АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1068/14
інстанції: Живоглядов А.М.
Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_3 на рішення Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, зустрічною
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Магдалинівської селищної ради, треті
особи - Орган опіки та піклування
Магдалинівської районної державної
адміністрації, Реєстраційна служба
Магдалинівського районного управління
юстиції, Магдалинівська районна
державна нотаріальна контора, про
визнання недійсним рішення, визнання
рішення частково недійсним, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, визнання домоволодіння
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на 5/8 частини
домоволодіння, визнання права
власності на 1/8 частини домоволодіння,
визнання права користування
домоволодінням, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 (позивачка)
звернулась до суду з даним позовом
посилаючись на те, що їй на праві
власності належить житловий будинок в
АДРЕСА_2. З її дозволу в даному будинку
проживали її син та відповідачка з
дитиною, але ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер син
та вона, позивачка, звернулась до
відповідачки з проханням звільнити
вищезазначений будинок, але остання
категорично відмовилась, в зв'язку з
цим позивачка просила суд зобов'язати
ОСОБА_5 усунути перешкоди в
користуванні нею, позивачкою, будинком
по АДРЕСА_2.

У червні 2013 року ОСОБА_3 (відповідачка)
звернулась до суду з зустрічним
позовом посилаючись на те, що 21 вересня
2001 року між нею та ОСОБА_6 був
зареєстрований шлюб; від спільного
життя вони мають малолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженя.
Подружжя власного житла не мали, тому
побудували будинок по АДРЕСА_2.
Оскільки земельна ділянка була
оформлена на позивачку за первісним
позовом, була досягнута домовленість,
що після закінчення будівництва
позивачка переоформить будинок та
земельну ділянку на її, відповідачки,
ім»я та на ім'я ОСОБА_6. В період з
вересня по листопад 2007 року вони
збудували стіни та дах будинку. Потім
обладнали в будинку одну житлову
кімнату для проживання і в грудні 2007
року їх сім'я вселилася в цю кімнату та
стала постійно там проживати і
закінчувати будівництво за кошти
сім»ї. Після смерті в ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_8 - батька її чоловіка, грошова
допомога зі сторони позивачки їм не
надавалася. У зв»язку з викладеним,
згідно уточнених позовних вимог,
відповідачка просила суд визнати
недійсними рішення Магдалинівської
селищної ради Дніпропетровської
області №257/1-14/У від 27 липня 2007 року
«Про виділення земельної ділянки під
будівництво житлового будинку», пункт 3
рішення від 30.10.2007 року за №431/3 щодо
визнання за позивачкою права власності
на спірний будинок, свідоцтво про право
власності позивачки на житловий
будинок по АДРЕСА_2 від 10.09.2012 року на
ім»я позивачки, визнати вказане
домоволодіння спільною сумісною
власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_3, визнати за
ОСОБА_3, на підставі ст.ст. 60, 70 СК
України та в порядку спадкування, право
власності на 58 частин спірного
домоволодіння, визнати за малолітнім
ОСОБА_7, в порядку спадкування, право
власності на 18 частину вказаного
домоволодіння, визнати за ОСОБА_3 та
малолітнім ОСОБА_7 право користування
вказаним житловим приміщенням, судові
витрати покласти на позивачку.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволені та зобов'язано ОСОБА_3
усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_4 будинком по АДРЕСА_2; в
задоволенні зустрічного позову
відмовлено у повному обсязі; вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні первісного позову в
повному обсязі і задоволення
зустрічних позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення, виходячи з
наступного.

Встановлено судом та стверджується
зібраними у справі доказами, що
відповідно до рішення № 257/1-14/У від 27
липня 2007 року Магдалинівської селищної
ради Дніпропетровської області, на
підставі заяви ОСОБА_4, останній було
виділено земельну ділянку під
будівництво житлового будинку
розміром 0,07 га по АДРЕСА_2 (а.с.35).

21.09.2007 року складено акт прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
житлового будинку та господарських
споруд індивідуального забудовника
ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, згідно якого комісія
встановила, що на ділянці збудовано
одноетажний житловий будинок, який
складається з 3-х кімнат, кухні,
санвузла, коридору (а.с. 45). Зазначений
акт затверджено рішенням
Магдалинівської селищної ради від
30.10.2007 року за №431/3, та визнано право
власності на житловий будинок та
господарчі споруди за ОСОБА_4 (а.с. 36).

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
право власності ОСОБА_4 на будинок
АДРЕСА_2 зареєстровано 05.12.2007 року (т. 1
а.с. 250).

В подальшому, 10.09.2012 року, КП
«Магдалинівське бюро технічної
інвентаризації» за ОСОБА_4 було
зареєстровано право власності на
житловий будинок, господарські будівлі
і споруди по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 6).

Згідно технічного паспорту спірний
будинок складалось з будинку - А, ґанку -
гн та господарських будівель і споруд
(а.с. 8 - 10, 242 - 244).

Судом також встановлено, що 14.12.2007 року
у вказаному будинку було
зареєстровано, у якості проживаючого,
сина позивачки за первісним позовом
ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер, що
стверджується копіями відповідного
свідоцтва та домової книги (т. 1 а.с. 12, 43 -
44).

Сторонами визнано, що на час смерті
ОСОБА_6 у спірному будинку проживали
його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 32, 33, 37). Згідно
паспорта громадянина України, з 04.12.2001
року по час пред»явлення позову, ОСОБА_3
була зареєстрована проживаючою
АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 31).

Встановлено, що між сторонами склались
вкрай неприязні стосунки, ОСОБА_3
проживає у будинку та перешкоджає
ОСОБА_4 у користуванні спірним
нерухомим майном.

Крім того, місцевим судом встановлено,
що із заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_6 до відповідної
нотаріальної контори у передбачений
законом шестимісячний строк
звернулись позивачка, відповідачка,
яка діяла також в інтересах сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, яка
діяла в інтересах неповнолітньої дочки
померлого ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с.
217 - 239).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Виходячи з викладеного, надавши
належної детальної оцінки
представленим у справі доказам у їх
сукупності (письмовим доказам, показам
свідків), місцевий суд дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість первісного позову та
ухвалив законне рішення щодо його
задоволення і відмову у задоволенні
зустрічних позовних вимог.

Суду не надані докази на підтвердження
доводів відповідачки про те, що
земельна ділянка по АДРЕСА_2 виділялась
не позивачці, а сім»ї померлого ОСОБА_6

Місцевий суд правомірно звернув увагу
на те, що відповідачка та її померлий
чоловік ОСОБА_6 не звертались до
Магдалинівської селищної ради, у
передбаченому діючим законодавством
порядку, для виділення земельної
ділянки для здійснення будівництва,
питання про переведення на них прав
забудовника не ставили.

Крім того, суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок, що оспорюване
рішення Магдалинівської селищної ради
від 30.10.2007 року № 431/3 відповідає вимогам
діючого законодавства.

Суду не надані докази на підтвердження
доводів апелянта щодо здійснення
будівництва спірного будинку лише за
кошти відповідачки за первісним
позовом і її чоловіка, не доведено
наявність підстав для визнання
спірного нерухомого майна об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_3 Колегія
зауважує, що відповідачкою визнано
факт участі позивачки за первісним
позовом у фінансуванні будівництва
спірного нерухомого майна, що
стверджується змістом зустрічної
позовної заяви у т. 1 на а.с. 28 - 30.

Отже, місцевий суд дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсними рішення № 257/1-14/У
від 27 липня 2007 року Магдалинівської
селищної ради Дніпропетровської
області щодо виділення земельної
ділянки позивачці, рішення
Магдалинівської селищної ради від
30.10.2007 року за №431/3 щодо визнання за
позивачкою права власності на спірний
будинок з господарськими спорудами,
свідоцтва про право власності
позивачки на спірне нерухоме майно, а
також про відсутність підстав для
визнання будинку по АДРЕСА_2 об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Відмова у задоволенні наведених
зустрічних позовних вимог обумовила
відмову у задоволенні зустрічного
позову в частині визнання за
відповідачкою та її сином права
власності на частину спірного
нерухомого майна на підставі ст.ст. 60, 70
СК України та в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_6, який права
власності на дане майно не набував.

Зважаючи на викладені у зустрічній
позовній заяві правові підстави, не
підлягає задоволенню і позовна вимога
про визнання за відповідачкою і її
сином, як за співвласниками, права
користування будинком по АДРЕСА_2.

Крім того, місцевим судом обґрунтовано
встановлено, що відповідачці та її
померлому чоловіку ще в 2007 році було
відомо про те, що земельна ділянка для
будівництва спірного нерухомого майна
виділена саме позивачці, а рішенням
Магдалинівської селищної ради визнано
за позивачкою право власності на
спірний будинок. Отже, зважаючи на
пред»явлення зустрічного позову у
червні 2013 року, місцевий суд дійшов
правильного висновку про порушення
відповідачкою, без поважних причин,
трирічного строку позовної давності за
зустрічними позовними вимогами про
визнання недійсними оспорюваних
рішень селищної ради.

Інші наведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до переоцінки доказів
і незгоди з висновками суду по їх
оцінці та не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги вимоги
ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла
висновку, що оскаржуване судове
рішення ухвалено у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, тому підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді