Справа № 761/2160/14-ц
Провадження №6/761/318/2014
У Х В А Л А

іменем України

24 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого:
судді - Притули Н.Г.

при секретарі:
Паночко О.М.

за участю головного державного
виконавця: Каращук К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві подання Головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук Катерини Леонідівни про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України керівника боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард 2005» -
ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2014 року до суду надійшло
зазначене подання.

Ініціатор подання просить обмежити в
праві виїзду керівника боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард 2005» -
ОСОБА_2 до виконання ним своїх
зобов'язань.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує тим, що у нього на
виконанні знаходиться виконавче
провадження, що відкрите на підставі
наказу № 24/422, виданого 06.01.2012 року
Господарським судом м. Києва про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард 2005» на
користь Головного управління
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) боргу в розмірі 12 466 090,00
грн. основного боргу з урахуванням
інфляційних витрат та 1 747 840,00 грн. пені.
Наказ суду в добровільному порядку
боржником не виконано, заходи щодо
виявлення майна боржника виявились
безрезультатними, тому заявник вважає,
що є достатні підстави для
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби (ч.1). Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця (ч.2).

Державний виконавець в судовому
засіданні клопотання підтримала та
просила його задовольнити.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами),
яким визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Зокрема п.5 ч.1 ст.6 Зазначеного Закону
передбачено можливість обмеження
виїзду у випадку, якщо боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
свою власну. На здійснення цих прав не
може бути встановлено жодних обмежень,
крім тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням слід розуміти такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Задоволення подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.
Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. Саме по собі
невиконання боржником самостійно
зобов'язань не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні,
03.02.2012 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бєлозьоров О.О. відкрив виконавче
провадження з виконання наказу №24/422,
що виданий 06.01.2012 року Господарським
судом м. Києва про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард 2005» на
користь Головного управління
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) боргу в розмірі 12 466 090,00
грн. основного боргу з урахуванням
інфляційних витрат та 1 747 840,00 грн. пені.

В той же час суду не надано доказів, що
державний виконавець направляв вимоги
боржнику про сплату коштів та що
зазначені вимоги отримувались
особисто ОСОБА_2

Так як в судовому засіданні оглянуто
виконавче провадження, але з подання та
документів наданих до нього не
вбачається, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, в лише
вбачається невиконання наказу
господарського суду, тому суд не вбачає
законом передбачених підстав для
задоволення подання.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.33 Конституції України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук Катерини Леонідівни про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України керівника боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард 2005» -
ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Н.Г.Притула