У Х В А Л А

17 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання права спільної
сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що з 18 жовтня 2003 року по 04
жовтня 2010 року проживав з
відповідачкою однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Шлюб між сторонами
було зареєстровано 05 жовтня 2010 року. На
теперішній час сторони у справі разом
не проживають. Позивач просив суд
визнати факт його проживання з
відповідачкою однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 18 жовтня 2003 року по

04 жовтня 2010 року та поділити спірне
майно, набуте сторонами у вказаний
період.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 25 лютого

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 31 травня 2013 року, позов
задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з 18 жовтня 2003 року по 04 жовтня 2010
року.

Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно: житловий
будинок із господарчими будівельними
спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
1/2 частини спірного житлового будинку з
господарчими будівельними спорудами
та на 1/2 частини земельної ділянки
площею 0,0931 га за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
1/2 частини спірного житлового будинку з
господарчими будівельними спорудами
та на

1/2 частини земельної ділянки площею 0,0931
га за адресою: АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено
частково, рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова

від 25 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 31 червня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У січні 2014 року на
адресу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня

2013 року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: ст. 74 ЦК
України.

Як приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник надав рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 липня 2012 року та 15 лютого 2012
року, ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року.

Відповідно до статті 355
ЦПК України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 "Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України" під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року

№ 11 "Про судову практику застосування
статей 353?360 Цивільного процесуального
кодексу України" постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, при цьому не
відбувається застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ст. 355 ЦПК України.

З ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
вбачається, що вказаною ухвалою справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції, що свідчить про те, що
спір у справі остаточно не вирішено й
не застосовано норм матеріального
права для вирішення спору по суті, а
тому вищевказана ухвала не може бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України.

Із урахуванням
вищевказаного, колегія суддів дійшла
висновку про те, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права спільної сумісної власності
подружжя, за заявою ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-4988зп14

Доповідач: Юровська Г.В.