Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. Суворовський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова
О.С.

при секретарі Лапчинській
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі в залі суду № 18
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
третя особа комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради про поновлення
строку та визнання незаконними
розпоряджень, свідоцтва, відновлення
права власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулись ОСОБА_1,
ОСОБА_2, які вказали, що їм належало на
праві власності відповідно 4/25 та 3/25
частин домоволодіння АДРЕСА_1,
власником 11/25 частин домоволодіння є
відповідач ОСОБА_3, 11/50 - ОСОБА_4, 1/5 -
ОСОБА_5 Але відповідач ОСОБА_3
самовільно збудувала літню кухню -
гараж літ. «В», збільшила прибудову літ.
«а1» та сарай літ «Е», після чого
звернулася до Суворовської районної
адміністрації із заявою про прийняття
самовільно збудованих споруд в
експлуатацію й розпорядженням
останньої № 1180 від 15.09.2003 року були
прийняті в експлуатацію з правом
приватної власності від ОСОБА_3 у літ.
«А» житловому: 3-3 коридор 4,4 кв.м., а із
надвірних споруд літню кухню - гараж
літ. «В» - 35,0 кв.м., сарай літ. «Е» - 6,9 кв.м.
по АДРЕСА_1.

Так як на підставі підробленого акту КП
«ОМБТІ та РОН» був незаконно зроблений
перерахунок ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1, відповідно до
якого позивачам належить 7/50 часток
домоволодіння замість 7/25 частин,
позивачі просили:

- визнати незаконним
розпорядження Суворовської районної
адміністрації № 1180 від 15.09.2003р. про
прийняття в експлуатацію будов в
домоволодінні АДРЕСА_1;

- визнати незаконним
розпорядження Суворовської районної
адміністрації № 816 від 01.07.2004р. про
затвердження розрахунку ідеальних
часток у домоволодінні АДРЕСА_1;

- визнати незаконним свідоцтво про
право власності на 11/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3,
видане 12 жовтня 2004 року виконавчим
комітетом Одеської міської ради;

- відновити право власності ОСОБА_6
на 3/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та
право власності ОСОБА_7 на 4/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1;

- поновити строк позовної
давності, як пропущений із поважних
причин.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1, а
також її адвокат ОСОБА_9 вимоги позову
підтримали та просили його
задовольнити, посилаючись на те, що
позивачі не надавали згоду ОСОБА_3 на
проведення реконструкції спірної
будівлі; що відсутні заяви ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 про надання згоди ОСОБА_3 на
проведення реконструкції, а заяви від
імені ОСОБА_10 та ОСОБА_4 сфальшовані,
написані не ними, а іншими особами, а
підписи їх підроблені, також в заявах
неправильно вказані їх паспортні дані
та місце видачі паспортів;
розпорядження містить недостовірну
інформацію стосовно частки ОСОБА_3 в
домоволодінні; позивачі, як
співвласники 7/25 частин спірного
домоволодіння, за їх твердженням не
були ознайомлені з актом про
встановлення фактичного користування
будівлями та спорудами в домоволодінні
від 23.10.2003 року, свої підписи в ньому не
ставили (невідомо із яких підстав в
акті зазначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в
домоволодінні не проживають) - таким
чином, відповідачка ОСОБА_3 на підставі
сфальшованих документів на думку
позивачів незаконно оформила право
власності на 11/25 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, а про наявність
правовстановлюючих документів їм
стало відомо відносно недавно з
цивільної справи, яка розглядалась у 2011
році.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_11
заперечувала проти задоволення позову,
посилаючись на відсутність порушень
при отриманні свідоцтва про право
власності, а також наполягала на тому,
що строк позовної давності пропущений
позивачами без поважних причин, так як
не помітити документи можна, а не
помітити збудоване нерухоме майно -
неможливо, наполягала на застосуванні
строків позовної давності.

