АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/964/14
Головуючий в 1 інстанції Якименко Л.Г.
Доповідач Козлов С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 вересня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
Дніпропетровська міська рада, про
усунення перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою та
знесення самовільно збудованої
будівлі, за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 вересня 2013 року та додатковим
рішенням цього ж суду від 23 жовтня 2013
року зобов'язано ОСОБА_1 усунути
перешкоди у здійсненні права
користування земельної ділянки,
розташованої на території
Амур-Нижньодніпровського району
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 09.04.2008
року, та знести самовільно збудовану
будівлю та огорожу, встановлені на цій
земельній ділянці, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки - відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду і постановити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права користування
земельною ділянкою та знесення
самовільно збудованої будівлі і про
задоволення його зустрічного позову
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

За ст. 116 ЗК України набуття права
на землю громадянами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що рішенням
Дніпропетровської міської ради № 151/30
від 21.09.2005 року ОСОБА_3 погоджено місце
розташування жилого будинку,
господарських будівель і спору по
АДРЕСА_1 та йому згідно з Державним
актом про право власності на земельну
ділянку від 05.04.2006 року, виданим на
підставі рішення Дніпропетровської
міської ради № 99/34 від 01.03.2006 року,
передана у власність земельна ділянка
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, після
чого 09.04.2008 року між ним та ОСОБА_2 був
укладений нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу вказаної
земельної ділянки, на підставі якого
Управлінням Держкомзему у
м.Дніпропетровську 22.10.2008 року ОСОБА_2
був виданий Державний акт про право
власності цю земельну ділянку.

За рішенням виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної ради
№ 97/3 від 16.02.1996 року ОСОБА_1 було
відведено земельну ділянку площею 0,06
га по АДРЕСА_2 для будівництва
індивідуального жилого будинку та
розпорядженням міського голови № 2081-р
від 01.12.2008 року побудованому ОСОБА_1 по
вулиці АДРЕСА_2, а земельна ділянка по
АДРЕСА_1 ніколи йому не відводилася.

Будь-яких порушень вимог
чинного законодавства при укладанні
09.04.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки судом не
встановлено, а посилання ОСОБА_1 на те,
що предметом вказаного договору
фактично була земельна ділянка по
АДРЕСА_2, яка виділена йому на підставі
рішення № 97/3 від 16.02.1996 року, ніякими
доказами не підтверджено. Крім того,
рішення Дніпропетровської міської
ради № 151/30 від 21.09.2005 року про
погодження ОСОБА_3 місця розташування
жилого будинку, господарських будівель
і спору по АДРЕСА_1 та виданий на
підставі цього рішення Держаний акт
про право власності на земельну
ділянку від 05.04.2006 року на час укладання
договору не визнані недійсними та
ніким не скасовані.

Виходячи з наведеного та у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 є єдиним
власником земельної ділянки по
АДРЕСА_1, на якій ОСОБА_1 самовільно звів
будівлю і встановив огорожу, суд
обґрунтовано на підставі ст. 376 ЦК
України зобов'язав останього усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права
користування належної йому земельної
ділянки, та знести самовільно
збудовану будівлю та огорожу,
встановлені на цій земельній ділянці,
відмовивши в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 про визнання недійсним
вказаного договору купівлі-продажу
земельної ділянки.

Оскільки неправомірність
придбання ОСОБА_3 вказаної земельної
ділянки, а відтак і подальшої її
продажу, у встановленому порядку судом
не визнано, викладені у скарзі доводи
ОСОБА_1 про залишення судом без уваги
обставин незаконності спірного
договору купівлі-продажу земельної
ділянки і невідповідність дійсності її
меж, правильність висновків суду щодо
порушення законних прав ОСОБА_2 в
результаті будування на його земельній
ділянці ОСОБА_1 самовільної будівлі і
безпідставності заявлених останнім
вимог про визнання недійсним такого
договору не спростовують, фактично
зводяться до повторного їх
обґрунтування і переоцінки наданих
сторонами доказів, яким суд дав належну
оцінку у сукупності за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
ст. 212 ЦПК України, правильно
застосувавши норми матеріального
права, яке регулює спірні
правовідносини.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: