Справа пр. №2/756/431/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарях - Ліщенко Я.В., Білик
С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Головне
управління юстиції у м. Києві, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Головне
управління юстиції у м. Києві, про зміну
черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору:
житлово-експлуатаційна контора №514
комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району м. Києва, державний нотаріус
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори Малюга
Олена Анатоліївна, про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його дядько ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилась спадщина на 4/9 частини
квартири АДРЕСА_1, які належали на праві
власності спадкодавцеві.

ОСОБА_1 стверджував, що
заповіту на випадок своєї смерті
ОСОБА_4 не склав, а тому він має право на
спадкування після померлого за правом
представлення.

08 жовтня 2013 року позивач
звернувся до П'ятнадцятої київської
міської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті свого дядька,
проте постановою державного нотаріуса
П'ятнадцятої київської міської
державної нотаріальної контори Малюги
О.А. йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на 4/9
частини квартири АДРЕСА_1, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи
на спадкове майно.

Зважаючи на те, що позивач
прийняв спадщину у встановленому
порядку, але не може отримати свідоцтво
про право на спадщину за законом, він
просив суд визнати за ним в порядку
спадкування право власності на 4/9
частини квартири АДРЕСА_1.

За клопотанням представника
позивача ОСОБА_5 суд замінив третіх
осіб житлово-експлуатаційну контору
№514 комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району м. Києва, державного нотаріусу
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори Малюгу
О.А. третьою особою Головним
управлінням юстиції у м. Києві.

До початку розгляду справи по
суті ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Головне
управління юстиції у м. Києві, про зміну
черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом, мотивуючи його
тим, що вона є двоюрідною сестрою
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 вона
прийняла у встановленому законом
порядку. Дядько спадкодавця ОСОБА_6
відмовився від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_2 Як стверджувала позивач
за зустрічним позовом, ОСОБА_1 протягом
декількох років не спілкувався з
ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що останній
страждав хронічними захворюваннями, в
тому числі синдромом набутого
імунодефіциту (СНІД). ОСОБА_2 тривалий
час опікувалась та разом з батьками
надавала матеріальну допомогу
спадкодавцеві. З цих підстав позивач за
зустрічним позовом просила суд надати
їй право на спадкування разом з ОСОБА_1,
визнати за нею в порядку спадкування за
законом право власності на 2/9 частини
квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач
за первісним позовом та його
представник ОСОБА_7 позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримали, просили суд їх
задовольнити, проти зустрічного позову
ОСОБА_8 заперечували у
зв'язку з його необґрунтованістю,
просили суд відмовити у його
задоволенні.

Відповідач за первісним
позовом та її представник позов ОСОБА_1
визнали частково, не заперечували
проти визнання за ним в порядку
спадкування за законом права власності
на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1,
зустрічний позов підтримали, просили
суд задовольнити його у повному обсязі.

Третя особа в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки в
судове засідання свого представника
суд не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін
та їхніх представників, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що первісний позов
підлягає задоволенню, а у задоволенні
зустрічного позову слід відмовити з
наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2013
року (т. 2, а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина на 4/9 частини
квартири АДРЕСА_1, які належали на праві
власності спадкодавцеві (т. 1, а.с. 42,
118-120, 146-147; т. 2, а.с. 45-46). Іншими
співвласниками цієї квартири є ОСОБА_1,
який успадкував 1/9 частину
згаданої квартири після смерті ОСОБА_4,
а також ОСОБА_2, яка набула у
власність 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 42, 148; т. 2, а.с. 45-46).

На випадок своєї смерті
ОСОБА_4 заповіту не склав, а тому
спадкування після його смерті
здійснювалось за законом.

За приписами ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених ст. 1259 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК
України у другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері.

За положеннями ч. 3 ст. 1266 ЦК
України племінники спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові (сестрі, братові спадкодавця),
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Позаяк ОСОБА_1 є племінником
спадкодавця ОСОБА_4, його батько (рідний
брат спадкодавця) помер до
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4, позивач за первісним позовом
має право нас спадкування тієї частки
спадщини, яка належала б належала його
батьку, якби він був живий на час
відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4
(т. 1, а.с. 97-99).

У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідні
дядько та тітка спадкодавця
(ст. 1263 ЦК України).

ОСОБА_6 є рідним дядьком
ОСОБА_4, відтак він є спадкоємцем
третьої черги (т. 2, а. с.
14-17).

Інших спадкоємців за законом
після смерті ОСОБА_4 виявлено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Ч. 2 ст. 1274 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за законом
має право відмовитися від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги.

Відмова від прийняття
спадщини на користь інших спадкоємців
допускається лише протягом строку для
прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової
справи до майна померлого ОСОБА_4
вбачається, що ОСОБА_1
прийняв спадщину шляхом подання до
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у строк,
встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (т. 1,
а.с. 81). У свою чергу ОСОБА_6
подав у нотаріальну контору заяву про
відмову від прийняття спадщини на
користь своєї доньки ОСОБА_2, після чого
остання звернулась до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини (т. 1, а.с.
14-16).

Зважаючи на вище викладене та
враховуючи те, що спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово, у даному випадку
першочергове право на спадкування
після померлого ОСОБА_4 матиме за
правом представлення його племінник
ОСОБА_1

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

ОСОБА_1 звернувся до
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину за законом на 4/9 частини
квартири АДРЕСА_1, однак постановою
державного нотаріуса П'ятнадцятої
київської міської державної
нотаріальної контори Малюги О.А. від 08
жовтня 2013 року з посиланням на норму
п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року
№296/5, позивачеві за первісним позовом
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, позаяк
спадкоємцем не було надано нотаріусу
правовстановлюючих документів щодо
належності спадкового нерухомого
майна спадкодавцеві ОСОБА_4

Як пояснив у судовому
засіданні ОСОБА_1, правовстановлюючі
документи на спадкове нерухоме майно
знаходяться у ОСОБА_2, яка не бажає їх
надавати позивачеві за первісним
позовом. У свою чергу ОСОБА_2, яка за її
згодою була допитана в якості свідка,
зазначила, що вона не знає де
знаходяться згадані документи. Жодних
доказів з приводу можливого місця
знаходження правовстановлюючих
документів щодо належності спадкового
нерухомого майна спадкодавцеві ОСОБА_4
судом здобуто не було.

Право власності спадкоємця
на спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК України ).

За таких обставин, суд
приходить до висновку про необхідність
визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на
4/9 частини квартири АДРЕСА_1.

Щодо зустрічного позову
ОСОБА_2 про зміну черговості одержання
права на спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом слід зазначити
наступне.

Черговість одержання права
на спадкування може бути змінена
шляхом договору між
спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.
1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі
рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК
України).

За приписами ч. 2 ст. 1259 ЦК
України фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відтак, черговість одержання
права на спадкування може бути змінена
на підставі рішення суду за наявності
сукупності наступних обставин: 1)
здійснення опіки над спадкодавцем,
тобто надання йому нематеріальних
послуг (спілкування, поради та
консультації, поздоровлення зі
святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Ст.60 ЦПК України покладено на
кожну зі сторін обов'язок довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

ОСОБА_2 не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував
у безпорадному стані. Так, з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_4 був
ВІЛ-інфікованим, проте доказів
(медичних документів), які б
засвідчували, що у зв'язку з цим
захворюванням він був неспроможний
самостійно забезпечувати свої потреби
позивачем за зустрічним позовом та її
представником не надано. Не наведено
ОСОБА_2 і доказів, які б засвідчували, що
за життя ОСОБА_4 страждав на будь-яку
іншу тяжку хворобу, окрім ВІЛ.

Інструкцією про встановлення
груп інвалідності, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
від 05 вересня 2011 року №561, врегульовано
механізм встановлення груп
інвалідності.

Згідно з п. 2.2. Інструкції про
встановлення груп інвалідності до
критеріїв життєдіяльності людини
відносяться, зокрема здатність до
самообслуговування, пересування,
орієнтації. Здатність до пересування -
можливість ефективно пересуватися у
своєму оточенні (ходити, бігати, долати
перепони, користуватися особистим та
громадським транспортом). Здатність до
самообслуговування - можливість
ефективно виконувати
соціально-побутові функції і
задовольняти потреби без допомоги
інших осіб. Здатність до орієнтації -
можливість самостійно орієнтуватися у
просторі та часі, мати уяву про
навколишні предмети. Ступінь обмеження
життєдіяльності - величина відхилення
від норми діяльності людини. Ступінь
обмеження життєдіяльності
характеризується одним або поєднанням
декількох зазначених найважливіших
його критеріїв. Виділяють три ступені
обмеження життєдіяльності: помірно
виражене, виражене, значне. Помірно
виражене обмеження життєдіяльності
зумовлено порушеннями функції органів
і систем організму, що призводять до
помірного обмеження можливості
навчання, спілкування, орієнтації,
контролю за своєю поведінкою,
пересування, самообслуговування,
участі у трудовій діяльності.

В індивідуальній програмі
реабілітації інваліда третьої групи
ОСОБА_4 вказано, що ступінь обмеження
його життєдіяльності виражений
помірно (т. 2, а.с. 32-35). Натомість
неспроможність самостійно
забезпечувати свої потреби (потреба у
сторонньому догляді) характерна
виключно для осіб з значним ступенем
обмеження життєдіяльності (п. 2.2.
Інструкції про встановлення груп
інвалідності). Наведене свідчить, про
відсутність підстав вважати, що ОСОБА_4
був неспроможний самостійно
забезпечувати свої потреби через тяжку
хворобу (перебування його у
безпорадному стані) та спростовує
показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 з приводу
того, що ОСОБА_4 перебував у
безпорадному стані.

За таких обставин, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її
позову у зв'язку з його
необґрунтованістю.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України суд присуджує з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 2568,21 грн.

Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 392, 1258, 1259, 1262,
1266, 1269, 1270, 1274, 1297 Цивільного кодексу
України, та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 209,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Головне управління юстиції у м. Києві,
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності
на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2568
(дві тисячі п'ятсот шістдесят вісім)
гривень 21 (двадцять
одна) копійка.

У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Головне управління
юстиції у м. Києві, про
зміну черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук