У Х В А Л А

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комфорт-Сервіс ІФ» про відшкодування
шкоди, завданої залиттям квартири, та
відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою комунального
підприємства «Єдиний розрахунковий
цент» на рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до комунального
підприємства «Єдиний розрахунковий
центр» (далі - КП «Єдиний розрахунковий
центр»), товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Сервіс ІФ»
(далі - ТОВ «Комфорт-Сервіс ІФ») про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири та відшкодування моральної
шкоди.

Посилався на те, що він, його дружина,
син та донька є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 в рівних частках. 5
червня 2012 року під час сильної зливи
сталося затоплення належної їм
квартири, яка розташована на восьмому
поверсі 9-ти поверхового будинку через
несправність системи водозливної
каналізації, розміщеної на даху
будинку, що підтверджується актом № 512
від 5 червня 2012 року, який складено
комісією в складі КП «Єдиний
розрахунковий центр». Внаслідок
залиття водою у квартирі замокли
шпалери на стінах, замокла стеля в
міжпанельних швах, пошкоджена частина
гіпсокартонного покриття стелі та
стін, частково пошкоджена
електропроводка, пошкоджено шар
шпаклівки і фарби оздоблення стін,
пошкоджена і відстала частина шпалер,
частково набух паркет в коридорі.
Позивач вважає, що саме з вини
відповідача КП «Єдиний розрахунковий
центр», в обов'язки якого згідно з
договором про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій входить
утримання внутрішньобудинкових мереж
в належному технічному стані.

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідача майнову
шкоду в розмірі 4 037 грн та моральну
шкоду в розмірі 3 000 грн, яку він
визначив ґрунтуючи на тему, - що він,
будучи інвалідом II групи по стану
здоров'я, був змушений терпіти
незручності, завдані затопленням
квартири, переніс психічний стрес,
тривалий час зазнавав моральних
страждань через пошкодження майна,
сирість у квартирі та неприємний запах,
порушення нормальних життєвих умов.
Також просив стягнути з відповідача 400
грн витрат за проведення експертної
оцінки завданої майнової шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 9
квітня 2013 року до участі в справі
залучено ТОВ «Комфорт-сервіс ІФ» в
якості співвідповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 7
серпня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 7 серпня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з КП «Єдиний
розрахунковий цент» на користь ОСОБА_3
майнову шкоду в розмірі 2 815 грн,
моральну шкоду в розмірі 1000 грн та
судові витрати в розмірі 400 грн. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з КП «Єдиний
розрахунковий цент» в дохід держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

У касаційній скарзі представник КП
«Єдиний розрахунковий цент» - Гнатюк
Т.Б. просить скасувати рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 29 листопада 2013 року та
залишити в силі рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 7 серпня
2013 року, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло від 5 березня 1999 року
позивачу - ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_5
та дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві
власності в рівних частках належить
квартира АДРЕСА_1.

З акта огляду Івано-Франківської МСЕК
серія 10 ААА № 093997 (а.с. 8) встановлено, що
ОСОБА_3 є інвалідом II групи з 6 липня 2011
року, від загального захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби.

Як вбачається із заяви КП «Єдиний
розрахунковий центр» від 22 лютого 2013
року будинок АДРЕСА_1 перебуває на
балансі КП «Єдиний розрахунковий
центр».

З умов типового Договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 29 вересня
2011 року, чинного на час розгляду спору
(п.п. 3.1-3.10), встановлено, що виконавець --
КП «Єдиний розрахунковий центр» має
обов'язки перед споживачем (позивачем)
забезпечити своєчасне та належне
надання послуг з обслуговування
житлового будинку, який перебуває у
нього на балансі, утримання
внутрішньобудинкових мереж (стояки
загальних місць користування, засоби
обліку та регулювання споживання
житлово-комунальних послуг, які
знаходяться в межах будинку, та
утримання в належному для експлуатації
стані інших технологічних споруд
забезпечення (в тому числі система
водозливної каналізації), здійснення
їх технічного обслуговування та
ремонт, вживати своєчасних заходів
щодо запобігання аварійних ситуацій та
їх ліквідації, усунення порушень щодо
надання послуг в установлені строки,
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
житлового будинку, своєчасно проводити
підготовку житлового будинку і його
технічного обладнання до експлуатації
в осінньо-зимовий період.

З акта № 512 від 5 червня 2012 року (а.с. 47),
складеного комісією в складі
представників відповідача - КП «Єдиний
розрахунковий центр», встановлено, що
під час раптової зливи відбулося
затоплення квартири АДРЕСА_1, яка
розташована на восьмому поверсі 9-ти
поверхового будинку: у квартирі
замокли шпалери на стінах, замокла
стеля по міжпанельних швах. В акті
зазначено, що причиною затоплення є
система водозливної каналізації, яка
не витримала сильних атмосферних
опадів, рекомендовано перевірити всю
систему зливної каналізації та усунути
недоліки.

З висновку суб'єкта оціночної
діяльності - підприємця ОСОБА_8 від 14
січня 2013 року (сертифікат ФДМУ суб'єкта
оціночної діяльності № 12392/11 від 29
серпня 2011 року, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
№ 077315 (а.с. 15, 25) вбачається, що ним
надано експертну оцінку ринкової
вартості матеріальних збитків,
спричинених залиттям квартири:
пошкоджена частина гіпсокартонного
покритя стелі та стін внаслідок
замокання, яке частково розбухло та
потребує заміни, значно пошкоджено шар
шпаклівки та оздоблення стін та стелі,
пошкоджена і відстала частина шпалер,
набух та частково пошкоджено паркет у
коридорі. Матеріальні збитки
складаються з матеріальних витрат на
шпаклювання та фарбування стелі та
стін, частини електротехнічних
пристроїв та інші додаткові матеріали,
необхідні для відновлення оздоблень
приміщень кухні та коридору внаслідок
затоплення. Збитки в загальному
оцінені на суму 4 037 грн.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що шкода спричинена позивачу не з
вини відповідачів та позивач не довів
що між спричиненням йому шкоди та
неправомірними діями (без діяльністю)
відповідача є причинний зв'язок.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення частково позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
неналежним виконанням договірних
зобов'язань відповідачем КП «Єдиний
розрахунковий центр» завдано майнову
шкоду позивачу і що між такою
неправомірною бездіяльністю та
спричинено шкодою є причинний зв'язок,
посилаючись на ст. ст. 22, 23 ЦК України.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції не було порушено
норми матеріального й процесуального
права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими та правильність
висновків суду не спростовують, тому
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального
підприємства «Єдиний розрахунковий
цент» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко