Справа №577/1510/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Буток Т. А.Номер провадження
22-ц/788/393/14 Суддя-доповідач - Таран С. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянувши апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ластівка» та ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 24 грудня 2013 року

в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ластівка»
до ОСОБА_3, треті особи: комунальне
підприємство Конотопське міжміське
бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4

про визнання права власності на
нерухоме майно

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Конотопської
міської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ластівка», треті
особи: реєстраційна служба
Конотопського міськрайонного
управління юстиції в Сумській області,
ОСОБА_5

про визнання права власності на
будівельні матеріали,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 24 грудня 2013
року в задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ластівка» до ОСОБА_3
про визнання права власності на рухоме
майно відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Конотопської
міської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ластівка» про
визнання права власності на будівельні
матеріали відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено,
що вона не може погодитись з тим, що суд
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Ластівка» за набувальною
давністю, зробив висновок про те, що ТОВ
«Ластівка» фактично являється
володільцем певного юридичного титулу
спірного майна. Даний висновок суду
першої інстанції протирічить висновку,
який зробив Господарський суд Сумської
області від 24 вересня 2012 року та
відповідно постанові Харківського
апеляційного господарського суду від 11
грудня 2012 року.

Вказано, що документи, які були надані
ТОВ «Ластівка» при розгляді
господарської справи, не могли бути
предметом дослідження по даній
цивільній справі.

Також зазначено, що місцевий суд
необґрунтовано погодився з доказами
ТОВ «Ластівка» та їхніми поясненнями
про те, що в Інвентаризаційному опису
основних засобів до складу цілісного
майнового комплексу входив цегляний
кіоск. В зазначеному документі
відсутня юридична адреса місця
розташування кіоску. Позивач - юридична
особа і тому пояснення свідків в
обґрунтування місця знаходження майна
не можуть являтись доказом. Потрібні
документи, які підтверджують юридичну
адресу їхнього майна. Бухгалтерській
облік, при відсутності
правовстановлюючих документів не
являються доказом розташування кіоску.

Судом першої інстанції в супереч
висновкам, наданих в рішенні
Господарського суду Сумської області
від 24 вересня 2012 року, надав свій
висновок про те, що позивач являється
наявним володільцем певного
юридичного титулу, тобто фактично
власником спірного майна.

А тому в цій частині рішення суду
підлягає зміні. На думку апелянта
неможливо відмовити в задоволенні
позову і одночасно визнати наявність у
володільця певного юридичного титулу.

В апеляційній скарзі також зазначено,
що підтверджуючи факт, що кіоск
належить ТОВ «Ластівка», позивач за
первісним позовом посилається на
пояснення свідків, які працювали в
даному кіоску і торгували рибою. Але
ніяких доказів роботи свідків у
вказаному кіоску за адресою м. Конотоп,
площа Конотопських дивізій, 19 позивач
не надав. Відповідачу незрозуміло,
яким чином укладались договори оренди
ТОВ «Ластівка» з ОСОБА_4, якщо відсутній
правовстановлюючий документ на кіоск.

Також відповідач не погоджується з
рішенням суду першої інстанції в
частині ї зустрічного позову. Вважає,
що місцевий суд безпідставно відмовив
в його задоволенні.

Вказано, що суд першої інстанції не
надав ніякої юридичної оцінки її
письмовим доказам про капітальний
ремонт магазину АДРЕСА_1, відповідно до
схематичного плану магазину, з якого
вбачається, що магазин має цілісне
приміщення, що ніяких кіосків він не
має і чим самим спростовується
пояснення свідків з боку позивача по
первісному позову про те , що під час
капітального ремонту був збудований
хлібний кіоск.

Відповідач по первісному позову
вважає, що по справі достатньо доказів,
які підтвердили, що саме в літку 1998 року
почався капітальний ремонт магазину та
будівництво кіоску. Та що нею додана
довідка про придбання будівельних
матеріалів, але місцевий суд зробив
висновок, що вона не може бути прийнята
до уваги, оскільки в ній не зазначено
цільове використання придбаних нею
будівельних матеріалів. Відповідач не
погоджується з таким висновком суду,
оскільки в документах про придбання
будівельних матеріалів ніколи не
зазначається мета придбання та цільове
використання, а саме, що і де буде з них
будуватися. На думку ОСОБА_3 вона довела
факт придбання будівельних матеріалів
в зазначений період та будівництво
кіоску в АДРЕСА_1.

