Справа № 122/503/14-ц
Провадження по справі 6/122/54/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого, судді - Шильнова М.О.,

при секретарі - Іоновій А.О.

розглянувши у залі суду у м.
Сімферополі подання подання старшого
державного виконавця Київського
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, -

в с т а н о в и в :

Старший Державний виконавець
Київського Відділу Державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Юрченко М.Ю. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
території України до виконання ним
зобов'язань за судовим рішенням,
мотивуючі подання тим, що у провадженні
Київського Відділу Державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
знаходиться виконавче провадження №
37161054, з примусового виконання наказу №
901/113/13-г, виданого 18.02.2013 року
Господарським судом АРК про стягнення
з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діловий
центр Фрунзе, 8» заборгованості у
розмірі 80632,09 грн. Державним виконавцем
було відкрито виконавче провадження,
про що повідомлено сторони виконавчого
провадження з наданням часу на
добровільне виконання, однак боржник
на теперішній час рішення суду не
виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Положенням ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
встановлено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
України громадян України", громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
Законом. Такі випадки передбачені у
статті 6 Закону, одним з яких є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням
до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, у
разі ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи), звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

При цьому, "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи)" означає такі діяння
(дії чи бездіяльність) особи боржника,
які полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. Особа, що має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежного. Зокрема, про "ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на боржника рішенням" можуть свідчити
будь-які свідомі діяння боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини.

Частиною 6 статті 12 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлений
перелік обов'язків боржника, як
учасника виконавчого провадження, а
саме:

- утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання

рішення;

- надання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;

- своєчасно заявлятися за
викликом державного виконавця;

- письмово повідомляти
державного виконавця а заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Ретельно дослідивши матеріали подання,
суд дійшов до висновку, що вони не
містять відомостей, які б могли
свідчити про те що боржник порушив
обов'язки встановлені частиною 6 статті
12 Закону України "Про виконавче
провадження", а саме самостійне
невиконання боржником зобов'язань
протягом строку, вказаного державним
виконавцем в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків.

Отже, матеріали подання не містять
жодного доказу щодо ухилення ОСОБА_1
від виконання зобов'язань, покладених
на неї за наказом № 901/113/13-г, виданим
18.02.2013 року Господарським судом АРК.

За таких обставин не має підстав
визначених законом для задоволення
подання, оскільки заявник не довів факт
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Керуючись статтею 377-1 Цивільного
процесуального Кодексу України,-

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Київського
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя