Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/380/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Варакіна Н.Б.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

20.02.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Бєлінської І.М.,

при секретарі Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
«Банк «Демарк» на рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 26
листопада 2013 року по справі за позовом
ПАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по
кредитному договору,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року ПАТ «Банк «Демарк»
(далі Банк) звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просив стягнути
солідарно з відповідачів на свою
користь заборгованість по кредитному
договору та за договором поруки в сумі
17949,79 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням суду в позові було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
скарзі апелянт зазначив, що рішення
незаконне та необгрунтоване, висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам. Просив рішення суду
скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої
інстанції на підставі досліджених
доказів правильно встановлено, що 13
серпня 2008 року між Банком та
відповідачем укладено договір № 175-073
про надання кредиту на придбання
товару (далі договір).

Договором передбачено, що Банк
зобов'язався надати відповідачу
кредит у розмірі 12500 грн. зі сплатою 24 %
річних з кінцевим строком повернення 12
серпня 2010 року.

Згідно п. 3.7.1. договору погашення
заборгованості за кредитом, відсотками
та комісією за цим договором
здійснюється щомісячно не пізніше 10-го
числа місяця, починаючи з місяця
наступного за місяцем надання кредиту,
в сумі 660 грн., при цьому з суми, яка
надійшла на погашення заборгованості,
в першу чергу здійснюється погашення
штрафу за порушення строків сплати
процентів, нарахованих відсотків, а
потім заборгованості за кредитом.

13 серпня 2008 року Банк, виконуючи свої
зобов'язання, перерахував кредитні
кошти позичальнику.

Відповідач умови договору виконав
частково, а саме: частково погасив
основний борг за кредитом в розмірі - 4
592,42 грн.; сплатив відсотки нараховані
за період з 13.08.2008р. по 31.05.2009р. в розмірі
- 2 047,58 грн.. На час звернення до суду
заборгованість за кредитом становить -
7 907,58 грн., заборгованість по відсоткам -
5 777,72 грн., штраф за порушення строку
сплати відсотків становить - 2 400 грн.,
пеня несплачених своєчасно відсотків
із розрахунку фактичної кількості
прострочених днів, пеня за період
09.08.2012р. по 08.08.2013р. складає - 1 173,14 грн.
Таким чином заборгованість
відповідача за кредитним договором
перед Банком станом на 08.08.2013р. складає
17949,79 грн..

Відповідно до п. 3.8. кредитного
договору, з метою забезпечення
виконання взятих зобов'язань
позичальника, що випливають з договору,
був укладений договір поруки № 175-073/1
від 13.08.2008р. з ОСОБА_3. Поручитель,
відповідно до п. 1.1. договору поруки
взяв на себе солідарне зобов'язання
перед Банком відповідати по
зобов'язанням відповідача у випадку
неповернення кредиту.

Відмовляючи в позові суд 1-ої інстанції
послався на сплив строку позовної
давності та зазначив, що в кредитному
договорі визначений строк повернення
кредиту - до 12 серпня 2010 року (включно).

Суд послався на п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" (який був
чинним на час розгляду справи в суді
1-ої інстанції), де судам роз'яснено, що у
спорах щодо споживчого кредитуванню
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Поряд з цим, відповідачем було в
судовому засіданні таку заяву зроблено
26.11.2013 року.

Суд 1-ої інстанції зазначив, що позивач
звернувся до суду 16 серпня 2013 року,
тобто, з пропуском строку позовної
давності.

З таким висновком суду колегія суддів
не погоджується, оскільки, як свідчить
штамп на конверті Укрпошти, позовна
заява була здана на пошту 12 серпня 2013
року (а.с.14).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року Про внесення
змін і доповнень до постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Як вбачається з п.3.7.1 кредитного
договору, погашення заборгованості за
кредитом та відсотками за цим
договором здійснюється щомісячно не
пізніше 10-го числа кожного місяця
слідуючого за місцем надання кредиту в
сумі 660грн..

Останній щомісячний платіж
відповідачем було здійснено 31 травня
2009 року.

Таким чином, перебіг позовної давності
за вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами), починається стосовно
кожної окремої частини від дня, коли
відбулося це порушення. Позовна
давність у таких випадках обчислюється
окремо по кожному простроченому
платежу. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Колегія суддів вважає, що останній
платіж за договором відповідачем не
здійснено 10 серпня 2010 року і саме з
цього часу починається перебіг строку
позовної давності, і який сплив 10
серпня 2013 року. Пропуск позивачем
строку позовної давності, встановлений
ст.257 ЦК України тривалістю у три роки, є
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог позивача.

Суд 1-ої інстанції правильно встановив
правовідносини, які виникли між
сторонами, і які регулюються п. 7 ч. 12
ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів",
ст.ст. 257, 259, 267, 536, 530, 549, 610, 1054 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла переконання, що рішення суду є
законним та обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляції не спростовують
правильних висновків суду, а тому
рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Демарк»
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді