Справа № 495/7588/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 січня 2014 року

м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді
Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

за участю:

представника позивача -
Чернокульського С.С.,

прокурора - Колесніченко І.В.,

представника відповідачки - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Мога О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовом
Білгород-Дністровської міської ради до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
КП «Асорті» про знесення самочинного
будівництва,

В С Т А Н О В И В:

Білгород-Дністровська міська рада
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору КП «Асорті»
про знесення самочинного будівництва,
а саме: громадський туалет, що
розташований на території автостанції
по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідачки позовні вимоги не визнав
та заперечував проти їх задоволення.

В судовому засіданні представник
третьої особи не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовна заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, при
виконанні розпоряджень міського
голови від 06.06.2013 №114 «Про організацію
заходів щодо проведення перевірок
стану додержання вимог земельного
законодавства та у сфері здійснення
містобудування на території
м.Білгород-Дністровського» та від
06.06.2013 року №115 «Про організацію
проведення інвентаризації розміщення
тимчасових споруд на території
м.Білгород-Дністровського», було
виявлено факт самовільного зайняття
земельної ділянки та самовільного
будівництва громадського туалету на
території автостанції по АДРЕСА_2.

Згідно відповіді комунального
підприємства «Білгород-Дністровське
бюро технічної інвентаризації» №1405
від 09.08.2013 року, визначити забудовника
зазначеного туалету не представилось
можливим, оскільки державна реєстрація
права власності на нього не
проводилась.

За результатами подальшої перевірки
щодо встановлення осіб, забудовників
позивачу Білгород-Дністровській
міські раді стало відомо, що зазначений
громадський туалет, що розташований на
території автостанції по АДРЕСА_2, був
зведений без відповідної документації
фізичною особою ОСОБА_5.

Відповідно до ст.376 ЦК України,
застосування до забудовника санкцій у
вигляді знесення об'єкта самочинного
будівництва, які ч.4 і 7 зазначеної норми
закону пов'язують з порушенням
суспільних інтересів, прав власника
(користувача) земельної ділянки, на
якої здійснено будівництво, або інших
осіб.

Цією нормою закону передбачено
загальне правило про те, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, а
також зобов'язана знести за власний
рахунок самочинне будівництво у разі
заперечення власника земельної
ділянки проти визнання за цією
особою права власності на нерухоме
майно.

Також вказаною правовою нормою чітко
визначено коло осіб, які наділені
правом вимагати знесення особою, яка
здійснила самочинне будівництво,
об'єкту самочинного будівництва, а саме
- власник (користувач) земельної
ділянки, на якої здійснене самочинне
будівництво, а також відповідний
орган державної влади або місцевого
самоврядування.

Так положення ч.1 ст.376 ЦК України,
дають підстави для висновку, що
критеріями самочинного будівництва є:
будівництво об'єкту нерухомого майна
на земельній ділянці, яка не відведена
для цієї мети, здійснене без
належного дозволу чи проекту, або з
порушенням будівельних норм і
правил.

Згідно ч.2 ст.376 ЦК україни, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього.

Наведена норма закону передбачає три
окремі підстави для визнання
будівництва самочинним та відповідні
правові наслідки для особи, яка його
здійснила.

Зокрема, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, або за її
рахунок, якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб (ч.4 ст.376 ЦК
України).

Аналіз норми чинного законодавства
свідчить про те, що законодавство не
визнає самочинне будівництво об'єктом
правового захисту, крім передбаченого
ч.3 ст.376 ЦК України випадку, а
тому правовими наслідками самочинного
будівництва, в разі звернення до суду з
позовом відповідного органу, є або
знесення такого будівництва, право на
звернення до суду з таким позовом закон
надає відповідному органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування.

Під самочинним будівництвом слід
розуміти як нове будівництво, так і
реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт вже існуючих
об'єктів нерухомості (ст.9 Закону
України від 20 травня 1999 року «Про
архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
нерухомості здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному ст.9 Закону України від
20 травня 1999 року «Про архітектурну
діяльність». Будівництво без належного
дозволу має місце як при відсутності
дозволу на будівництво, так і при
відсутності дозволу на виконання
будівельних робіт.

Відповідно до Законів України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про основи
містобудування», здійснення
будівництва на земельних ділянках, не
наданих відповідно до вимог закону, без
отримання дозволів на будівництво та
виконання будівельних робіт, без
розроблення і затвердження проектної
документації, є самовільним
будівництвом і тягне за собою
відповідальність згідно із
законодавством.

Отже, застосування до забудовника
санкцій у вигляді знесення об'єкта
самочинного будівництва закон пов'язує
з порушенням ним встановленого порядку
забудови території і використання
земель.

При будівництві громадського туалету,
фізичною особою ОСОБА_5, не проводилось
будь-яких дій щодо отримання належної
документація, які б підтверджували її
право на розміщення вищезазначеного
об'єкта будівництва на території м.
Білгорода-Дністровського, що
суперечить ч.4 ст.33 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», якою визначено, що
розміщення об'єктів будівництва на
території населених пунктів та за їх
межами під час комплексної забудови
території здійснюється виконавчим
органом сільської, селищної, міської
ради відповідно до її повноважень
шляхом надання містобудівних умов та
обмежень або видачі будівельного
паспорта відповідно до містобудівної
документації.

Згідно п.г ст.121 ЗК України, земельна
ділянка на якій самочинно збудований
громадський туалет відповідачці
ОСОБА_5, не виділялась, а тому у
відповідно відсутні будь-які
документи, що засвідчують право
власності чи користування земельною
ділянкою на якій розташований об'єкт
самочинного будівництва.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України
«Про основи містобудування», забудова
земельних ділянок, що надаються для
містобудівних потреб, здійснюється
після виникнення права власності чи
права користування земельною ділянкою
у порядку, передбаченому законом та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт.

Згідно ч.2 ст.83 ЗК України, у комунальній
власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Земельна ділянка, на якій розташований
даний самочинно збудований об'єкт
нерухомості знаходиться у комунальній
власності.

Однак, до теперішнього часу,
відповідачкою не було проведено,
жодних заходів щодо усунення допущених
порушень норм діючого законодавства.

Отже, будівництво громадського туалету
відповідачкою ОСОБА_5, на самовільно
зайнятій земельній ділянці за
вказаною адресою, яка не була
відведена для такої мети, без дозволу
на будівництво, у розумінні зазначених
правових норм є самочинним.

Відповідно до ст.ст.80, 83 ЗК України,
землі, у межах населеного пункту
перебувають у комунальній власності і
повноваження щодо розпорядження ними є
компетенцією органів місцевого
самоврядування, через які
територіальні громади реалізують своє
право на землю комунальної власності.

Згідно ст.5 Закону України «Про місце
самоврядування» №280/97 від 21 травня
1997 року, система місцевого
самоврядування складається з
територіальної громади; сільської,
селищної, міської ради; сільського,
селищного, міського голови; виконавчих
органів сільської, селищної,
міської ради; районних та обласних
рад, що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органів самоорганізації населення.
При цьому сільські, селищні та
міські ради є представницькими
органами місцевого
самоврядування, а створені ними
виконавчі комітети-органами,
уповноваженими відповідно до
Конституції та Закону України
здійснювати виконавчі
функції і повноваження місцевого
самоврядування у межах, визначених цим
та іншими законами.

Тобто, виконавчі органи рад
створюються для безпосередньої
реалізації функції та повноважень
органів місцевого самоврядування
шляхом вчинення конкретних дій, що
мають право вчиняти відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування,
згідно пп.3 п.б ст.31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
здійснюють у встановленому порядку
державний контроль за дотриманням
законодавства затвердженої державної
документації при плануванні та
забудови відповідних територій.,
призупинення у випадку, передбаченому
законом, будівництво, яке виконується з
порушенням державної документації та
проектів окремих об'єктів , а також може
зашкодити оточуючому середовищу.

Розгляд позовів, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини, що передбачено ч.1 ст.114
ЦПК України.

Відповідно до технічного паспорту,
виготовленого 15 серпня 2013 року СПД
ОСОБА_6, на будівлю громадської
вбиральні літ. «А», даний об'єкт
будівництва моє юридичну адресу
АДРЕСА_2

Також, у зазначеному технічному
паспорті зазначено, що будівля
громадської вбиральні літ.«А»
(одноповерхова) збудована самочинно.

Відповідно до змісту ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

За таких обставин суд вважає, що дії з
боку відповідачки ОСОБА_5 є такими що не
відповідають чинному законодавству та
порушують права територіальної
громади міста та позовні вимоги
Білгород-Дністровської міської ради
обґрунтовані, доказані і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.114, 376 ЦПК України, ст.9
Закону України від 20 травня 1999 року
«Про архітектурну діяльність», ст.ст.80,
83, 121 ЗК України, ч.1 ст.22 Закону України
«Про основи містобудування», ст.5
Закону України «Про місцеве
самоврядування» №280/97-ВР від 21 травня
1997, пп.3 п.б ст. 31 закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Білгород-Дністровської
міської ради до ОСОБА_5, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору КП «Асорті» про
знесення самочинного будівництва -
задовольнити.

Зобовязати фізичну особу ОСОБА_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
знести самочинно збудований
громадський туалет, що розташований на
території автостанції по АДРЕСА_2.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
судовий збір у розмірі 230,00 грн. на
користь держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя