АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-589/2014
Головуючий у1-й інстанції - Шевченко Т.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

НежуриВ.А.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав'єрс Груп» про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19 листопада 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково. Суд
стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 76 000
грн. заборгованості за договором
позики від 17 травня 2013 року, укладеним
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та 760 грн. судового
збору. Суд стягнув з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав'єрс Груп» (далі: ТОВ «Міжнародна
адвокатська група «Теміс Лав'єрс Груп»)
на користь ОСОБА_4 500 грн.
заборгованості за договором позики,
укладеним 17 травня 2013 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 та договором поруки №30/07-ІІ,
укладеним 30 липня 2013 року між ОСОБА_4 та
ТОВ «Міжнародна адвокатська група
«Теміс Лав'єрсГруп». В іншій частині
позовних вимог відмовлено (а.с.148-150).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову (а.с. 56-59).

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог,
пред'явлених до ОСОБА_3 на суму 49 050 грн.
(125050 грн. - 76000 грн.) позивачем не
оскаржується, а тому в апеляційному
порядку в цій частині не перевіряється.

Відповідач належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, оскільки його представник
ОСОБА_6 17 лютого 2014 року отримав судову
повістку-повідомлення на 20 лютого 2014
року, про що свідчить завірене
штемпелем поштового відділення та
підписом начальника відділення зв'язку
зворотне повідомлення про вручення
йому особисто судової повістки (а.с.76), а
за правилом ч.5 ст. 76 ЦПК України
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається і врученням
повістки і цій особі.

Суд ухвалив розглядати справу у
відсутність відповідача, відхиливши
його клопотання про відкладення
розгляду справи від 18 лютого 2012 року
(а.с.81-82), оскільки поважність причин
неявки ОСОБА_3 у судове засідання
(хвороба) не підтверджена відповідними
доказами, а відповідно до положень ч.2
ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним
чином повідомленої про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

17 травня 2013 року ОСОБА_3 склав розписку,
за змістом якої того ж дня він отримав
від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі
9 450 доларів США, яка еквівалентна 76 500
грн. та зобов'язався повернути кошти
шляхом сплати щомісячно по 500 доларів
США до 01 січня 2016 року або виплатити
залишок позичкових грошових коштів
після продажу будинку АДРЕСА_1 (а.с.3).

30 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав'єрс Груп» було укладено договір
поруки №30/07-П, за умовами якого
поручитель зобов'язався солідарно в
обсязі 500 грн. відповідати перед
кредитором за виконання зобов'язань
ОСОБА_3, що виникли з наданої ним
розписки від 17 травня 2013 року (а.с.4-5).

ОСОБА_3 позичені кошти не повернув і не
виконує зобов'язання по виплаті
щомісячних платежів в рахунок
погашення заборгованості перед ОСОБА_4.

За встановлених обставин районний
суду прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог на суму 76 500 грн. (сума
боргу відповідно до розписки; а.с.39).

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

У даному конкретному випадку з
наявного у матеріалах справи оригіналу
розписки ОСОБА_3 від 17 травня 2013 року
(а.с.39) вбачається, що отримані від
ОСОБА_4 гроші у сумі 76 500 грн. ОСОБА_3
зобов'язався, зокрема, виплачувати
щомісячно ОСОБА_4 по 500 доларів США до
першого січня 2016 року.

За таких обставин посилання ОСОБА_3 у
апеляційній скарзі на існування між
сторонами іншої усної домовленості
щодо повернення грошей, зокрема щодо
початку повернення боргу - з 1 жовтня 2013
року, яка може бути підтверджена
показаннями свідка, є безпідставними.

Крім того, рішення у даній справі
ухвалене судом 19 листопада 2013 року і на
час його ухвалення відповідач не надав
суду доказів виконання своїх боргових
зобов'язань у жовтня та листопаді 2013
року.

У зв'язку з тим, що договір поруки не
може бути визнаний недійсним з підстав
відсутності згоди боржника на його
укладення, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 про те, що поручитель боржника -
ТОВ «Міжнародна адвокатська група
«Теміс Лав'єрс Груп», є неналежним
відповідачем у даній справі, а тому
справа розглянута неповноважним судом,
також не можуть бути прийняті
апеляційним судом в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, як правильно зазначив у
своїх запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача, Закон
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" регулює відносини
учасників ринку фінансових послуг і не
поширюється на правовідносини сторін,
які урегульовані положеннями ст.ст.
1046-1048 ЦК України.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

В.А. Нежура