Справа №478/1690/13-ц 21.01.2014 21.01.2014 21.01.2014
Провадження №22-ц/784/330/14
Провадження № 22-ц/784/330/14
інстанції: Сябренко І.П.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богатирьовій В.А.,

за участі представника позивача
Ремешевського Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк»

на заочне рішення Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 року за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

01 жовтня 2013 р. публічне
акціонерне товариство «Акцент-Банк»
(далі - Банк) звернулося з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 01 серпня 2008 р. між
Банком та ОСОБА_3 укладено договір №
ABLXRX16250052 (далі - Договір), за умовами
якого Банк передав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 8448 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що
відповідачка не виконує свої
зобов'язання за Договором щодо
повернення кредитних коштів, внаслідок
чого заборгованість за договором
станом на 20 вересня 2013 р. складає 95887
грн. 80 коп. (8448 грн. - заборгованість за
кредитом, 552 грн. 57 коп. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом, 253 грн. 44 коп. - заборгованість
з комісії за користування кредитом, 81591
грн. 51 коп. - пеня, 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 4542 грн. 28 коп. -
штраф (процентна складова)), Банк
просив суд стягнути з ОСОБА_3 вказану
заборгованість та 958 грн. 88 коп. судових
витрат.

Заочним рішенням Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на неправильне
застосування судом норм матеріального
права і просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 01 серпня 2008 р. між
Банком та ОСОБА_3 (позичальник) укладено
договір № ABLXRX16250052, за умовами якого
Банк передав позичальнику кредитні
кошти у розмірі 8448 грн. на придбання
товару зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту в
розмірі 1408 грн. та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструмента у розмірі 21 грн. 12 коп. на
строк 12 місяців з 01 серпня 2008 р. по 01
серпня 2009 р. включно. Позичальник
зобов'язувався здійснювати погашення
заборгованості, починаючи з 20 серпня 2008
р. шляхом проведення щомісячної оплати
з 20 по 25 числа кожного місяця в сумі 772
грн. 37 коп. Також сторони домовились, що
заява позичальника та Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (Далі - Умови),
з якими позичальник ознайомлений і які
надані йому у письмовій формі, Тарифами
складають кредитно-заставний договір.

Відповідачка свої зобов'язання
за Договором щодо повернення кредитних
коштів не виконувала, внаслідок чого
Банк, звертаючись з позовом, наполягав
на стягненні заборгованості за
договором станом на 20 вересня 2013 р., яка
складається із: 8448 грн. 52 коп. -
заборгованість за кредитом, 552 грн. 57
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, 253 грн. 44 коп. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом. Також позивачем
було нараховано у зв'язку з порушенням
відповідачем умов Договору 81591 грн. 51
коп. пені, 500 грн. - штрафу (фіксована
частина) та 4542 грн. 28 коп. штрафу
(процентна складова).

Встановивши такі обставини, суд
виходив з того, що позивачем заявлено
позов з пропуском позовної давності,
визначеної ст. 257 ЦК України, та вважав,
що таке є підставою для відмови у
позові.

Проте погодитись з такими
висновками суду не можна.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Як зазначено вище, згідно умов
кредитно-заставного договору
сторонами встановлено строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких
у визначеній сумі підлягав виконанню
в строк не пізніше 01 серпня 2009 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Отже необхідною умовою для
застосування передбачених ст. 267 ЦК
України наслідків пропуску позовної
давності є заява сторони у спорі про
такі обставини.

Відповідачка не подавала до суду заяву
про сплив позовної давності та
застосування наслідків такого спливу.

З урахуванням викладеного у суду не
було підстав для відмови у позові
внаслідок пропуску позивачем строку
звернення до суду.

Крім того, суд помилково виходив з того,
що перебіг позовної давності слід
рахувати від визначеної Договором дати
остаточного повернення кредитних
коштів - 01 серпня 2009 р.

Поряд зі встановленням строку
остаточного повернення кредиту
сторони встановили і строки виконання
боржником окремих зобов'язань
(внесення щомісячних платежів), що
входять до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Отже, виходячи з умов Договору та
змісту зазначених правових норм, у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за
кредитно-заставним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів, процентів
за користування кредитом та комісії,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК
України слід дійти висновку про те, що у
разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом всього часу -
до закінчення строку виконання
останнього зобов'язання (за укладеним
сторонами Договором - 28 вересня 2009 р.)
вправі був стягувати несплачені до
моменту звернення кредитора до суду з
позовом щомісячні платежі (з
процентами) в межах позовної давності
щодо кожного із цих платежів. В такому
випадку, перебіг позовної давності
буде починатись в залежності від
закінчення строку сплати кожного із
щомісячних платежів. Несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності по кожному із
платежів.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України по справі №
6-116цс13 від 06 листопада 2013 р. і є
обов'язковою для застосування в силу
ст. 360-7 ЦПК України.

Звертаючись з позовом, Банк вважав, що
розмір заборгованості за Договором
станом на 20 вересня 2013 р. складається
із: 8448 грн. - заборгованість за кредитом,
552 грн. 57 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом, 253
грн. 44 коп. - заборгованість з комісії за
користування кредитом. Також позивачем
було нараховано у зв'язку з порушенням
відповідачем умов Договору 81591 грн. 51
коп. пені, 500 грн. - штрафу (фіксована
частина) та 4542 грн. 28 коп. штрафу
(процентна складова).

Згідно наданої представником Банку до
суду апеляційної інстанції копії
судового наказу Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 25 березня 2009 р., уточненого
розрахунку заборгованості з ОСОБА_3
стягнуто на користь ЗАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором,
який є предметом по даній справі,
станом на 27 січня 2009 р. в розмірі 13425 грн.
10 коп., яка складається з: 8448 грн. 10 коп. -
заборгованість за кредитом, 398 грн. 90
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 126 грн. 72 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 4451 грн. 48 коп. -
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором та штраф (500
грн. -фіксована частина і 671 грн. 26 коп. -
процентна складова).

Судовий наказ від 25 березня 2009 р. в
примусовому порядку виконано не було.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 21 листопада
2013 р. заочне рішення Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 р. в частині відмови
у стягненні заборгованості за кредитом
в сумі 13425 грн. 10 коп. (8448 грн. 10 коп. -
заборгованість за кредитом, 398 грн. 90
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 126 грн. 72 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 4451 грн. 48 коп. -
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором) та штрафу
скасовано, провадження у даній справі в
цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1
ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

З урахуванням викладених обставин,
наданого представником позивача в суд
апеляційної інстанції розрахунку
заборгованість ОСОБА_3 за Договором
станом на 20 вересня 2013 р. становить: 153
грн. 67 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом, 126
грн. 72 коп. - заборгованість з комісії за
користування кредитом. Також у зв'язку
з порушення відповідачкою умов
Договору нараховано 77145 грн. 59 коп. пені.

Враховуючи викладене, а також, що
доказами по справі підтверджується
наявність заборгованості ОСОБА_3 по
кредитно-заставному договору, розмір
якої нею не оспорюється, з урахуванням
положень ст.ст. 625, 1050 ЦК України з
відповідачки на користь Банку підлягає
стягненню 153 грн. 67 коп. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом, 126 грн. 72 коп. - заборгованість
з комісії за користування кредитом.

Оскільки зобов'язання припиняється з
підстав, передбачених договором або
законом, зокрема - належним виконанням
(ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України), наявність
судового рішення (наказу) про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання зобов'язання, в тому числі -
щодо сплати пені (ст.. 624 ЦК України).

При вирішенні питання про стягнення
пені слід також врахувати наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні
від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про нарахування та
сплати неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК
України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове значення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача а
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитора.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Асамблеї ООН «Керівні
принципи для захисту інтересів
споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в
якій наголошено: визнаючи, що споживачі
нерідко перебувають у нерівному
становищі з точки зору економічних
умов, рівня освіти та купівельної
спроможності, принципи захисту
інтересів споживачів мають, зокрема, за
мету сприяти країнам у боротьбі зі
шкідливою діловою практикою усіх
підприємств на національному та
міжнародному рівнях, яка негативно
позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір нарахованої
Банком на підставі умов
кредитно-заставного договору пені (77145
грн. 59 коп.) є надмірно великий
порівняно з розміром заборгованості за
кредитом, процентами за його
користування та комісії та, враховуючи
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення,
колегія суддів вважає за можливе
зменшити розмір неустойки до 5000 грн.

За такого в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду необхідно
скасувати, ухваливши нове рішення про
часткове задоволення позову, а саме:
стягнення на користь позивача 5280 грн. 39
коп. заборгованості за договором та
відповідно з урахуванням положень ст. 88
ЦПК України - 52 грн. 80 коп. судового
збору пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Казанковського
районного суду Миколаївської області
від 20 листопада 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 5280 (п'ять тисяч двісті
вісімдесят) грн. 39 коп. заборгованості
за кредитним договором № ABLXRX16250052,
укладеним 01 серпня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «Акцент Банк»
та ОСОБА_3, яка складається з 153 грн. 67
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом, 126 грн. 72 коп. -
заборгованості по комісії, 5000 грн. пені,
а також 52 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: