АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

[1]

13 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
витребування майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 13.02.2013 року,

встановила:

позивач у липні 2012 р. звернувся до суду
з позовом, в якому просив визнати
недійсним з моменту укладення - 04.08.2009
р. договір купівлі-продажу автомобіля
марки «Toyota Land Cruiser», номер кузова
НОМЕР_1, та витребувати його у ОСОБА_2,
посилаючись на те, що вказаний договір
він не укладав, а невстановлена особа
підробила його підпис в зазначеному
договорі. Оскільки автомобіль було
зареєстровано 07.08.2012 р. за ОСОБА_3,
позивач просив витребувати від неї
вказаний автомобіль.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 30.10.2013 року позовні вимоги
було задоволено.

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення - про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та зазначив, що
вказаний автомобіль він набув у
власність 25.02.2013 р., а тому вказаним
рішенням порушуються його права як
власника.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
такими підставами.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду
посилався на те, що 04.08.2009 р.
невстановленими особами було продано
належний йому автомобіль «Toyota Land Cruiser»,
номер кузова НОМЕР_1. В зв'язку з цим він
просив визнати недійсним з моменту
укладення договір купівлі-продажу,
якого він не вчиняв та витребувати
автомобіль у ОСОБА_3, за якою з 07.08.2012 р.
було зареєстровано автомобіль.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 17.04.2013 р. позов було
задоволено.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 24.02.2013 р.
подав апеляційну скаргу на вказане
рішення, в якому просив змінити рішення
суду першої інстанції та відмовити у
задоволені позову в частині
витребування автомобіля у неї. В
касаційному порядку рішення не
оскаржувалось.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
17.04.2013 р. апеляційну скаргу було
відхилено, а рішення суду першої
інстанції - залишено без змін.

17.08.2014 р. ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу
на вказане рішення, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в повному обсязі та ухвалити
по справі нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 04.08.2009 р. та
витребування автомобіля у ОСОБА_3 -
відмовити, посилаючись на те, що 25.10.2012
р. між ним та ОСОБА_3 було укладено
Договір застави, згідно якого ОСОБА_3
заставила належний їй автомобіль «Toyota
Land Cruiser», номер кузова НОМЕР_1, 2008 року
випуску, який перебував у її володінні
та користуванні за договором позики
від 25.10.2012 р.

25.02.2013 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено
Договір про задоволення вимог
заставодержателя та передачу рухомого
майна (автомобіля), що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувала, згідно якого
вона передала у його власність
вказаний автомобіль. Тому ОСОБА_5
вважає, що вказаним рішенням
порушуються його права.

Як видно з матеріалів справи, в серпні
2012 р. ОСОБА_3 Подільським районним судом
м. Києва було направлено копію позовної
заяви ОСОБА_1, копію ухвали про
відкриття провадження та ухвали про
накладення арешту на автомобіль.

29.10.2012 р. в судовому засіданні був
присутній представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6,
який подав заперечення на позовну
заяву та просив відмовити у
витребуванні автомобіля.

Рішення по даній справі було ухвалено
13.02.2013 р.

24.02.2013 р. представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6
було подано апеляційну скаргу на
вказане рішення.

Укладаючи 25.02.2013 р. з ОСОБА_5 Договір про
задоволення вимог заставодержателя та
передачу рухомого майна (автомобіля) що
є предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувала,
ОСОБА_3 зазначила в п. 5 - заставодавець
свідчить, що автомобіль в спорі та під
арештом не перебуває. Дана обставина
свідчить про те, що ОСОБА_3 в такий
спосіб намагалась уникнути вилучення у
неї спірного автомобіля.

В матеріалах справи міститься копія
заяви від ОСОБА_5 (а/с215 т. 1) до
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, в якій він зазначає, що 26.03.2013 р.
він зняв автомобіль з обліку та продав
вказаний автомобіль ОСОБА_8 09.04.2013 р.
автомобіль було затримано
співробітниками ДАІ.

18.04.2013 р. ОСОБА_3 звернулась до
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві із заявою про порушення
кримінальної справи щодо шахрайських
дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
ОСОБА_5 - ОСОБА_9 пояснив, що на даний час
автомобіль передано ОСОБА_1 і
державна реєстрація автомобіля за
ОСОБА_5 скасована.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення 13.02.2013
р. не вирішувалось питання про права та
обов'язки ОСОБА_5, оскільки на час
ухвалення рішення судом першої
інстанції автомобіль йому не належав.
На даний час автомобіль за ним не
зареєстрований та переданий ОСОБА_1

За наявності боргових зобов'язань
перед ним з боку ОСОБА_3, він не
позбавлений права звертатись до неї з
відповідними вимогами.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, висновків суду не
спростовують, а тому рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 13.02.2013 р. - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2913/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Неганова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.