до його
реалізації у порядку встановленому цим
Договором. Управління предметом
іпотеки відповідно до цього пункту
може здійснюватись, зокрема, шляхом
його передачі в найом (оренду), лізинг,
інше платне користування тощо.

Згідно п.п. 4.6. - 4.6.5. Іпотечного
договору Іпотекодержатель за своїм
вибором звертає стягнення на Предмет
іпотеки в один із наступних способів:
на підставі рішення суду; на піставі
виконавчого напису нотаріуса; шляхом
передачі Іпотекодержателю прва
власності на Предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань в порядку, встановленому
ст.37 ЗУ «Про іпотеку»; шляхом продажу
Предмета іпотеки Іпотекодержателем
від свого імені будь-якій
особі-покупцеві на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку»;
шляхом організації Іпотекодержателем
продажу Предмета іпотеки через
укладання договору купівлі-продажу
Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та
відповідним покупцем в порядку
встановленому ст.6 ЗУ «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».

Згідно п.п.4.7. - 4.7.2. Іпотечного
договору у разі звернення стягнення на
Предмет іпотеки на підставі рішення
суду, реалізація Предмета іпотеки
здійснюється у спосіб, зазначений у
відповідному рішенні суду, а саме:
шляхом продажу Предмета іпотеки
Іпотекодержателем від свого імені
будь-якій особі-покупцеві на підставі
договору купівлі-продажу в порядку,
встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку»;
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження.

Згідно розділу 6 «Заключні
положення» Іпотечного договору цей
договір набирає чинності з моменту
його нотаріального посвідчення і діє
до припинення Основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд.

Згідно п.п. 8 та 8.1. Генерального
договору в якості забезпечення
виконання Позичальниками своїх
зобов'язань перед Кредитором за цим
договором та додатковими угодами до
нього щодо повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, можливої неустойки
(пені, штрафу), а також інших витрат щодо
задоволення вимог Кредитора за цим
договором та Додатковими угодами до
нього, Кредитор на протязі трьох
робочих днів від дати укладання цього
договору укладає з майновим
поручителем - ОСОБА_1, нотаріально
посвідчений Іпотечний договір іпотеки
трикімнатної квартири , що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений Іпотечний договір
16.04.2008 року підписаний у присутності
Сторін та посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за реєстровим
№ 1427. Також, вказаним нотаріусом 16.04.2008
року накладено заборону на відчуження
вказаної квартири до припинення дії
Іпотечного договору та заборону
зареєстровано в реєстрі за реєстровим
№ 1428.

З матеріалів справи вбачається, що
Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
14.06.2010 року змінив назву на Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
(а.с.48-49) та Довідкою серії АА № 350778 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.50).

З позову та доданих до нього
документів вбачається, що
Позичальником ОСОБА_2 не виконуються
умови Додаткової угоди № 08-660/082-1/514 до
Генерального договору, порушуються
строки повернення кредиту та сплати
процентів.

Відповідно до п.3.3.8. Генерального
договору Позичальник зобов'язаний на
вимогу Позивача у випадках
передбачених п.п.2.12.3., 2.14., 2.15., 3.2.6., 3.2.7.,
5.4. достроково, протягом 30 календарних
днів від дня отримання вимоги
Кредитора, повернути кредит, сплатити
проценти та/або комісії, а також
можливу неустойку, пеню.

Відповідно до п.4.1. Генерального
договору у разі прострочення
Позичальником строків погашення
кредиту (його частини) та/або сплати
процентів та/або комісій, Позичальник
сплачує Позивачу пеню в національній
валюті в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період
прострочення, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення, починаючи з наступного
дня за днем прострочення.

У зв'язку з неналежним виконанням
Позичальником умов Додаткової угоди,
Позивачем 11.01.2010 року надіслано
Позичальникам та Відповідачці
листи-претензії за №№ 10.5.2-11/67-48 з
вимогою сплатити заборгованість, яка
виникла у них за Генеральним договором
(а.с.21-22), що також підтверджується
Реєстром на відправлення
кореспонденції від 12.01.2010 року (а.с.23).
Проте, вказані вимоги Позичальником та
Відповідачкою залишені без
задоволення.

Неналежне виконання взятих
Позичальником на себе зобов'язань за
Генеральним договором про надання
кредитних послуг № 08-660/082 від 15.04.2008
року, призвело до того, що у
Позичальника перед Позивачем, станом
на 25.10.2012 року, виникла прострочена
заборгованість, загальна сума якої
становить 247 310,31 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ, станом на
25.10.2012 року (7,9930 х 1 дол. США), складає 1 976
751 (один мільйон дев'ятсот сімдесят
шість тисяч сімсот п'ятдесят одна)
гривня 34 копійки, які складаються з:

- суми строкової заборгованості за
кредитом - 179 977,50 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить 1 438
560,16 грн.;

- суми заборгованості за
відсотками за користування кредитом - 56
372,10 дол. США, що в еквіваленті за курсом
НБУ становить 450 582,18 грн.;

- суми пені за несвоєчасне
повернення кредиту - 2 104,41 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить 16
820,57 грн.;

- суми пені за несвоєчасне
повернення відсотків - 6 584,10 дол. США, що
в еквіваленті за курсом НБУ становить 52
626,74 грн.;

- суми нарахованої комісії за
кредитом - 2 272,20 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить 18
161,69 грн..

Розрахунок заборгованості
наведений у уточненнях до позову та
додано до матеріалів справи окремо
(а.с.171-174).

Проте судом встановлено, що ОСОБА_2
в процесі розгляду справи погашав
заборгованість, що підтверджується
відповідними квитанціями (а.с.128-132, 150-151,
162).

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України
іноземна валюта може
використовуватись в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю, є Декрет КМУ "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю".

При цьому, згідно із ст. 2 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" кошти - це гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Також судом встановлено, що
рішенням Приморського районного суд м.
Одеси від 11.07.2013 року (головуючий суддя
Абухін Р.Д.) по цивільній справі №
1522/29590/12, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Укрсоцбанк» про визнання недійсним
договору іпотеки від 16.04.2008 року, який
був укладений між нею та АКБ СР
«Укрсоцбанк», в задоволенні позову
було відмовлено повністю (а.с.197-199).
Отже, судом Відповідачці роз'яснено, що
укладений нею Іпотечний договір є
чинним та вона має виконувати
зобов'язання за цим договором на
визначених в ньому умовах.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також, в минулих судових
засіданнях Відповідачка позов не
визнала та зазначила, що проживає в цій
квартирі з неповнолітнім сином ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і іншого житла у них немає,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження та довідкою про склад
сім'ї та прописку (а.с.113-114).

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

На підставі наведеного вище суд
вважає, що Позивач на законних
підставах звернувся до суду з позовом
до Відповідачки, так як саме вона є
майновим поручителем Позичальників-1
та 2 по зобов'язаннях за Генеральним
договором, та відповідає за належне
виконання Генерального договору в
межах майна, яке вона передала Позивачу
в іпотеку.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
Позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України. На цій підставі суд вважає, що
Відповідачка відповідає перед
Позивачем також в частині нарахованої
Позичальникам суми пені, яка виникла за
невиконання умов генерального
договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу
України передбачає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, тобто
належним виконання зобов'язань з боку
позичальника є повернення кредиту та
сплата процентів за користування ним у
строки, в розмірі та валюті, як це було
визначено кредитним договором. Згідно
ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до умов кредитного
договору.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, притриманням, завдатком.

Відповідно ч.1 ст. 18 Закону України
«Про іпотеку» іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» від 5 червня 2003 року (зі
змінами та доповненнями) у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Таким чином, законодавець зазначив
необхідною умовою початку звернення
стягнення на предмет іпотеки
надіслання боржнику письмової вимоги
про усунення порушення.

З листів Позивача до ОСОБА_1 (а.с.22)
вбачається, що така вимога Банком
надсилалась.

На момент розгляду справи доказів
погашення відповідачем кредиту та
сплати відсотків, пені у суду не має,
предмети застави в заклад банку не
повернені.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення провадження
у справі про відновлення
платоспроможності іпотекодавця або
визнання його банкрутом або при
ліквідації юридичної особи -
іпотекодавця іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки незалежно від настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
іпотекодержатель і правонаступник
іпотекодавця не досягнуть згоди про
інше.

Частиною 3 ст. 33 Закону «Про іпотеку»
передбачено способи звернення
стягнення, а саме: звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 39 зазначеного Закону
передбачено звернення на предмет
іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки: або шляхом проведення
прилюдних торгів, або застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 38, 39 Закону України
«Про іпотеку» предмет застави, у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення, має бути реалізований
іпотекортжалем будь-якій особі,
зокрема, шляхом застосування процедури
продажу предмету застави, встановленої
ст.. 38 зазначеного Закону.

Прикінцевими і перехідними
положеннями Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" передбачено, що
законодавчі та інші нормативно-правові
акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом, застосовуються в частині, що
не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. Використання позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
не позбавляє права боржника,
обтяжувача або третіх осіб звернутися
до суду.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрації обтяжень" установлено, що у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Отже, у разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження суд може
обрати один із способів звернення
стягнення, обраний обтяжувачем на
власний розсуд.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо Позичальник є відмінною від особи
Іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
Позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні Іпотекодавцю, який не є
Позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст. 3, 4
ЦПК).

Виходячи з наведеного вище суд
вважає, що позовні вимоги Позивача ПАТ
«Укрсоцбанк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки є законними та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказами.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Судом встановлено, що внаслідок
невиконання Відповідачкою ОСОБА_1 умов
Іпотечного договору 16.04.2008 року,
Позивач поніс судові витрати по сплаті
державного мита на суму 1 700 (одна тисяча
сімсот) гривень, що підтверджується
наявним у матеріалах справи платіжним
дорученням № 112 від 19.03.2010 року (а.с.4) та
по сплаті витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи на суму 120 (сто
двадцять) гривень, що підтверджується
наявним у матеріалах справи платіжним
дорученням № 113 від 19.03.2010 року (а.с.5).

Після всебічного, повного
дослідження й оцінки наявних
матеріалів та обставин справи суд
дійшов висновку щодо необхідності
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88
ч.1, 169, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 1, 3,
11, 12, 509, 524-526, 530, 536, 543, 546, 549, 551, 612, 624-627, 629,
638, 639, 1046, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК
України; ст.ст. 18, 33, 35, 38, 39 Закону
України «Про Іпотеку»; ст.ст. 24 ч.1, 25 п.4
ч.2 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень», суд -

ВИРИШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та стягнення судових витрат шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити.

2. Звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцю
ОСОБА_1 на праві приватної власності на
підставі Договору купівлі-продажу,
посвідченого 19.04.2003 року державним
нотаріусом першої Одеської
нотаріальної контори драло Г.Л.,
зареєстрованому в реєстрі за № 8-1330,
право власності на яке зареєстроване
згідно з Реєстраційним написом на
правовстановлюючому документі ОМБТІ
та РОН від 22.04.2003 року, в реєстровій
книзі 151 доп. за реєстровим № 1053
сторінка 142, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за Генеральним
договором про надання кредитних послуг
№ 08-660/082 від 15.04.2008 року, у розмірі 193 317,01
дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ,
станом на 24.11.2010 року (7,9377 х 1 дол. США),
складає 1 534 492 (один мільйон п'ятсот
тридцять чотири тисячі чотириста
дев'яносто дві) гривні 43 копійки, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження за
початковою ціною, яка буде встановлена
оцінкою, проведеної в межах
виконавчого провадження.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
І.П.Н. НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укрсоцбанк» (м. Київ, вул. Ковпака,
29, , МФО 300023) витрати по
сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи на загальну суму 1 820
(одна тисяча вісімсот двадцять)
гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Л.В. Домусчі

28.01.2014