Провадження №2/107/394/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 р.
м. Керч

Керченський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді
- Біленко Л.В.

при секретарях
- Волкової М.О., Осауленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Керчі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта», ОСОБА_2,
третя особа - Моторне (транспортне)
страхове бюро України, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що
11.05.2013р. за вини відповідача ОСОБА_2, яка
встановлена Постановою Керченського
міського суду АРК від 04.10.2013р., сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої автомобіль позивача
марки «KIA RIO», реєстраційний номер
НОМЕР_3, був пошкоджений.
Цивільно-правова відповідальність
відповідача була зареєстрованою в ТДВ
«СК «Провіта», але отримавши
повідомлення про страховий випадок у
встановлений строк, дії щодо
визначення розміру збитків страховою
компанією не здійснені, у зв'язку з чим
за заявою позивача проведено
експертне автотоварознавче
дослідження, за висновком якого
вартість матеріального збитку ,
спричиненого позивачеві , визначена в
сумі 64602,73 грн. , що є вищім ніж ринкова
вартість автомобіля - 51953,45 грн. Також
позивачеві заподіяно моральну шкоду,
він відчував стрес та хвилювання за
причини пошкодження власності,
позбавлений свого транспортного
засобу за причини знищення, тривалий
час не отримує відшкодування , що
унеможливлює купівлю нового
автомобіля. Просить стягнути з ТДВ «СК
«Провіта» : у відшкодування
матеріальної шкоди - 49000,00 грн., за
проведення експертного дослідження -
1650,00 грн., стягнути з ОСОБА_2 : у
відшкодування матеріальної шкоди - 2953,45
грн., витрати на послуги евакуатора -
700,00 грн., франшизу - 1000,00 грн., у
відшкодування моральної шкоди - 5000,00
грн.

В судове засідання позивач не з'явився,
його представники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
діючі на підставі довіреностей, позов
підтримали, надали пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник -
ОСОБА_5, діючий на підставі Угоди про
надання правової допомоги, позов
визнали частково, а саме погодились з
обов'язком відшкодувати суму франшизи
в розмірі 1000,00 грн., різницю між сумою
матеріальної шкоди та розміром
страхового відшкодування в сумі 1953,45
грн., витрати на евакуацію автомобіля з
міста ДТП визнали в сумі 500,00 грн., яка
підтверджена доказами, проти
відшкодування моральної шкоди
заперечували, оскільки позивачем ці
вимоги не обґрунтовані спричиненням
шкоди здоров'ю, а його ствердження про
неможливість тривалий час купити новий
автомобіль після його пошкодження є
непереконливими, оскільки заявлена ним
сума стягнення є недостатньою для
цього.

Представник Товариства з додатковою
відповідальністю «СК «Провіта» до суду
не з'явився, надіславши письмові
заперечення про невизнання позову за
причини не подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду,
несвоєчасного подання позивачем заяви
про страхове відшкодування , у зв'язку з
чим страховою компанією й не вживалось
заходів щодо встановлення обставин
події , не визначався розмір
спричинених збитків , не оформлювався
страховий акт, а наданий позивачем
експертний висновок про вартість
матеріальної шкоди вважає неналежним,
оскільки він виконаний особою, яка не
має права на зайняття оціночною
діяльністю, з повним текстом Висновку
відповідач не ознайомлений, отримавши
тільки витяг з нього. (а.с.80-86).

Представник третьої особи до суду не
з'явився, надавши письмові пояснення за
позовом , в яких зазначено, що оскільки
ТДВ «СК «Провіта» не перебуває в
процесі ліквідації та/або банкрутства,
підстав для проведення регламентних
страхових виплат за рахунок Фонду
захисту постраждалих МТСБУ немає,
просили справу розглянути у
відсутності представника МТСБУ. (а.с.
71-76).

