Справа № 336/9483/13-Ц
Провадження № 2/336/27/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Кляшторного В.С., при секретарі
Ведмедьовій В.В., за участю:
представника відповідача - Засипко О.В.,
представника третьої особи - Дунаєнко
Н.С., розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_3 до АТ «Мотор
Січ», третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фірма
Мотор Ділер», про визнання права
власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з
вищевказаним позовом. В уточненому
позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.
Запоріжжя помер її батько ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який працював у період з 23
лютого 1993 р. по 06 вересня 1996 року
інженером-конструктором 1 категорії на
Запорізькому машинобудівному заводі
ім.. Омельченко АТ «Мотор Січ». Після
смерті батька залишилась спадщина у
вигляді 43 акцій АТ «Мотор Січ» на
загальну суму 5805 грн. Згідно до виписки
про стан рахунку у цінних паперах №
166417, акції іменні прості АТ «Мотор Січ»
в кількості 43 штук, які належать ОСОБА_4
знаходяться у ТОВ «Фірма «Мотор Ділер»,
яке розташоване за адресою: м.
Запоріжжя, вул.. Омельченко, буд. 21.

До 2013 року позивачка не знала про
спадщину у вигляді акцій АТ «Мотор Січ»
і тому не зверталась до нотаріальної
контори м. Запоріжжя з заявою про
прийняття спадщини. 20 січня 2013 р. їй
стало відомо, що після смерті її батька
ОСОБА_4, залишилась спадщина у вигляді
акцій АТ «Мотор Січ». Позивачка
вирішила звернутися до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. Так як з дня смерті її батька
пройшло вже 4 роки, їй було відмовлено в
задоволенні її заяви.

На підставі вищевикладеного позивачка
просить суд визнати за нею право
власності на акції іменні прості АТ
«Мотор Січ» в кількості 43 штук на
загальну суму 5805 грн., які належать її
померлому батьку ОСОБА_4

В судове засідання позивачка не
з'явилась, надіслала на адресу суду
заяву, в якій зазначила про
неможливість свого прибуття у судове
засідання у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем та погіршеним
станом здоров'я, просила суд розглянути
справу у її відсутність, на своїх
позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти позову,
надала суду письмові заперечення проти
позову та пояснення, просила відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі.
При цьому пояснила, що АТ «Мотор Січ» не
є власником акцій, а тому не має
законних підстав і повноважень
розпоряджатися ними в будь-який спосіб
у тому числі, передати їх у власність
позивачки за власною ініціативою або
за бажанням позивачки.

Представник третьої особи в судовому
засіданні підтримала позицію
представника відповідача, та при цьому
пояснила, що відповідно до статуту
предметом діяльності ТОВ «Фірма Мотор
Ділер» є надання послуг із зберігання
та обліку цінних паперів, і що також ТОВ
«Фірма Мотор Ділер» не є власником
вищевказаних акцій.

Вислухавши думку учасників процесу,
перевіривши матеріали справи доказами
по справі, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачка
своєчасно не зверталась до
нотаріальної контори м. Запоріжжя з
заявою про прийняття спадщини, у
зв'язку з чим вона пропустила строк
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Отже, виходячи з вищенаведеного та
фактичних обставин справи позивачці не
треба визнавати право власності на
спадщину у вигляді акцій, оскільки
відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві
з часу відкриття спадщини.

Вказане підтверджується і положенням
статей книги 6 ЦК України «Спадкове
право», яким передбачено, що в судовому
порядку розглядаються спори, зокрема:
про зміну черговості одержання права
на спадкування (ч. 2 ст. 1259 ЦК України),
про усунення від права спадкування (ч. 5
ст. 1224 ЦК України), про надання
додаткового строку достатнього для
подання до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК
України), про відумерлість спадщини (ч. 1
ст. 1277 ЦК України), про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину або внесення в нього змін
(ст.ст.. 1300, 1301 ЦК України), права на
обов'язкову частку у спадщині (ч. 1 ст.
1241 ЦК України), про встановлення факту
постійного проживання з спадкодавцем;
про відмову від прийняття спадщини (ч.5
ст. 1274 ЦК України).

Таким чином визнання права власності
на спадкове майно, яке належало
спадкодавцю на час відкриття спадщини
в порядку спадкування, нормами книги 6
ЦК України не передбачено.

Відповідно до положень книги 6 ЦК
України та роз'яснень у ст. 23 Постанови
№ 7 Пленуму Верховного суду України від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», вимоги про
визнання права на спадщину судовому
розгляду не підлягають, оскільки
вирішення таких питань відноситься до
компетенції нотаріату, яким у разі
наявності після смерті спадкодавця
майна, яке належало спадкодавцю на час
смерті видається свідоцтво про право
спадкування на майно спадкодавця за
законом чи за заповітом. У разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, позивач
повинен був звернутися до суду,
виходячи з вимог ст. 1272 ЦК України з
заявою про надання додаткового строку
для прийняття спадщини, оскільки саме
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Також слід зазначити, що в позовній
заяві відсутні жодні посилання на
докази, якими обґрунтовуються вимоги
позивача.

Враховуючи зазначені обставини, суд
вважає вимоги позивачки щодо визнання
права власності на спадщину такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.1268, 1270, 1272 ЦК України,
Постанова № 7 Пленуму Верховного суду
України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
АТ «Мотор Січ», третя особа - Товариство
з обмеженою відповідальністю «Фірма
Мотор Ділер», про визнання права
власності на спадщин - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.С. Кляшторний