Також зазначено, що позивач по
первісному позову не надав ніяких
документів, які б підтверджували місце
знаходження їхнього кіоску, це
робиться виключно на підставі пояснень
свідків, що недопустимо для
підприємства.

У підсумку зазначено, що виходячи з
вищезазначеного слідує, що рішення не
відповідає вимогам матеріального та
цивільно-процесуального права.
Відносно вимог ТОВ «Ластівка» належить
виключити факти, які стверджують
наявність у володільця певного
юридичного титулу, її позов - підлягає
задоволенню.

Просить суд рішення суду першої
інстанції від 24 грудня 2013 року по даній
справі змінити та виключити з рішення
місцевого суду в частині обґрунтування
позовних вимог ТОВ «Ластівка» факти,
які стверджують наявність у володільця
певного юридичного титулу, ухваливши
нове рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити.

В апеляційній скарзі ТОВ «Ластівка»
зазначено, що рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Ластівка» є незаконним та
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню в зв'язку з порушенням
місцевим судом норм матеріального
права.

Вказано що, в суді першої інстанції
було повністю доведено відкрите та
безперервне володіння і користування
цим майном ТОВ «Ластівка» строком
більше 10 років.

Зазначено, що ТОВ «Ластівка» в даній
ситуації, хоча і володіє протягом
тривалого строку спірним майном, але
через невизначеність індивідуальних
ознак цього майна і в
Інвентаризаційному описі основних
засобів до складу цілісного майнового
комплексу ДКП «Ластівка», не може
підтвердити в позасудовому порядку
підстави виникнення права на спільне
майно.

Також вказано, що ТОВ «Ластівка» не є
власником будівлі, оскільки право
власності на неї ні за ким не
зареєстровано, в іншому випадку і не
було б необхідності звертатися з
позовом до суду.

В даному випадку власник спірного
майна для Держави невідомий, оскільки
майно не зареєстровано в органах
державної реєстрації. Є лише особа, яка
вважає себе власником будівельних
матеріалів з яких побудована будівля -
відповідачка ОСОБА_3

Просить суд рішення суду першої
інстанції від 24 грудня 2013 року по даній
справі в частині відмови ТОВ
«Ластівка» в задоволенні позовних
вимог - скасувати, та постановити нове
рішення яким задовольнити позовні
вимоги ТОВ «Ластівка». В частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 рішення росить залишити без
змін.

В судове засідання апеляційної
інстанції ОСОБА_3 , її представник,
представник виконкому Конотопської
міської ради , 3 особи та їх
представники не з'явилися, про розгляд
справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників ТОВ « Ластівка»,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що з
копії свідоцтва про право власності
№95/93 від 17 листопада 1995 року, виданого
фондом Державного майна України,
вбачається, що на підставі договору
купівлі-продажу державного майна №
П-95/03-22 від 22 вересня 1995 року укладеного
між Товариством покупців ДКП
«Ластівка» та представництвом фонду
Державного майна України в м. Конотоп і
Конотопському районі, йому передається
у власність майно цілісного майнового
комплексу державного комунального
підприємства «Ластівка», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3).

Згідно копії договору купівлі-продажу
державного майна за конкурсом № П-95/03-22
від 22 вересня 1995 року, укладеного між
представництвом фонду Державного
майна України в м. Конотоп і
Конотопському районі та товариством
покупців ДКП «Ластівка», позивач
отримав у власність державне майно
цілісного майнового комплексу
державного комунального підприємства
«Ластівка», розташованого за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с.6-11).

На виконання умов договору
купівлі-продажу державного майна за
конкурсом № П-95/03-22 від 22 вересня 1995
року був складений та підписаний
належним чином акт прийому-передачі
цілісного майнового комплексу.

Згідно п. 6 Інвентаризаційного опису
основних засобів до складу цілісного
майнового комплексу ДКП «Ластівка»
входив цегляний ларьок (а.с.12,13,14).

Керівництво АТЗТ «ТВП Ластівка» в
лютому 1998 року звернулося до КП
«Конотопське МБТІ» з проханням
провести технічну інвентаризацію
цегляного ларька, розташованого на пл.
Конотопських дивізій в м. Конотопі. На
підставі вказаного звернення КП
«Конотопське МБТІ» 04 лютого 1998 року
провело технічну інвентаризацію та
виготовило технічну документацію на
спірне приміщення, надавши йому назву
«магазин» та помилково вказавши рік
побудови «1998», що вбачається з
інвентаризаційної справи, копія якої
міститься в матеріалах справи.

Крім того, 12 березня 2012 року
спеціалістами КП «Конотопське МБТІ»
повторно проведена технічна
інвентаризація спірного приміщення,
після чого воно отримало назву
«приміщення для випікання пиріжків» та
помилково зазначений рік побудови
«1964».

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 24 вересня 2012 року в
задоволенні позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю
«Ластівка» до Конотопської міської
ради, комунального підприємства
Конотопське міжміське бюро технічної
інвентаризації, треті особи: ОСОБА_3,
регіональне відділення Фонду
державного майна України у Сумській
області про визнання права власності
на нерухоме майно відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 11 грудня 2012
року рішення господарського суду
Сумської області від 24 вересня 2012 року
залишено без змін (а.с.96-101).

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову ТОВ « Ластівка»
послався на вимоги ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито і
продовжує відкрито , безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном ,
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно ( набувальна
давність) якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Володілець за давністю є незаконним
володільцем, про що зазначено в ч.1 ст. 344
ЦК (особа заволоділа чужим майном).
Позов про право власності за давністю
володіння не може пред'явити законний
володілець, тобто особа, яка володіє
майном по волі власника і завжди знає,
хто є її власником. Набувальна давність
поширюється на випадки фактичного, без
титульного (незаконного) володіння
чужим майном. Наявність у володільця
певного юридичного титулу, наприклад,
договору найму, оренди, зберігання,
купівлі-продажу тощо, виключає
застосування набувальної давності.

Право власності на нерухоме майно , що
підлягає державній реєстрації ,
виникає за набувальною давністю з
моменту державної реєстрації .

Із матеріалів справи вбачається ,що
спірний приміщення ларька не було
зареєстровано у встановленому порядку.

Статтею 376 ЦК України встановлено , що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом , якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянц3іц, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту , або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Особа , яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка під спірною будівлею
ТОВ « Ластівка» в установленому
законом порядку не виділялася.

Таким чином , у ТОВ « Ластівка» не
виникло право власності на спірну
будівлю за набувальною давністю і в
наслідок того , що дана споруда є
самочинним будівництвом.

На думку колегії суддів, суд прийняв
вірне рішення про відмову ТОВ «
Ластівка» в задоволенні позову.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3
місцевий суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що в судовому засіданні не
здобуто і позивачкою не надано
належних та допустимих доказів, які
доводіть, що вона в 1998 році побудувала
цегляне підсобне приміщення, площею 29,1
кв. м. по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги довідку №27 від 01 квітня 1998
року, оскільки в ній не зазначено
цільове використання придбаних ОСОБА_3
будівельних матеріалів (а.с.69), а також
локальні кошториси на загально
будівельні роботи (а.с.174-185), оскільки в
них найменуванням об'єкту зазначено
«магазин АДРЕСА_1» та «ремонт магазину
АДРЕСА_1».

Як вірно вказав суд першої інстанції ,
в судовому засіданні було встановлено ,
що на території Конотопського ринку
розташовані декілька ларьків , в тому
числі і ларьок для продажу
хлібобулочних виробів, які належать
фірмі « Комерсант» . Ці обставини
підтвердили сторони і вони не
спростовані апелянтом ОСОБА_3

Обставинам , на які посилається апелянт
ОСОБА_3 суд першої інстанції дав
належну правову оцінку і ці висновки
відповідають встановленим матеріалам
справи та доказам по справі .

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції також не
спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань

Керуючись ст.303, п.1 ч. ст.307, ст. 308, ст.314,
ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ластівка»
та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 24 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу на
протязі 20 днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -