Номер провадження № 22-ц/785/2194/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на заочне рішення Київського
районного суду м. Одеси від 05.07.2011 року
по справі за позовом Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
за участю третьої особи - Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради про знесення,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 1-3 ), який уточнив в ході
розгляду справи (а. с. 33-35) та просив
знести добудовану частину балкону
самовільно реконструйованої квартири
за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок
відповідачів.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що Київською
районною адміністрацією Одеської
міської ради було проведено перевірку,
якою було встановлено, що
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проведена самовільна реконструкція
АДРЕСА_1, шляхом збільшення площі
балкону. За фактом проведеної
перевірки працівниками Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради був складений відповідний
акт від 14 червня 2010 року.

Відповідачам 14 червня 2010 року було
спрямовано лист Київської районної
адміністрації ОМР за № 01-12/1043 від 10
червня 2010 року стосовно припинення
будівельних робіт та надання
правовстановлюючих документів, який
відповідачами проігноровано. В
судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити у
повному обсязі, про постановлення у
справі заочного рішення не
заперечував. Відповідачі у судове
засідання не з'явилися хоча були
належним чином повідомлені про дату,
місце та час слухання справи, про що
свідчать залучені до матеріалів справи
заяви про відкладення розгляду справи,
не повідомили суду про поважні причини
своєї відсутності, тому суд вважав
можливим розглянути справу за їх
відсутності. Представник третьої особи
- Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради у
судове засідання не з'явився,
сповіщався належним чином про час та
місце слухання справи, надав суду
заяву, в якій просив справу розглянути
за його відсутністю.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 05.07.2011 року позов
Київської районної державної
адміністрації Одеської міської ради
задоволено. Знесено добудовану частину
балкону самовільно реконструйованої
квартири за адресою АДРЕСА_1 за рахунок
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу на заочне рішення Київського
районного суду м. Одеси від 05.07.2011 року,
в якій просять скасувати рішення суду
від 05.07.2011 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
його позовних вимог, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення не містить в
собі оцінки доказів, на які посилається
у своєму позові позивач, на те, що судом
не виконані у повній мірі вимоги ст. ст.
226, 215 ЦПК України, у рішенні в наявності
посилання на нормативно-правові акти,
але повністю відсутні посилання та
аналіз доказів по справі.

В судовому засіданні відповідачі
підтримали апеляційну скаргу,
представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи третя особа була
повідомлена належним чином, причини
неявки свого представника суду не
повідомила, клопотання про відкладення
розгляду справи від неї на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та наданих доказів, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
з ухваленням нового рішення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Судом встановлено, що
відповідачами проведено самовільну
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 шляхом
збільшення площі балкону.

Відповідного дозволу на проведення
будівельних робіт, проектної
документації, погодженої з органами
санітарно-епідеміологічної служби,
архітектурного, пожежного нагляду
відповідачі суду не надавали, хоча така
можливість відповідачам судом
надавалась, і відповідач цією
можливість не скористався.

Суд кваліфікував дії відповідачів щодо
реконструкції належної їм квартири
такими, що проведені з порушенням норм
встановлених «Положенням про порядок
реконструкції вбудованих, вбудовано-
прибудованих та прибудованих
приміщень в м. Одесі», затвердженого
рішенням Одеської міської ради №
2153-ХХІІІ від 17.04.2001, відповідно до п.п.
5.5.-5.6. якого реконструкція приміщень що
була розпочата або проводиться без
реєстрації в інспекції Державного
архітектурно- будівельного контролю і
без дозволу на виконання будівельних
робіт, вважається самочинною і не
допускається всіма суб'єктами
містобудування, органами державного
управління, а також організаціями і
підприємствами, що забезпечують
фінансування.

Таким чином, суд, установивши, що
проведена відповідачем самочинна
реконструкція балкону житлової
квартири АДРЕСА_1 здійснена з
порушенням будівельних норм та правил,
і для усунення зазначеного порушення
обов'язковою умовою є проведення
відповідачами відповідно до вимог
чинного законодавства необхідної
перебудови самочинного будівництва.

За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 15, 57, 58, 209,
212, 213, 214, 215, 223, 224- 226, 228, 294 ЦПК України, ст.
152 ЖК УРСР, ст. ст. 15, а. 4 ч. 2 ст. 16, ч. 1, 7 ст.
376, 383 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.
9 Закону України «Про архітектурну
діяльність», ст. 29 Закону України «Про
планування та забудову територій», п.п.
5.5.-5.6. «Положенням про порядок
реконструкції вбудованих, вбудовано-
прибудованих та прибудованих
приміщень в м. Одесі», затвердженого
рішенням Одеської міської ради №
2153-ХХІІІ від 17.04.2001 року, суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки суд першої інстанції дійшов
до таких висновків неповно з'ясувавши
обставини, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК
України, у разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва), знесення нерухомості,
збудованої з істотними відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

В інших випадках суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі частини сьомої статті 376 ЦК
України зобов'язати забудовника
здійснити перебудову житлового
будинку, будівлі, споруди або іншого
об'єкта нерухомості, який побудовано чи
будується з істотними відхиленнями від
проекту або з істотним порушенням
основних будівельних норм і правил, у
тому разі, коли таке будівництво
суперечить суспільним інтересам,
порушує права інших осіб, коли
порушення будівельних норм і правил є
істотним, а також є технічна можливість
виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови
слід вважати як його заяву про це, так і
його дії чи бездіяльність щодо цього,
вчинені до або після ухвалення рішення
суду про зобов'язання здійснити
перебудову.

Погодження забудовника на перебудову
при розгляді справи про знесення
самочинного будівництва за можливості
перебудови, якщо це підтверджено, є
підставою для відмови в позові лише
тоді, коли рішення суду, яке набрало
законної сили, про зобов'язання
здійснити перебудову не виконано не з
вини забудовника, про що державним
виконавцем складено відповідний акт.

Тобто, враховуючи вищевказані вимоги
закону знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використані усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності (п. 22
вказаної постанови ВССУ) і лише в разі
неможливості перебудови нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами
(відсутності технічної можливості
перебудови), або якщо особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від такої перебудови.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи і
не заперечується відповідачами, що
останніми проведено самовільну
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 шляхом
збільшення площі балкону.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази що позивачем ставилося питання
про перебудову відповідачами вказаної
квартири відповідно до норм і правил,
визначених державними правилами та
санітарними нормами, про усунення
відповідачами порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання вимог та, що таку перебудову
здійснити неможливо (відсутня технічна
можливість) або відповідачі,
відмовляються від такої перебудови.

Такі докази не представлені і суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З акту від 14.06.2010 року головних
спеціалістів відділу по контролю за
незаконним будівництвом (а. с. 8), листа
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради від 10.06.2010 року (а.
с. 9) та акту від 14.06.2010 року КП ЖКС
«Вузовський», які представлені
позивачем в обґрунтування своїх
позовних вимог, вбачається лише те, що
відповідачами проводиться самочинне
будівництво без відповідних
дозвільних документів та будівництво
не зупинено.

Проте, ці документи не можуть бути
підставою для знесення самовільної
добудови відповідачів, враховуючи
вищевикладене.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що позивач відповідно до
позовної заяви не визначив, в яких
розмірах підлягає знесенню самовільна
добудова відповідачами на, що також не
звернув уваги і суд першої інстанції та
не встановив конкретних розмірі
самовільної добудови, яка підлягає
знесенню.

За таких обставин, відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог позивача, а позовні вимоги є
передчасними.

Однак, суд першої інстанції не звернув
на це уваги та не повно з'ясувавши
обставини, які мають значення для
справи, в межах обставин, якими позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, помилково
задовольнив позовні вимоги позивача,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія, враховуючи доводи
апеляційної скарги, частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги та вважає, що заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
05.07.2011 року необхідно скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради.

Інші доводи апеляційної скарги,
враховуючи підстави, з яких
скасовується рішення, судова колегія
не приймає до уваги.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського
районного суду м. Одеси від 05.07.2011 року
по справі за позовом Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
за участю третьої особи - Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради про знесення -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову Київської районної
адміністрації Одеської міської ради.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А
Станкевич