Вислухавши пояснення осіб, присутніх в
судовому засіданні, проаналізувавши
письмової заперечення представника
ТДВ «СК «Провіта» та позицію третьої
особи, дослідивши обставини та
перевіривши їх доказами, надавши
доказам правової оцінки, суд доходить
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Сукупністю письмових доказів по справі
підтверджується, що 11.05.2013р. близько 13-00
год. на перехресті вулиць Кокоріна та
Ващенко в м. Керчі водій автомобіля
«Mitsubishi Lanser» , реєстраційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_2, рухаючись по вул.
Кокоріна з боку с. Войкове у напрямку
центру міста , не обрав безпечну
швидкість руху, не впорався з
керуванням , виїхав на зустрічну смугу,
де скоїв зіткнення з автомобілем «KIA
RIO», реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_1, який рухався по вул.
Кокоріна в зустрічному напрямку.
(а.с.25-27 , 30-31, 83).

11.05.2013р. було відкрито кримінальне
провадження за ч.1 ст. 286 КК України, яке
закрито Постановою слідчого СВ
Керченського МУ ГУ МВС України в АРК
від 03.06.2013р. у зв'язку з відсутністю
складу кримінального правопорушення .
(а.с.27). Після скасування зазначеної
Постанови 05.09.2013р. було винесено
аналогічну Постанову про закриття
кримінального провадження на тих самих
підставах. (а.с. 30-31)

Постановою судді Керченського
міського суду АРК від 04.10.2013р. ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, призначене
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
425,00 грн. (а.с.83).

Суд встановив, що автомобіль марки «KIA
RIO», 2003року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, належить на праві
власності позивачу, що підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію. (а.с.15).

Автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» ,
реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2,
що підтверджується відповіддю
начальника Центру надання послуг,
пов'язаних з експлуатацією
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Керчі та Ленінського
району при УДАІ ГУ МВС України в АРК.
(а.с.78).

Судом встановлено, що на час ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в Товаристві
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта», що
підтверджує Страховий поліс № АЕ 0891646
та що фактично визнав представник
страхової компанії в своїх письмових
запереченнях на позов .(а.с.17).

З письмових доказів , досліджених в
судовому засіданні, убачається, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю позивача
спричинені пошкодження, проти чого не
заперечували відповідачі в своїх усних
та письмових поясненнях, наданих суду.

Враховуючи підстави та предмет позову,
встановивши характер спірних
правовідносин сторін, правової оцінки
обставинам та доказам по справі суд
надає, керуючись нормами Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закон
України № 1961), а також враховує правові
позиції , зазначені в Постановах
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.06.2009р. «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», № 6 від 27.03.1992р.
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» , № 4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування морально (немайнової)
шкоди» та в Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» .

У відповідності до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22
ЦК України передбачено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

За положеннями ст. 1192 ЦК України,
розмір збитків підлягає відшкодуванню
потерпілому, виходячи з реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт ,
необхідних для відновлення втраченої
речі.

Факт спричинення позивачеві
матеріальної шкоди - пошкодження
належного йому автомобіля в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
відповідачами не спростований та
підтверджується письмовими доказами
по справі.

Отже, в такому випадку суд вирішує
питання щодо розміру спричиненої шкоди
та визначає осіб, які повинні
відшкодувати цю шкоду. Дослідивши
докази по справі з цього приводу , суд
доходить наступних висновків.

В якості доказу про розмір
матеріальної шкоди позивачем наданий
Висновок автотоварознавчого
дослідження № 49 , проведеного в
позасудовому порядку за зверненням
позивача, згідно з яким вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачу внаслідок пошкодження
транспортного засобу при
дорожньо-транспортній події 11.05.2013р., є
такою, що дорівнює значенню ринкової
вартості колісного транспортного
засобу на момент його пошкодження та
становить 51953,45 грн. (а.с. 92-155).

Оскільки представник ТДВ «СК «Провіта»
в своїх письмових запереченнях
висловив позицію щодо неналежності
зазначеного висновку , суд перевіряє
доводи відповідача з цього приводу та
доходить наступного.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи та такі дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.
Письмовими доказами у відповідності до
ч.1 ст. 64 ЦПК України є будь-які
документи, акти, довідки, листування, що
містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З письмових доказів по справі
убачається, що вже 14.05.2013р. відповідач
ОСОБА_2 подав до страхової компанії
письмове повідомлення про настання
страхового випадку, як це передбачено
п. 33.1.4. ст. 33 Закону України № 1961. (а.с.18,
85).

Відповідно до ст. 34 Закону України № 1961
, отримавши повідомлення про настання
події, страховик зобов'язаний
розпочати її розслідування, протягом 10
робочих днів направити свого
представника на місце настання
страхового випадку або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин страхового
випадку та розміру збитків. Отже,
отримавши повідомлення, відповідач мав
всі можливості провести власні дії з
визначення розміру матеріальної шкоди,
спричиненої автомобілю позивача
дорожньо-транспортною подією, але
цього не зробив, жодного доказу про
вчинення таких дій та про їхні
результати суду не повідомив.

При таких обставинах позивач
правомірно скористувався своїм правом
самостійно обрати експерта для
визначення розміру шкоди , що
передбачено п. 34.3. ст. 34 Закону України
№ 1961.

Доводи представника ТДВ «СК «Провідна»
про проведення експертного
дослідження неналежною особою суд
вважає помилковими, виходячи з
наступного.

Згідно з п. 34.4. ст. 34 Закону України № 1961
для визначення розміру збитків можуть
залучатись аварійні комісари,
експерти або юридичні особи, у штаті
яких є аварійні комісари чи експерти.
За ст. 53 ЦПК України як експерт може
залучаться особа, яка відповідає
вимогам , встановленим Законом України
«Про судову експертизу» , і внесена до
Державного реєстру атестованих
судових експертів.

До експертного висновку, наданого
позивачем, долучено Свідоцтво на ім'я
ОСОБА_6 , який проводив дослідження, про
кваліфікацію судового експерта з
правом проведення автотоварознавчих
експертиз, Витяг з реєстру атестованих
судових експертів з внесенням в нього
зазначеної особи, Сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності на його ім'я,
виданий Фондом державного майна
України. (а.с. 151-153).

Доводи представника страхової
компанії стосовно ненадання повного
тексту висновку дослідження суд не
вважає такими, що заслуговують на
увагу, оскільки оригінал цього
висновку міститься в матеріалах
справи, а відповідач, який був належним
чином сповіщений про час та місце
судового розгляду, з грудня 2013р. мав
можливості ознайомитись з цим
письмовим доказом, що передбачено ст. 27
ЦПК України. Суд вважає, що небажання
відповідача скористуватись своїм
правом на ознайомлення з матеріалами
справи не може бути підставою для
висновків про неналежність
конкретного письмового доказу ,
враховуючи зокрема ненадання
відповідачем жодного власного доказу
про вартість матеріальної шкоди ,
відсутність з його боку клопотань про
проведення судової експертизи, допит
експерта, тощо.

Оскільки висновок автотоварознавчого
дослідження узгоджується з іншими
доказами по справі та їм не суперечить,
суд , керуючись наведеними нормами ЦПК
України, приймає цій висновок як
належний та допустимий доказ вартості
матеріальної шкоди , заподіяної
позивачеві в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

За експертним висновком ремонт
пошкодженого транспортного засобу є
економічно необґрунтованим, витрати на
ремонт перевищують його вартість, при
таких обставинах відшкодування шкоди
виплачується в розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до ДТП, яка за висновками
експертного дослідження становить
51953,45 грн.

Розподіл цієї суми відшкодування між
відповідачами суд здійснює, керуючись
вищенаведеними положеннями ст. 1194 ЦК
України. Враховуючи розмір страхового
відшкодування, визначений договором
страхування - 50000,00 грн. та передбачений
ним розмір франшизи -1000,00 грн. , на яку у
відповідності до ст. 12 Закону України №
1961 завжди зменшується страхове
відшкодування, суд стягує з ТДВ «СК
«Провіта» 49000,00 грн., а залишок суми, на
яку оцінено матеріальну шкоду з
урахуванням франшизи стягує з ОСОБА_2 -
2953,45 грн.

Суд вважає, що оскільки загальна сума
матеріальної шкоди визначена в розмірі
51953,45 грн., вся ця сума розподілена між
відповідачами ( 49000,00 + 2953,45=51953,45),
підстав для задоволення вимог позивача
про додаткове стягнення з ОСОБА_2 на
його користь суми франшизи немає,
оскільки це приведе до безпідставного
перевищення виплат на користь позивача
в порівнянні з розміром спричинених
збитків, якими відповідно до ст. 22 ЦК
України визнаються втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

При стягненні на користь позивача
повної ринкової вартості автомобіля ,
суд повинен вирішити питання про
повернення залишків транспортного
засобу особі, на яку судом покладений
обов'язок відшкодувати таку шкоду.

Доводи ТДВ «СК «Провіта» про
звільнення від відшкодування шкоди за
причини неналежного повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду суд не
вважає переконливими, оскільки
сукупністю доказів по справі
підтверджується , що 14.05.2013р. ОСОБА_2
подав до страхової компанії письмове
повідомлення про настання страхового
випадку , що підтверджено письмовими
запереченнями самого відповідача.

Тотожними поясненнями сторін та
письмовими доказами по справі
підтверджується, що 14.05.2013р. обидва
учасники дорожньо-транспортної
пригоди прибули до страхової компанії
та подали заяви та повідомлення, а
потім позивач особисто та через своїх
представників неодноразово звертався
до страхової компанії з приводу
отримання відшкодування, але страховою
компанією будь-яких рішень про
страхове відшкодування не
ухвалювалось. (а.с.32, 33).

В підтвердження доводів позивача , що
працівники страхової компанії
обґрунтовували свою бездіяльність
перебуванням страхової компанії в
стадії ліквідації, суд розцінює той
факт, що позивачем саме за цих причин в
якості третьої особи до участі в справі
залучено МТСБ України, яке надало суду
письмові відомості про анулювання
ліцензії ТДВ «СК «Провідна» на
провадження страхової діяльності на
підставі розпорядження Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг від 26.06.2013р. № 3373 та заплановане
вирішення питання про виключення цієї
страхової компанії з членів МТСБ.
(а.с.76).

З аналізу змісту ст. 34 Закону України №
1961 виходить, що обов'язки страховика на
розслідування страхового випадку ,
визначення матеріальної шкоди та
ухвалення рішення про страхове
відшкодування починаються з
отриманням повідомлення про страхову
подію від застрахованої особи (в даному
випадку ОСОБА_2) , з цієї дати
визначаються строки здійснення
страховиком відповідних дій, жодної з
якої страховою компанію здійснено не
було.

Що стосується доводів відповідача про
несвоєчасну подачу позивачем заяви про
страхове відшкодування , то суд вважає,
що така заява ним була поданою
своєчасно , але рішення з цього приводу
всупереч вимогам ст. 36 Закону України №
1961 страховою компанію досі не
ухвалено. Навіть приймаючи до уваги
доводи відповідача, що така заява в
належній формі була б вперше поданою
тільки 05.12.2013р., то у відповідності до
наведеної статті закону страховик мав
обов'язок визначитись з розміром
страхового відшкодування та протягом 15
днів прийняти мотивоване рішення по
цій заяві, чого ним не здійснено до
ухвалення рішення - 21.02.2014р., хоча
наведена стаття Закону передбачає, що у
разі якщо заява про здійснення
страхового відшкодування чи інші
документи, необхідні для прийняття
рішення про здійснення страхового
відшкодування , подані з порушенням
строку, строк прийняття рішення та
виплати відшкодування збільшується на
кількість днів такого прострочення.

Згідно з п. 36.1. Закону України № 1961
вмотивоване рішення про здійснення
страхового відшкодування приймається
у зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення
суду, у разі якщо спір про
здійснення страхового

відшкодування розглядався в
судовому порядку, тому доводи
представника ТДВ «СК «Провідна» про
доцільність надання часу для
проведення страховою компанією
власного дослідження та вирішення
питання про відшкодування в
позасудовому порядку на думку суду
необґрунтовані та тільки затягують
процес вирішення спору , що є
неприпустимим за положеннями ст. 157 ЦПК
України , яка зобов'язує суд розглянути
цивільну справу у розумні строки .

Керуючись ст. 34 Закону України № 1961 ,
суд задовольняє й вимогу позивача про
стягнення зі страхової компанії витрат
на проведення експертного дослідження
в сумі 1650,00 грн., які підтверджені
документально.

Пункти 34.2,34.3 статті 34 закону України №
1961 визначають, що у разі невиконання
страховиком обов'язку щодо визначення
розміру збитків впродовж 10 днів з дня
отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, у
потерпілого виникає право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди,
у такому разі страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи (дослідження).

Оскільки повідомлення про страховий
випадок страховику подано 14.05.2013р., а
відповідні дії останнім не здійснені,
то укладання договору про проведення
експертного дослідження 07.06.2013р. є
реалізацією позивачем свого законного
права.

За змістом ст. 9 Закону України
страхова сума є компенсацією саме за
шкоду, заподіяну майну потерпілого, а
витрати на проведення експертного
дослідження не є відшкодуванням за
пошкодження майна та їх компенсування
передбачено спеціальною нормою цього
закону - ст. 34, у зв'язку з чим стягнення
таких витрат не обмежується страховим
лімітом.

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961
відшкодуванню підлягають й витрати ,
пов'язані з евакуацією транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Приймаючи до уваги , що загальний
розмір відшкодування, присуджений зі
страхової компанії, дорівнює розміру
страхового ліміту, ці витрати
підлягають стягненню на користь
позивача з відповідача ОСОБА_2 Суд
погоджується з позицією останнього, що
належними доказами позивачем
підтверджені такі витрати в сумі 500,00
грн. , а квитанція про оплату
діагностики автомобіля після ДТП в
сумі 200,00 грн. , яка за ствердженням
позивача проводилась з метою
евакуації, судом не розцінюється як
доказ про понесення витрат на
евакуацію транспортного засобу, тому
ця сума відшкодуванню не підлягає.

Вимогу про відшкодування моральної
шкоди , суд вирішує, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
протиправними рішеннями, діями або
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала при наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає в тому числі у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

З сукупного аналізу ст.ст. 22, 26-1 Закону
України № 1961 виходить, що страховиком
відшкодовується моральна шкода
потерпілому, який зазнав

ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки свою вимогу про відшкодування
моральної шкоди позивач обґрунтовує
пошкодженням свого автомобіля,
заподіяна в такому разі моральна шкода,
у разі її доведеності, підлягає
відшкодуванню з особи, винної в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2

Суд вважає такою, що не підлягає
доказуванню як загальновідома, ту
обставину, що пошкодження майна
внаслідок ДТП створило позивачеві та
членам його сім'ї відповідні труднощі,
пов'язані з позбавленням можливості
користуватись автомобілем на власний
розсуд, негативно відобразилось на
звичайному способі життя, а також
враховує, що транспортний засіб
знищений та не підлягає відновленню, а
позивач тривалий час - з травня 2013р. не
отримав відшкодування та позбавлений
можливості купити новий автомобіль
замість знищеного.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення ,
глибини фізичних та душевних страждань
, позбавлення потерпілого реалізації
здібностей, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди , а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

З урахуванням зазначеного , виходячи з
принципів розумності й справедливості,
враховуючи характер та обсяг страждань
, яких зазнав позивач , суд знаходить
обґрунтованим та доведеним
відшкодувати йому моральну шкоду у
розмір 2000,00грн.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує, керуючись ст. 88 ЦПК
України. При зверненні до суду позивач
сплатив судовій збір у розмірі 782,45 грн.,
ці його витрати підлягають стягненню з
відповідачів на його користь у
відповідності до процентного
співвідношення розмірів стягнення з
кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта», ОСОБА_2, третя особа
- Моторне (транспортне) страхове бюро
України, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, задовольнити частково .

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_1 у
відшкодування матеріальної шкоди -
49000,00 грн., витрати на оплату
експертного автотоварознавчого
дослідження - 1650,00 грн., судові витрати -
706,55 грн., а всього стягнути - 51356,55 грн.
(п'ятдесят одна тисяча триста п'ятдесят
шість грн. 55 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 у
відшкодування матеріальної шкоди - 2953,45
грн., витрати на евакуацію
транспортного засобу - 500,00 грн., у
відшкодування моральної шкоди - 2000,00
грн., судові витрати - 75,90 грн., а всього
стягнути - 5529,35 грн.(п'ять тисяч п'ятсот
двадцять дев'ять грн. 35 коп.)

Зобов'язати ОСОБА_1 передати Товариству
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта»
пошкоджений в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки «KIA RIO», 2003 року
випуску, номер кузову НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_3, Свідоцтво
про реєстрацію НОМЕР_5 , видане 22.05.2012
Керченським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС
України в АР Крим.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду АР Крим через
Керченський міський суд АР Крим шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення .
Особи, які брали участь в справі , але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -