Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/637/14 Головуючий у 1
інстанції: Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 19» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк»

на рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» звернулось до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4, про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Зазначило, що 31 березня 2006 року між ним
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір
№КRА/0700/98/06, за умовами якого у
користування ОСОБА_4 надано кредитні
кошти у розмірі 11950,00 дол. США, строком з
31 березня 2006 року по 30 березня 2011 року
включно, на споживчі цілі для придбання
автомобіля CHERY Flagcloud, зі сплатою за
користування кредитними коштами з
розрахунку 12% відсотків річних.

На виконання вимог п. 5.7 кредитного
договору, з метою забезпечення його
виконання, між банком та позичальником
укладено договір застави рухомого
майна від 31 березня 2006 року, предметом
застави за яким є автомобіль CHERY Flagcloud,
2006 року випуску, р/н НОМЕР_1, номер
кузова (шасі) НОМЕР_2, який посвідчений
державним нотаріусом шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори Дмитрієвою Н.П., за реєстровим
№4-335.

У зв'язку з непогашенням ОСОБА_4 кредиту
у встановлені договірні строки,
рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 19
листопада 2009 року позов банку
задоволено в повному обсязі та
стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 103 165,39
грн.

Вищезазначене рішення суду від 19
листопада 2009 року станом на день
подання позову не виконане.

Станом на дату подачі позовної заяви
залишок неповернутого боргу за
кредитним договором складає 89 276,97 грн.,
з яких: заборгованість за тілом кредиту
- 38 819,28 грн., що по офіційному курсу НБУ
на 09 вересня 2009р. складає 4 854,23 дол. США;
пеня - 50 457,69 грн.

Отримані за кредитним договором кошти
ОСОБА_4 використав на потреби сім'ї, а
тому, на думку банку, він зі своєю
дружиною ОСОБА_3 повинні нести
солідарну відповідальність за
неповернення боргу на підставі норм
чинного законодавства України.

Банк на підставі ст.ст. 526, 530, 536, 541, 543 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 65 СК України просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму
заборгованості за кредитним договором
№КRА/0700/98/06 від 31 березня 2006 року в сумі
89 276,97 грн., з яких заборгованість за
тілом кредиту - 38 819,28 грн., що за
офіційним курсом НБУ на 09 вересня 2009 р.
складає 4 854,23 дол. США; пеня - 50 457,69 грн.,
та судові витрати в сумі 1 007,50 грн.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ АКБ
«Індустріалбанк».

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» зазначає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, оскільки наявність рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 19 листопада 2009 року не
позбавляє банк права на отримання
заборгованості від солідарних
боржників, у відповідача наявний
солідарний обов'язок у виконанні
кредитного зобов'язання без укладання
додаткових договорів на підставі до ч.4
ст. 65 СК України.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову та
стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 510 ЦК
України зобов`язанням є
правовідношення, в якому одна особа
сторона (боржник) зобов`язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і
кредитор.

Згідно положення ст. 511 ЦК України,
зобов'язання не створює обов`язку для
третьої особи, лише у випадку,
встановленому договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодаваць)
зобов`язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов`язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до кредитного договору №
№КRА/0700/98/06 банк надав ОСОБА_4 кредит у
сумі 11950,00 дол. США, строком з 31 березня
2006 року по 30 березня 2011 року включно на
споживчі цілі для придбання автомобіля
CHERY Flagcloud зі сплатою за користування
кредитними коштами з розрахунку 12%
відсотків річних ( а.с.9).

У відповідності до п. 5.7 кредитного
договору для забезпечення його
виконання між банком та позичальником
укладено договір застави № №КRА/0700/10/06,
за яким ОСОБА_4 передав належний йому на
праві власності автомобіль CHERY Flagcloud, 2006
року випуску, р/н НОМЕР_1, номер кузова
(шасі) НОМЕР_2 (а.с.12).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 кредитного
договору №КRА/0700/98/06 позичальник
забезпечує виконання своїх зобов`язань
з повернення кредиту, комісій,
нарахованих відсотків, пені і штрафних
санкцій, покриття можливих збитків
банку, обумовлених невиконанням або
неналежним виконанням обов`язків
позичальником по цьому договору, через
забезпечення його повернення шляхом
укладання договору застави автомобіля
CHERY Flagcloud, а у разі недостатності коштів
від забезпечення зазначеного в п.2.1
цього договору банк має право звернути
стягнення на інше рухоме, нерухоме
майно, майнові права та кошти
позичальника.

У п.4.3 договору застави рухомого майна
№КRА/0700/10/06 передбачено, що при
недостатності одержаної від
реалізації предмета застави суми для
погашення за кредитним договором
заставодержатель має право
задоволення недостатньої суми за
рахунок іншого майна заставодавця.

Судом встановлено, що у зв`язку з
невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов`язань
за кредитним договором банк пред'являв
позов лише до позичальника і рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 19.11.2009 р. з нього було
стягнуто на користь позивача 103165,39 грн.
боргу. Заборгованість частково
погашена під час виконання судового
рішення за рахунок продажу заставного
майна - вищевказаного транспортного
засобу, а про стягнення частини
заборгованості, що залишилася, позов
пред'явлено до ОСОБА_3 Заявляючи вимоги
до ОСОБА_3 про покладення на неї
відповідальності за кредитним
договором в частині непогашеної
заборгованості та обґрунтовуючи
солідарну відповідальність, банк
посилався на перебування ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у шлюбі.

Суд правильно виходив з того, що
відповідачка ОСОБА_3 не була стороною у
вищезазначених договорах, у
відповідності з вимогами ст. 1054 ЦК
України та договором кредиту
позичальник повинен виконати взяті на
себе зобов'язання.

Договором кредиту на ОСОБА_3 не
покладається обов'язок його виконання,
що виключає, як наслідок, її солідарний
обов'язок з боржником, а надання нею
згоди, як дружини, на укладення
договору не покладає на неї
солідарного обов'язку з боржником і
вона не може відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_4 як відповідач.

Посилання в апеляційній скарзі на
норми сімейного права, як на підставу
відповідальності ОСОБА_3 є
безпідставним, оскільки ч. 4 ст. 65 та ч. 2
ст. 73 СК України не покладає
солідарного обов'язку на неї за
зобов'язаннями її чоловіка, а вона може
відповідати своєю часткою майна у
спільній сумісній власності подружжя
за умови, що договір був укладений в
інтересах сім`ї, а одержане за
договором використано на її потреби у
разі накладення стягнення на майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї враховуються при поділі майна (ч. 4
ст. 65 СК України).

Отже, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ АКБ "Індустріалбанк"
до ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із
безпідставності позовних вимог. При
цьому, судом дотримані норми
процесуального права, зокрема щодо
оцінки зібраних у справі доказів на
предмет їх належності та допустимості.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк»
відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді.