Справа № 210/103/14-ц
Провадження №2/210/768/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2014 р.

Суддя Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області Чайкіна О.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного
підприємства «Проектне Бюро
«Техпроект» про розірвання договору,
стягнення коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Суддя, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовну заяву слід залишити
без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної
заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 119 ЦПК України
позовна заява має містити в собі:
найменування суду, до якого подається
позов, ціну позову, точну назву
відповідача і його місце знаходження;
зміст позовних вимог; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує кожну свою
вимогу; зазначення доказів, що
стверджують кожну обставину, наявність
підстав для звільнення від
доказування.

По-перше, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК
України до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
об'єднав в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою -
немайнового і майнового характеру,
зокрема: розірвати договір,
відшкодувати моральну шкоду (немайнові
вимоги); та стягнути матеріальну шкоду.

До матеріалів справи не надано
документу, що посвідчує сплату
судового збору. При цьому, позивач у
позовній заяві посилається на
положення Закону України «Про захист
прав споживачів» як на підставу для
звільнення від сплати судового збору.

Про те, з такими доводами позивача не
можна погодитись, виходячи з
наступного.

Право на відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої споживачу,
передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону N
1023-XII (в редакції Закону від 19 травня 2011
р. N 3390-VI), згідно з якою шкода, завдана
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відшкодовується
відповідно до закону.

17 вересня 2011 р. набув чинності Закон від
19 травня 2011 р. N 3390-VI Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції (далі -
Закон N 3390-VI), яким установлено порядок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, які є
рухомим майном. Порядок відшкодування
шкоди, завданої внаслідок недоліків
товарів, які є нерухомим майном, а також
шкоди, завданої внаслідок недоліків
робіт і послуг, регулюється нормами ЦК
(статті 1209 - 1211).

У Законі N 3390-VI надано визначення понять
шкода (ст. 1) і дефектна продукція (ст. 5),
чим усунуто раніше існуючу прогалину,
оскільки ні Закон N 1023-XII, ні інші
нормативні акти не містили тлумачення
дефектної продукції і чим саме
дефектна продукція відрізнялась від
продукції неналежної якості.

Отже, відповідно до цього Закону шкода -
це завдані внаслідок дефекту в
продукції каліцтво, інше ушкодження
здоров'я або смерть особи, пошкодження
або знищення будь-якого об'єкта права
власності, за винятком самої продукції,
що має дефект.

Право вимагати відшкодування завданої
шкоди визнається за потерпілим -
споживачем або користувачем, якому
завдано шкоду внаслідок дефекту в
продукції, і не залежить від того, чи
перебував потерпілий із виробником
(виконавцем, продавцем) у договірних
відносинах. При цьому на потерпілого
покладається обов'язок довести
наявність шкоди; наявність дефекту в
продукції; наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
дефектом у продукції та завданою
шкодою.

Тобто, єдиною підставою для звільнення
від сплати судового збору за завдану
споживачу моральну шкоду положення п. 5
ч.1 ст. 4 Закону України «про захист прав
споживачів» є завдана внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), відшкодовується відповідно
до закону, а не виконання умов договору
у певний строк, на що позивач
посилається як на підставу для
відшкодування моральної шкоди у
порядку захисту прав споживачів.

З матеріалів позову вбачається, що до
заявленого предмету спору, а саме
розірвання договору, стягнення коштів
та моральної шкоди, відсутні підстави
для застосування п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
звідси, і підстави для звільнення від
сплати судового збору.

З урахуванням ставок визначених
Законом України «Про судовий збір», зі
змінами станом на 01.01.2014р., судовий збір
справляється у розмірі 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати - 243,60 грн.
за подання позовної заяв майнового
характеру, а також 243,60 грн. за подання
до суду позовної заяви про
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, при подачі позовної заяви,
позивачем не сплачено судовий збір за
вимоги майнового і немайнового
характеру. Підстав для звільнення
позивача від сплати судового збору з
позовної заяви не вбачається.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України
передбачено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
119-121 ЦПК України, ст.. 4 ЗУ «Про судовий
збір», УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного
підприємства «Проектне Бюро
«Техпроект» про розірвання договору,
стягнення коштів та моральної шкоди -
залишити без руху, про що повідомити
позивача.

Надати позивачу п'ятиденний строк з дня
отримання ухвали суду, для виправлення
недоліків, а саме: оформити позовну
заяву відповідно до вимог ст. 119 ЦПК
України та сплатити судовий збір в
повному обсязі.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не
усунення наведених в ухвалі недоліків
у встановлений строк, заява буде
вважатись не поданою і підлягає
поверненню.

Ухвала може бути оскаржена в частині
визначення розміру судового збору та
щодо недотримання правил підсудності,
у встановлений законом строк і порядок,
передбачений ст. ст. 293, 294 ЦПК України.

Суддя: О. В. Чайкіна