Справа № 530/2673/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А І Н И

17.02.2014 року
місто Зіньків

Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі
головуючого судді Дем'янченка С.М. при
секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у
судовому засіданні в місті Зіньків
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до
Зіньківського районного суду
Полтавської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в
сумі 200 000 ( двісті тисяч) гривень за
договором позики.

З позову ОСОБА_1 по якому відкрито
провадження у справі(а.с.14-15)
вбачається, що 01.10.2008 року вона передала
ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 200 000
грн.00 коп., які останній зобов'язався
повернути позивачу до 01 жовтня 2013 року
відповідно до написаної ОСОБА_2
розписки. Однак вище вказані кошти
ОСОБА_2 до цього часу не повернув.
Позивач наголошувала, що між нею та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір позики від 01.10.2008 року, що
підтверджується розпискою. За умовами
договору позика повинна була бути
повернутою відповідачем
(позичальником) до 01.10.2013 року, але
відповідач уникає зустрічей та
спілкування з позивачем та
відмовляється повертати боргові кошти.
Оскільки сума позики до теперішнього
часу не повернута позивачу і борг
складає 200000 грн., у зв'язку з чим вона
змушена була звернутись до суду з
даним позовом.

Ухвалою суду від 23.01.2014 року залучено
по справі в якості третьої особи
ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, послалася на обставини
викладені в позовній заяві, відповідач
ОСОБА_2 та його представник адвокат
ОСОБА_4 позов визнали, третя особа
ОСОБА_3 та її представник адвокат
ОСОБА_5 заперечували стосовно
задоволення позову, оскільки вважать,
що правочин є фіктивний і укладений з
метою уникнення боргових зобов'язань
по іншим цивільним справам які
розглядаються в Октябрському
районному суду міста Полтава.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
беруть участь у справі, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи та
давши їм належну оцінку, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в
сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень за
договором позики задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено у простій
письмовій формі договір позики,
відповідно до якого останній отримав в
борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200
000(двісті тисяч) гривень,з кінцевим
терміном повернення до 01.10.2013 року, що
підтверджується борговою розпискою
від 01.10.2008 року (а.с.13).

10.10.2006 між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири в АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
за реєстровим № 4549 (а.с.36-41).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду і якості.
Договір позики вважається укладеним у
момент передачі грошей або речей.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками (ч.2 ст.1046
ЦК України).

Договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у випадку,
коли позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК).

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Вище вказаний договір позики був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час
перебування в шлюбі з ОСОБА_3 Сторони
перебували в шлюбі з 05.08.1998 року по 10
листопада 2008 року
(а.с.,а.с.71-72,108-109).Проте, в договорі
позики зазначалось про цільове
використання позики ОСОБА_2 для викупу
та ремонту квартири, що розташована в
АДРЕСА_1, крім того, що позикодавцем є
мати відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка
знала про те, що позичальник перебуває
в шлюбі, однак цей договір укладається
позичальником не в інтересах сім"ї та
грошові кошти, що отримуються у позику
за цим договором, є особистою
приватною власністю позичальника, не є
об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя та не будуть
використовуватись в інтересах сім"ї
позичальника та його дружина не має
зобов"язань щодо повернення вказаної
суми позики. З вищевикладеного
вбачається, що умови договору позики
зачіпають інтереси дружини
позичальника - ОСОБА_3, яка своєї згоди
на укладання такого договору не
давала та не була залучена до його
укладання.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України,
для укладення одним з подружжя
договорів …. стосовно цінного майна,
згода другого подружжя має бути подана
письмово.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України
укладений одним із подружжя договір
створює обов'язки для другого з
подружжя лише в тому разі, якщо договір
укладено в інтересах сім'ї, а майно,
одержане за цим договором, використане
для задоволення потреб сім'ї.

18.09.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали
шлюб, після реєстрації шлюбу, дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с.93-94,110).

Між тим, між подружжям ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 існує спір з приводу розподілу
спільного сумісного майна, що
підтверджується письмовими доказами
(а.с.,а.с.111-120).

За змістом ст.234 ЦК України,
фіктивний правочин вчиняється його
учасником без наміру виникнення, зміни
або припинення цивільних прав і
обов'язків, тобто «про людське око»,
зазначаючи заздалегідь, що він не буде
виконаний. При вчиненні фіктивного
правочину його учасники мають інші
цілі, ніж ті, що ним передбачені.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про
недійсність укладеного договору
позики від 01 жовтня 2008 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2.Таким чином, з боку ОСОБА_2
вбачається недобросовісність по
відношенню до своєї дружини.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів в сумі 200 000 ( двісті тисяч)
гривень за договором позики не
підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.65 СК України, ст.ст. 234,
1046-1047 ЦК України, ст.ст.3,10,11,60,88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.61,65 СК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів в сумі 200 000 (двісті
тисяч) гривень за договором позики -
відмовити.

Накладений арешт на квартиру
АДРЕСА_1,яка належить ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності, згідно
ухвали Зіньківського районного суду
Полтавської області від 11.01.2014 року -
зняти.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст складено 19.02.2014
року.

Суддя -