Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» на
рішення Кузнецовського міського суду
від 13 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про стягнення страхового
відшкодування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду
від 13 грудня 2013 року вказаний позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_2 1800,00 грн.
витрат, понесених на виплату позивачем
матеріальної шкоди потерпілому в ДТП
ОСОБА_3 та 1527,73 грн. витрат, понесених на
компенсацію позивачем шкоди, завданої
закладу охорони здоров"я у зв"язку
лікування ОСОБА_3, а всього 3327,73 грн. та
229,40 грн. судових витрат.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, ухваленим із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ПрАТ «Страхова
компанія «Провідна» оскаржило його в
апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі пояснює, що
зобов'язання страховика в даному
випадку випливають з договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
який був укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ
«Страхова компанія «Провідна», а не
безпосередньо з самого факту
заподіяння шкоди.

Стверджує, що Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закону) не передбачено
здійснення виплати страхового
відшкодування страховиком на користь
будь-якої іншої особи, ніж особі, яка
постраждала внаслідок ДТП за участю
забезпеченого транспортного засобу.

Доводить, що позивач протиправно без
згоди із страховиком (ПрАТ «Страхова
компанія «Провідна») здійснив
відшкодування шкоди потерпілому у
розмірі 5113,40 грн. та на користь
державного закладу, який не є
потерпілою особою, у розмірі 1527,73 грн..

Вказує, що на даний час позивач не надав
ні транспортного засобу для огляду
експерта, ні йому, ні його адвокату, а
також документу, який би підтверджував
вартість пошкодженого майна на суму 1800
грн. Покликаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповне їх з'ясування судом,
невірне встановлення характеру
правовідносин сторін, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа № 565/741/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Демчина Т.Ю.

Провадження № 22-ц 787/427/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що страховик у відповідності до
ст.ст.22,24,23,36 Закону зобов"язаний
компенсувати витрати ОСОБА_2, як особи,
відповідальність якої застрахована,
пов'язані з відшкодуванням ним для
закладу охорони здоров'я вартість
лікуванням потерпілого в ДТП ОСОБА_3 в
сумі 1527,73 грн та витрати ОСОБА_2 на
відшкодування потерпілому
пошкодженого внаслідок ДТП майна.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково.

Судом встановлено: 16 грудня 2011 року
біля 17 години в м. Кузнецовськ по
вул.Соборній ОСОБА_2, керуючи
транспортним засобом «Шкода СуперБ»
д.н.з.НОМЕР_1, порушив п.п.11.2,18.1 ПДР, при
переїзді нерегульованого пішохідного
переходу, не врахував дорожню
обстановку, не надав переваги в русі
неповнолітньому пішоходу ОСОБА_3,
здійснив наїзд на останнього,
внаслідок якого потерпілий отримав
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
йому було пошкоджено одяг. Вироком
Кузнецовського міського суду від 04
травня 2012 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1
ст.286 КК України.

За судовим рішення з ОСОБА_2 стягнуто на
користь державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина № 3» 1527,73 грн. витрат на
стаціонарне лікування потерпілого від
ДТП ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність
перед третіми особами власника
автомобіля «Шкода СуперБ» д.н.з.НОМЕР_1
ОСОБА_2 застрахована відповідно до
полісу №АА/4826543 від 05.08.11 р., згідно
якого страховик ПрАТ СК «Провідна»,
забезпечує відшкодування шкоди,
завданої життю, здоров"ю та майну
третіх осіб під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю застрахованого
автомобіля. Строк дії договору
визначений з 05.08.11 р. по 04.08.12 р., ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну (на одного потерпілого)
складає 50000 грн., ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров»я
потерпілих (на одного потерпілого) 100000
грн.

Положеннями статей 1206 ЦК
України передбачена відповідальність
особи, яка вчинила злочин, відшкодувати
витрати закладові охорони здоров'я на
лікування потерпілого від цього
злочину.

Згідно зі ст. 22 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Зі змісту статей 23, 24 цього
Закону вбачається, що шкодою, яка
підлягає відшкодуванню страховиком, є
шкода, пов'язана, зокрема з лікуванням
потерпілого, а саме: обґрунтовані
витрати, які пов'язані з доставкою,
розміщенням, утриманням, діагностикою,
лікуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, та інше.

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
ПрАТ СК «Провідна» із заявою про
виплату страхового відшкодування в
сумі 6641,13 грн., в тому числі 1800 грн.
вартості пошкодженого майна, розмір
якої визначено судом, та 1527,73 грн.,
сплачених ним за судовим рішенням на
користь лікувального закладу,
витрачених цим закладом на лікування
потерпілого.

В п.16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ роз"яснено, що відповідно до ст..21
Закону на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

З огляду на зазначені норми Закону та
роз»ясненя постанови Пленуму, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обов»язок
страховика відшкодувати
страхувальнику суму сплачену ним
лікувальному закладу, що поніс витрати
на лікування потерпілого від ДТП.

Стягуюючи з страховика на користь
страхувальника 1800,00 грн. вартості
пошкоджених в результаті ДТП речей
потерпілого, суд виходив з того, що така
шкода потерпілому в ДПТ ОСОБА_3
доведена вироком суду.

Разом з тим, як видно з вироку
Кузнецовського міського суду від 04
травня 2012 року на який є посилання в
оскаржуваному рішенні, в частині
вирішення цивільного позову про
стягнення матеріальної шкоди суд не
встановлював обставин щодо завдання
матеріальної шкоди потерпілому на
суму 1800 гривень у зв»язку з визнанням
підсуднім факту завдання такої шкоди
та визнання підсуднім вартості
пошкодженого майна.

Статтею 33 Закону передбачено, що водії,
власники транспортних засобів, особи,
причетні до дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язані зберігати
пошкоджене майно (транспортні засоби) у
такому стані, в якому воно знаходилося
після дорожньо-транспортної пригоди,
до тих пір, поки його не огляне
призначений страховиком представник
(працівник, аварійний комісар або
експерт), а також забезпечити йому
можливість провести огляд
пошкодженого майна (транспортних
засобів).

В матеріалах справи відсутні будь-які
документи у підтвердження вартості
пошкодженого одягу, пошкоджений одяг
потерпілого працівниками ПрАТ СК
«Провідна» не оглядався, документи у
підтвердження вартості пошкоджених
речей не надавались, що є порушенням
вимоги ст.33 Закону в частині обов»язку
потерпілого залишити пошкоджене майно
у такому стані, в якому воно
знаходилось після ДТП, до тих пір, доки
його не огляне призначений страховиком
аварійний комісар або експерт. Тому,
колегія судді вважає, що правові
підстави для компенсації цієї суми для
позивача страховиком відсутні.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
при вирішенні спору на зазначені
обставини та вимоги закону уваги не
звернув, належним чином не встановив
характер правовідносин, неправильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а оскаржуване
рішення в частині стягнення на користь
ОСОБА_2 1800 гривень скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» задовольнити
частково.

Рішення Кузнецовського міського суду
від 13 грудня 2013 року в частині
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_2 1800
гривень витрат, пов"язаних з
відшкодуванням потерпілому вартості
пошкодженого майна, скасувати та
відмовити в задоволенні цих позовних
вимог.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Максимчук З.М.

підпис
Рожин
Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач

Ковальчук Н.М.