Провадження № 2/537/163/2014
Справа № 537/6610/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області в складі:
головуючого судді Сьоря С.І., при
секретарі Ткач О.Б. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Кременчуці Полтавської області
цивільну справу за позовом фізичної
особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою відповідно до якої просив суд
винести рішення яким стягнути з ОСОБА_2,
на його користь аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини від всіх видів її доходу, але не
менше ніж 30% від прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно
починаючи з дня подачі позову до суду
та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що з квітня
1996 року по вересень 2012 року він
знаходився у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_2. Від даного шлюбу вони мають
двох спільних дітей: неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після
розірвання шлюбу залишились проживати
разом із відповідачкою. Рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.09.2012 року з нього на користь ОСОБА_2
стягувались аліменти на утримання їх
спільних дітей в сумі 1 000 грн. Коли
старшому сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10
виповнилось 15 років, він виявив бажання
мешкати із ним. Так, з вказаного часу
син ОСОБА_3 проживає разом із ним,
повністю знаходиться на його утриманні
і він самостійно займається його
вихованням. Відповідачка матеріальної
участі в утриманні сина та в його
вихованні не приймає. Він повністю взяв
на себе обов'язок утримувати старшого
сина ОСОБА_3 та вимог про матеріальну
участь у його вихованні до
відповідачки не заявляв. Не зважаючи на
вищезазначене, відповідачка щомісячно
отримувала на свою користь аліменти в
розмірі 500 грн. на утримання старшого
сина ОСОБА_3. Але, відповідно до
сімейного законодавства, право на
аліменти виникає тільки у зв'язку із
утриманням дитини та проживанням
дитини разом із отримувачем аліментів.
За цих обставин він звернувся до суду з
позовною заявою про припинення
стягнення аліментів на обох дітей, так
як вважає, що він самостійно утримує
старшого сина ОСОБА_3, а тому молодшого
сина ОСОБА_4 відповідачка повинна
утримувати сама. Рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
10.06.2013 року було припинено стягнення
аліментів з нього, ОСОБА_1, на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500
грн.. Вказане рішення суду він не
оскаржував, так як вони домовились із
ОСОБА_2 в подальшому утримувати дітей,
що проживають з кожним із них,
самостійно, і не мати матеріальних
претензій один до одного стосовно
утримання дітей. Але, відповідачка своє
слово не додержала, більш того вимагає
у нього сплати на її користь аліменти в
більшому розмірі, ніж їй належить,
скаржиться державним виконавцям. За
цих обставин, він не має іншого виходу
як звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
про день та час розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом
порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в
судове засідання не з'явився, хоча
завчасно направив до суду заяву
відповідно до якої позовні вимоги
підтримав, просив справу розглядати у
його відсутність та у відсутність
позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов визнала частково, не
заперечувала проти стягнення з неї
аліментів на користь позивача на
утримання сина ОСОБА_3., однак вважає, що
оскільки вона має на утримані ще одну
дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, то
вона повинна сплачувати аліменти у
розмірі 1/6 частини з усіх видів
заробітку, а не 1/4 частину, як того
просить позивач.

Вислухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи суд
встановив наступне:

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року,
який 17 вересня 2012 року було розірвано,
що підтверджується рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
17.09.2012 року, яке набрало законної сили
28.09.2012 року.

Від вищезазначеного шлюбу сторони
мають двох дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_2 виданого 26 грудня 2005 року
Крюківським відділом реєстрації актів
цивільного стану Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області та сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_3 виданого 14 квітня 1998 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Крюківського
райвиконкому м. Кременчука Полтавської
області.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
27.09.2012 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, починаючи з 11.07.2012 року стягнуто
аліменти з ОСОБА_1 на утримання
неповнолітніх синів ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, до їх
повноліття у розмірі 1000,00 грн. (одна
тисяча гривень) кожного місяця на
користь матері дітей ОСОБА_2.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
10.06.2013 року припинено стягнення
аліментів з ОСОБА_1, на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 грн.
щомісячно на користь матері дитини
ОСОБА_2, що стягуються на підставі
рішення Крюківського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від
27.09.2012 року.

Як достовірно встановлено в судовому
засіданні, неповнолітній син сторін
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком
- позивачем по справі та перебуває на
його утриманні.

Стаття 180 Сімейного кодексу України
передбачає, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Як встановлено судом, відповідно до ст.
187 Сімейного кодексу України
відповідач за власною ініціативою
аліменти не виплачує, в порядку ст..188
Сімейного Кодексу України від
обов'язку утримувати сина ОСОБА_3 не
звільнена, угоди про добровільну
сплату аліментів згідно ст. 189
Сімейного кодексу України між
сторонами не укладено.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ненадання матеріальної
допомоги на утримання неповнолітньої
дитини є порушенням обов'язку ОСОБА_2
піклуватися про свою дитину.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_1..

Відповідно до ст..182 Сімейного Кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Як встановлено судом та це зокрема
вбачається із довідки №325 від 11.02.2014
року відповідач ОСОБА_2 працює на ПАТ
«Крюківський вагонобудівний завод» та
стабільно отримує заробітну плату, а
тому суд приходить до висновку, що
остання має змогу надавати матеріальну
допомогу на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_2 має на утриманні
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджується відповідним
рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 17 вересня 2012 року.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень.

Враховуючи викладене, встановлені
обставини справи, матеріальний стан
позивача, відповідача, наявність у
відповідача на утриманні малолітньої
дитини, встановлений Законом розмір
прожиткового мінімуму, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 законним
та обґрунтованим та підлягає
частковому задоволенню, і з
відповідача на користь позивача
необхідно стягувати аліменти у розмірі
1/5 частини з усіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду.

Оскільки позов підлягає задоволенню,
то з відповідача, відповідно до ст..ст.84,
88 ЦПК України на користь держави
необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженки м.Світловодськ
Кіровоградської області,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає
за адресою: АДРЕСА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) аліменти у розмірі 1/5
частини з усіх видів заробітку, але не
менше 30 (тридцяти) відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 10.12.2013
року до досягнення ним повноліття.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: