Ухвала

іменем україни

12 лютого 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко
О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Київської міської ради, Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
права власності, за касаційними
скаргами представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9,
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 15 травня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на частину квартири за
набувальною давністю, у порядку,
передбаченому ст. 344 ЦК України.

Вимоги обґрунтовані тим, що з червня 2001
року постійно проживає у частині
квартири АДРЕСА_1, що становить 27/100
частин і складається з однієї кімнати
житловою площею 29,2 кв. м. З
липня 2001 року відкрито і безперервно
володіє також трьома іншими кімнатами
комунальної квартири, площа яких 13,9 кв.
м, 14,2 кв. м та 14,3 кв. м, право власності на
які не зареєстровано за жодним
суб'єктом. Постійно здійснює заходи,
спрямовані на утримання, та робить
поточні ремонти у названих
приміщеннях. Крім того, вказує, що у 1990
році зазначений будинок було виключено
зі складу житлового фонду, таким чином
він не може скористатися правом на
приватизацію щодо спірного майна.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 15 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва
від 02 жовтня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 27/100 частин квартири
під номером АДРЕСА_1 (три кімнати:
площею 13,9 кв. м під № 7; 14,2 кв. м під № 8 та
14,3 кв. м під № 2).

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, матеріали справи
повернути на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем обрано належний
спосіб захисту порушеного права та
наявні всі підстави для задоволення
вимоги на підставі ст. 344 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира під номером АДРЕСА_1
складається з семи жилих кімнат,
загальною площею 159,4 кв. м, жилою площею
111,0 кв. м. При цьому співвласниками 27/100
частин квартири, що складає одну
кімнату житловою площею 29 кв. м, є
позивач та члени його сім'ї - дружина
ОСОБА_5 і син ОСОБА_4

Згідно з довідкою Київського міського
бюро технічної інвентаризації право
власності на 36/100 частин квартири
належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Право власності на 37/100 частин квартири
є незареєстрованим.

Судами встановлено, що позивач
зареєстрований і проживає у спірній
квартирі з 12 червня 2001 року, власником
частини якої він є.

Крім того, як вбачається з наявної у
матеріалах справи копії рішення
виконавчого комітету Київської
міської ради народних депутатів
від 26 серпня 1990 року № 188 «Про
затвердження переліку непридатних для
проживання будинків у м. Києві на 1990
рік», будинок під номером АДРЕСА_1 було
визнано непридатним для житла і йому
було надано інше призначення - оренда у
нежитлових цілях.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, ухвалюючи
рішення, посилався на те, що позивач з
липня 2001 року до сьогодні тривало,
добросовісно, відкрито та безперервно
користується квартирою; володіння є
відкритим та очевидним для всіх. На
підставі ст. 344 ЦК України
суд задовольнив позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України та
обставин справи, які мають значення для
справи та які повинен довести саме
позивач, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтовано висновку про
задоволення вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 15 травня 2013 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня
2013 року, оскільки судові рішення
законні та обґрунтовані, а доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційні скарги представника ОСОБА_8 -
ОСОБА_9, Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 15 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко