Номер провадження № 22-ц/785/1027/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Погорєлової С.О.

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 03 грудня 2009 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

Представник позивача звернувся з цим
позовом до відповідача вказуючи, що
23.10.2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та
відповідачем був укладений договір про
надання кредиту № KF 53257, відповідно до
якого, позивач прийняв на себе
зобов'язання по видачі кредиту в сумі 1
200 000,00 гривень, строком до 23.10.2023 року, а
ОСОБА_3 зобов'язувався своєчасно
повернути позивачу всю суму кредиту,
відсотки та дотримуватися строків та
умов, вказаних у договорі. В порушення
умов вказаного договору відповідач
прострочив виплату грошової суми, тому,
у зв'язку з невиконанням відповідачем
умов кредитного договору, представник
позивача просив суд стягнути з ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 1 089 134,60
гривень, а також стягнути судові
витрати. (а. с. 3-5)

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 03 грудня 2009 року позов ПАТ
«Фольксбанк» задоволено. Стягнено з
ОСОБА_3 на користь банку заборгованість
у розмірі 1 089 134,60 гривень, судовий збір -
1 700 гривень, витрати на ІТЗ - 120 гривень.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вказане рішення, посилаючись
на його необґрунтованість, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
(а. с. 102-105)

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року
між позивачем та відповідачем був
укладений Кредитний договір № KF 53257. За
умовами якого, позивач прийняв на себе
зобов'язання по видачі кредиту в сумі 1
200 000,00 гривень, а ОСОБА_3 отримав і
зобов'язувався своєчасно повернути у
строк до 23.10.2023 року позивачу суму
кредиту, та сплатити проценти за
користування кредитом, а також
належним чином виконати інші
зобов'язання, викладені в цьому
договорі.

Відповідач своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконав, в
зв'язку з чим загальна заборгованість
по погашенню кредиту станом на 26.08.2009
року складає 1 089 134,60 гривень, з яких: за
кредитом - 999 999,90 гривень; за процентами
- 89 134,70 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч.1 ст. 610 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За правилами ч.1 ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідач своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконав, в
зв'язку з чим загальна сума
заборгованості по кредитному договору
№ KF 53257 від 23 жовтня 2010 року станом на
26.08.2009 року складає 1 089 134,60 гривень.

Задовольняючи позов про стягнення суми
заборгованості з ОСОБА_3, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що зобов'язання повинно виконуватися
належним чином, невиконання
зобов'язання дає право на стягнення
боргу в судовому порядку.

Необґрунтованими є посилання апелянта
на те, що порушено її права, оскільки
вона є дружиною ОСОБА_3, і як сторона у
справі не приймала участі у справі.

Так, визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність
зобов'язання як правового зв'язку між
двома суб'єктами (сторонами),
відповідно до якого на одну сторону
покладено обов'язок вчинити певну дію
(певні дії) чи утриматись від її (їх)
здійснення; іншій стороні зобов'язання
надано право, що кореспондує обов'язку
першої. Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Отже, зобов'язальні правовідносини з
приводу виконання умов кредитного
договору № KF53257 від 23 жовтня 2008 року,
виникли між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3,
який при розгляді приймав участь
особисто і визнав позов.

Крім того, відповідно роз'яснень п. 25
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
положення статті 65 Сімейного кодексу
України щодо порядку розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

Отже, договір, укладений одним із
подружжя, створює обов'язки для другого
з подружжя у разі, якщо договір
укладено в інтересах сім'ї, а майно,
одержане за цим договором, фактично
використане на задоволення потреб
сім'ї. Договір, укладений одним із
подружжя, за яким майно використане не
на потреби сім'ї, а на інші потреби, не
створює обов'язків для іншого з
подружжя.

В межах розгляду цієї справи
указані обставини не встановлювались,
оскільки вони знаходяться поза межами
заявлених позовних вимог.

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 03 грудня 2009 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 03 грудня 2009 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.