Представник Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради та
представник КП БТІ ОМР, ОСОБА_5,
звернулись до суду з заявами про
розгляд справи у їх відсутність, інші
особи про слухання справи повідомлені
належним чином та своєчасно про
причини не явки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, що з'явились до
суду, дослідивши надані докази,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно копії договору купівлі-продажу
від 23.06.1975р. ОСОБА_6 придбав 7/25 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 41-42).

Рішенням нарсуду Ленінського району
м.Одеси від 20.04.1984р. по справі за позовом
про поділ спільного майна подружжя
ОСОБА_7 виділено 4/25 частин, а ОСОБА_6 3/25
частин домоволодіння АДРЕСА_1 (т.2 а.с.
315-316).

16.12.1998р. ОСОБА_3 придбала 9/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 21).

Суворовська районна адміністрація ОМР
розпорядженням від 15.09.2003р. за № 1180р.
прийняла в експлуатацію побудовані
ОСОБА_3 літню кухню-гараж літ. «В»,
збільшені прибудову літ. «а1» та сарай
літ. «Е» (т.2 а.с. 32).

Як убачається з копії розрахунку КП
ОМБТІ та РОН від 23.10.2003р. № 11.135 у
фактичному користуванні ОСОБА_3
перебуває 11/25 частин домоволодіння (т.
1а.с. 27).

Розпорядженням Суворовської районної
адміністрації ОМР від 01.07.2004р. за № 816р.
затверджено розрахунок ідеальних
часток домоволодіння АДРЕСА_1, за яким
визначена доля ОСОБА_3 як 11/25 частин, за
ОСОБА_1 - 4/25 часток, ОСОБА_2 - 3/25 часток (т.1
а.с. 35-36).

Висновком експертизи від 17.04.2013р.
підтверджено вірність вказаного
розрахунку (т.3 а.с. 128-148).

До цього, 09.02.2004р. позивачі звертались
до Суворовської районної
адміністрації ОМР з заявою не видавати
документи ОСОБА_3 для оформлення
будинку без їх згоди (т.1 а.с. 30).

Виконавчий комітет Одеської міської
ради 12.10.2004р. видав ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на 11/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 28),
свідоцтво зареєстровано належним
чином (т.2 а.с. 71).

За положеннями ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд - ч.1 ст. 319 ЦК України.

А згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними - ч.1
ст. 369 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦК України
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Частина 1 статті 358 ЦК України зазначає,
що право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновку про
відсутність згоди позивачів на
здійснення ОСОБА_3 реконструкції
належної їй частини домоволодіння.

Разом з тим, на підставі досліджених
доказів суд встановив відсутність
поважності причин пропуску строку
звернення до суду з позовом про захист
порушених прав, яка (позовна давність -
тобто строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу)
ст. 257 ЦК України встановлена
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила -
ч. 1ст. 261 ЦК України. А відповідно до ч.4
ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Як убачається з матеріалів справи,
станом на час видачі відповідачу
свідоцтва про право власності на 11/25
частин домоволодіння АДРЕСА_1 12.10.2004р.
вказані реконструйовані та побудовані
будівлі вже існували (що також
підтверджується розпорядженням
Суворовської районної адміністрації
ОМР від 15.09.2003р. за № 1180р. та фактично не
заперечується стороною позивачів), а
тому безперечною є та обставина, що
позивачі могли довідатися про
порушення своїх прав з часу
будівництва вказаних споруд (не
помітити що співвласнику
домоволодіння є неможливим), а тому суд
не може вважати, що строк пропущений з
поважних причин, та відповідно позов
ОСОБА_1 й ОСОБА_2 про поновлення
пропущеного строку звернення до суду й
визнання незаконними розпоряджень,
свідоцтва про право власності,
відновлення права власності має бути
залишений без задоволення в повному
обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215,
218, 293 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Виконавчого комітету Одеської
міської ради, Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
третя особа: комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради про поновлення
пропущеного строку звернення до суду й
визнання незаконними розпоряджень,
свідоцтва про право власності,
відновлення права власності - залишити
без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Суворовський
районний суд м.Одеси. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя