Провадження №2/761/98/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

29 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарях
Звонцовій О.І., Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
в особі відділення № 603 Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
про визнання договору неукладеним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання неукладеним
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу (з Правилами) № 0 від 09
вересня 2008 року. Свої вимоги позивач
мотивував тим, що 09 вересня 2008 року між
ним, та Публічним акціонерним
товариством на підставі типової форми
договору, запропонованої ПАТ
«УКРСИББАНК», був укладений договір
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу (з
Правилами) № 0 від 09 вересня 2008
року, відповідно до якого ПАТ
«УКРСИББАНК» надав ОСОБА_1 під 13,5%
річних кредит у сумі 45 618,89 доларів США
на придбання транспортного засобу, що
дорівнює 221 301,80 грн., а позивач
зобов'язався до 09 вересня 2015 року
повернути кошти, погашаючи борг
щомісячними ануїтетними платежами.
Однак, сторони не досягли згоди щодо
істотних умов договору, оскільки не всі
умови договору скріплені підписами
сторін, а саме ОСОБА_1 не підписані та не
погоджені Правила, графік платежів,
тарифи, у договорі відсутні істотні
умови, необхідність яких встановлена
Закону України «Про захист прав
споживачів» та Постановою Правління
НБУ «Про затвердження Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту» та щодо яких сторони
не досягли згоди. За таких обставин,
зважаючи на те, що у сторін відсутня
домовленість щодо всіх істотних умов
договору ОСОБА_1 просив суд припинити
правовідношення між ним та ПАТ
«УКРСИББАНК» за договором шляхом
визнання договору неукладеним.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1, ОСОБА_2, підтримав позов в
повному обсязі з мотивів, викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити. Надав згоду на ухвалення
заочного рішення.

Представник ПАТ «УКРСИББАНК» у
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки не
повідомив. Заяв та клопотань від нього
в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача на підставі наявних в
справі доказів, ухваливши заочне
рішення, отримавши на це згоду
представника позивача.

Вислухавши пояснення
представника ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Встановлено, що 09 вересня 2008 року
між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УКРСИББАНК»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УКРСИББАНК»
було укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу (з Правилами) №
0.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до умов договору банк
взяв на себе зобов'язання надати
позичальнику грошові кошти у розмірі 45
618,89 доларів США на придбання
транспортного засобу.

В свою чергу ОСОБА_1 взяв на себе
зобов'язання повернути Банку кредит
щомісячними ануїтетними платежами до 09
вересня 2015 року та сплатити відсотки за
його користування у строки та на
умовах, передбачених договором.

За домовленістю сторін,
позичальник за користування кредитом
сплачує Банку 13,5 відсотків річних.

Представник ОСОБА_1 просить
припинити правовідношення між ОСОБА_1
та ПАТ «УКРСИББАНК» за договором
шляхом визнання договору неукладеним у
зв'язку із відсутністю домовленості
сторін по всіх істотних умовах
договору.

Відповідно до приписів ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Статтею 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначає, що у
договорі про надання споживчого
кредиту зазначаються: сума кредиту;
детальний розпис сукупної вартості
кредиту для споживача; дата видачі
кредиту або, якщо кредит
видаватиметься частинами, дати і суми
надання таких частин кредиту та інші
умови надання кредиту; право
дострокового повернення кредиту; річна
відсоткова ставка за кредитом; інші
умови, визначені законодавством.

Як вбачається з договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу (з Правилами) №
0, а саме з п. 1.1.2, підписуючи
договір сторони підтверджують, що
досягли згоди за усіма істотними
умовами договору , які викладені в
цьому договорі та Правилах.

Відповідно до статті 56 Закону
України «Про Національний банк
України» Національний банк видає
нормативно-правові акти з питань,
віднесених до його повноважень, які є
обов'язковими для банків незалежно від
форм власності.

Проте, як встановлено в судовому
засіданні, що договір не містить умов,
що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
зокрема детального розпису сукупної
вартості кредиту для споживача з
урахуванням процентної ставки за ним,
вартості всіх супутніх послуг, а також
інших фінансових зобов'язань
споживача, право дострокового
повернення кредиту.

Пленум Верховного Суду України в
п. 8 постанови № 9 «Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснив, що
зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладання (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Вимога про визнання
правочину (договору) неукладеним не
відповідає можливим способам захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених законом. Суди мають
відмовляти в позові з такою вимогою. У
цьому разі можуть заявлятися лише
вимоги, передбачені главою 83 книги
пятої ЦК.

За встановлених обставин, не
дивлячись на те, що в договорі відсутні
встановлені законом умови, суд не
знаходить підстав для задоволення
вимог ОСОБА_1 щодо припинення
правовідношення між ОСОБА_1 та ПАТ
«УКРСИББАНК» за договором шляхом
визнання договору неукладеним.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 3,11,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України,
ст.ст. 638, 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

В разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку.

Суддя