Справа № 645/7856/13-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого судді Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом:
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Дванадцята Харківська
державна нотаріальна контора
про встановлення факту спільного
проживання та визнання права власності
в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Дванадцята
Харківська державна нотаріальна
контора, в якому з урахуванням змін,
прийнятих судом до розгляду, просить
суд встановити факт спільного
проживання ОСОБА_1 з гр.. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю з вересня 2001
року по день смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4; та визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та на
квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з вересня 2001 року
він почав спільно проживати однією
сім'єю з ОСОБА_4 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_2, і мешкав з нею однією сім'єю за
вказаною адресою до смерті ОСОБА_4, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач своєчасно
звернувся до державного нотаріусу з
заявою про прийняття спадщини. Позивач
вважає за необхідне встановити
юридичний факт його сумісного
проживання з ОСОБА_4 з вересня 2001 року
по день смерті останньої та визнати за
ним право власності на спадкове майно
після смерті ОСОБА_4, як за чоловіком,
який мешкав однією сім'єю з жінкою, але
не перебував з нею у шлюбі, у порядку
спадкування за законом.
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі
довіреності, підтримала уточнену
позовну заяву в повному обсязі та
просила суд задовольнити позов, проте в
судових дебатах наголосила, що
підтримує лише позовну вимогу про
встановити факту спільного проживання
ОСОБА_1 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією
сім'єю з вересня 2001 року по день смерті
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4.
Представник відповідачів ОСОБА_6, яка
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, в судовому
засіданні заперечувала проти позову та
просила суд відмовити у його
задоволенні в повному обсязі,
посилаючись на те, що позивачем не
подано належних доказів на
підтвердження проживання однією сім'єю
з ОСОБА_4 у вказаний у позові період,
ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного
бюджету та єдиного господарства. У 2006
році ОСОБА_4 повідомила батькам, що
зустрічається з чоловіком, проте
укладати шлюб з ним вона не збиралася.
Крім того, представник відповідача
наголосила, що оскільки ОСОБА_4 за життя
не було складено заповіту, після її
смерті єдиними спадкоємцями першої
черги за законом є батьки спадкодавиці
- відповідачі у справі, у зв'язку з чим
вважає безпідставною вимогу позивача
про визнання за ним права власності на
вищевказані квартири в порядку
спадкування за законом.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, та
заперечення проти позову, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення сторін та
їх представників, допитавши свідків,
суд встановив наступне.
У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України
у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.
Встановлення факту проживання ОСОБА_1 з
ОСОБА_4 однією сім'єю без шлюбу
необхідно позивачеві з метою визнання
права власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Судовим розглядом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_1, копія якого міститься в
матеріалах справи.
Згідно з Інформаційною довідкою з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно (індексний номер 15607047 від 27.12.2013
року), ОСОБА_4 на праві приватної
власності належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу № 5863 від 09.06.2011 року.
Разом з цим, судовим розглядом
встановлено, що за ОСОБА_4 не було
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_2, на яку просить
визнати право власності позивач в
порядку спадкування за законом після
Таким чином, після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина, яка складається з
1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
Як вбачається з копії спадкової справи
№ 523/2013, після смерті ОСОБА_4 із заявою
про прийняття спадщини до Одинадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори звернулась мати померлої -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та із заявою про
відмову від спадщини звернувся батько
померлої - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім
того, Одинадцятою Харківською
нотаріальною конторою було отримано
надіслану за належністю Дванадцятою
Харківською нотаріальною конторою
заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини
після померлої ОСОБА_4.
Листом № 6212/0214 від 24.09.2013 року
Одинадцята Харківська нотаріальна
контора повідомила ОСОБА_1 про
необхідність надання до нотаріальної
контори документів, що підтверджують
родинні відносини між ним та померлою
для оформлення ним спадкових справ.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач наголосив, що він звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 як особа, що проживала зі
спадкодавцем однією сім'єю.
Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Для встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу потрібно враховувати наявність у
сукупності ознак, що притаманні
наведеному визначенню.
Отже, чоловік і жінка, які спільно
проживають без шлюбу, можуть складати
сім'ю, але статусу подружжя - не
Звертаючись до суду з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
ОСОБА_1 зазначив, що встановлення цього
факту йому необхідно для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4.
Відповідно до положень ст. 1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1253
У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст.1261 ЦК України).
Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_4 є батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Втім,
батько померлої відмовився від
прийняття спадщини, про що подав
Спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
Таким чином, єдиним спадкоємцем першої
черги після смерті ОСОБА_4 є її мати
ОСОБА_2, яка у встановлений законом
строк звернулася до нотаріальної
контори з відповідною заявою про
Статтею 1264 ЦК України встановлено
право на спадкування у четверту чергу
спадкоємців за законом осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини. Така особа також
має право за рішенням суду на підставі
ст. 1259 ЦК України одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Але, позовних вимог про зміну
черговості одержання права на
спадкування позивачем не заявлялося і
з цього приводу жодних доказів не
Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову
практику у справах про спадкування" при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкоємцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, необхідно
враховувати правила частини другою
статті 3 СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності ЦК України.
До числа спадкоємців четвертої черги
не входить особа, яка хоча і проживала
спільно зі спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою. Проживання однією сім'єю
жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення в них права на
спадкування за законом у першу чергу на
підставі статті 1261 ЦК України
Зазначене положення поширюється щодо
осіб - чоловіка або жінки, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, але перебувають в іншому
зареєстрованому шлюбі.
Згідно зі Свідоцтвом про розірвання
шлюбу Серії НОМЕР_2, 9 вересня 2006 року
розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9,
про що в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за № 854.
Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що між нею
та ОСОБА_1 09.10.1999 року був укладений
шлюб, який фактично тривав до 18 червня
2002 року. Офіційно шлюбні відносини між
ними були припинені 09.09.2006 року.
Незважаючи на надані свідком ОСОБА_9
пояснення, суд вважає, що вони не
спростовують перебування ОСОБА_1 у
зареєстрованому шлюбі з останньою.
В судовому засіданні також були
допитані свідки з боку позивача, а
також з боку відповідачів, які надали
протилежні свідчення щодо факту
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 2001 року до
Так, допитана в якості свідка ОСОБА_7,
яка була сусідкою померлої ОСОБА_4,
пояснила суду, що приблизно після 2000
року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 оселилися у
квартирі АДРЕСА_2 та наголосила, що
ОСОБА_1 проживав з померлою постійно,
вони зробили ремонт у квартирі,
купували меблі, позивач сплачував
кошти за охорону під'їзду.
Допитана в якості свідка ОСОБА_11, яка
була сусідкою померлої ОСОБА_4,
пояснила, що познайомилася з останньою
у 2001 році. Близько через півроку
побачила, що у ОСОБА_4 з'явився чоловік
на ім'я ОСОБА_1, та вона повідомила, що
вийшла заміж. Щодо ведення ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 спільного господарства свідок
нічого пояснити не змогла.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8, яка є
двоюрідною сестрою ОСОБА_4 пояснила
суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 більше десяти
років проживали однією родиною як
чоловік і дружина. Разом з тим, свідок
зазначила, що ОСОБА_1 працював за межами
міста Харкова та приїжджав до ОСОБА_4
тільки на вихідні дні.
Допитана в якості свідка ОСОБА_12, яка
була подругою ОСОБА_4, пояснила суду, що
ОСОБА_4 приблизно у 2000-2001 рр. проживала з
нею в одній квартирі. У 2001-2002 рр. (точно
свідок не пам'ятає) ОСОБА_4
познайомилася з ОСОБА_1 та разом з ним
почала мешкати однією сім'єю у квартирі
по АДРЕСА_2. Свідок наголосила, що
ОСОБА_4 доглядала хвору матір ОСОБА_1.
Крім того, свідок повідомила суду, що
ОСОБА_1 працював за межами міста
Харкова у с. Тернова та приїжджав до
ОСОБА_4 тільки на вихідні дні.
Допитана в якості свідка ОСОБА_13, яка
була подругою ОСОБА_4, а також тривалий
час з нею працювала, повідомила суду, що
на початку осені 2001 року ОСОБА_4 почала
проживати разом з ОСОБА_1 однією сім'єю
та проживала з ним до її смерті. Свідок
зазначила, що ОСОБА_4 доглядала хвору
матір ОСОБА_1, через що вона була
вимушена звільнитися близько на
півтора роки з роботи. Свідок також
повідомила суду, що у будні дні ОСОБА_1
працював за межами міста Харкова та
приїжджав до ОСОБА_4 тільки на вихідні
дні, проте вони постійно телефонували
один одному. В квартирі ОСОБА_4
знаходилися речі позивача.
Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14, пояснила суду , що вона є
фізичною особою - підприємцем та
перебуває з позивачем у трудових
відносинах згідно з укладеним між ними
Трудовим договором. Свідок зазначила,
що у 2005 році ОСОБА_1 був прийнятий на
роботу столяром та в цей же період вона
познайомилася з ОСОБА_4. Підприємство
по виготовленню столярних виробів, де з
2005 року працює позивач, знаходиться у с.
Тернова Харківської області, та згідно
з умовами Трудового договору, робочий
час працівника визначений з 8:00 год. до
17:00 год., вихідні дні надаються у суботу
та неділю. Втім, свідок стверджувала, що
ОСОБА_1 часто їздив у м. Харків, а також
ОСОБА_4 періодично приїжджала до нього
на роботу, привозила йому їжу та речі.
Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_15, яка була подругою ОСОБА_4
пояснила суду, що ОСОБА_1 проживав з
ОСОБА_4 приблизно з 2001-2002 рр. та до часу
її смерті. Свідок наголосила, що ОСОБА_4
з ОСОБА_1 вели спільне господарство.
Крім того, свідок зазначила, що ОСОБА_1
надав ОСОБА_4 довіреність з питань
оформлення спадщини після померлих
матері та брата ОСОБА_1, та наголосила,
що на грошові кошти, отримані після
продажу квартири ОСОБА_1, ними була
придбана квартира, розташована по
АДРЕСА_1. Також, свідок повідомила суду,
що ОСОБА_1 працював за межами міста
Харкова у с. Тернова, проте наголосила,
що він фактично проживав у м. Харкові, а
у разі отримання замовлення на
виконання робіт виїжджав до с. Тернова.
Протилежні показання надали свідки,
допитані за клопотанням представника
Так, свідок ОСОБА_16, яка є рідною
сестрою ОСОБА_4 пояснила суду, що у 2006
році ОСОБА_4 повідомила їй, що вона
зустрічається з чоловіком на ім'я
ОСОБА_1, який проживає за межами м.
Харкова та приїжджає до неї тільки на
вихідні дні. Крім того, свідок
наголосила, що близько півроку у
однокімнатній квартирі ОСОБА_4 разом з
останньою проживала її рідна
племінниця ОСОБА_17, яка навчалася в
У 2011 році ОСОБА_4 повідомила свідкові,
ОСОБА_1 отримав спадщину, та вони купили
квартиру по АДРЕСА_1.
Крім того, свідок стверджує, що ОСОБА_1
не брав участі у витратах на поховання
Допитаний в якості свідка ОСОБА_18, який
є рідним братом ОСОБА_4, пояснив суду, що
він щотижня заїжджав за ОСОБА_4 та вони
разом відвідували батьків, які
проживають за межами м. Харкова. У 2007
році він дізнався від сестри, що вона
зустрічається з ОСОБА_1, проте ці
зустрічі були не частіше одного разу на
тиждень, а інколи одного разу на місяць.
Свідок також зазначив, що близько
півроку у сестри проживала її рідна
племінниця ОСОБА_17, яка була
Свідок наголосив, що він знав, що його
сестра збирала гроші, проте для нього
було несподіванкою, коли він дізнався,
що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 у 2011 році разом
Допитана в якості свідка ОСОБА_17, яка є
рідною племінницею ОСОБА_4, пояснила
суду, що вона дізналася від своєї тітки,
що вона зустрічалася з ОСОБА_1 проте
чоловіком вона його не вважала та
створювати з ним сім'ю не планувала.
Свідок зазначила, що з січня по липень
2011 року вона проживала у квартирі
ОСОБА_4, коли навчалася в інституті. В
цей період вона бачила ОСОБА_1 на
вихідних близько одного разу на місяць,
коли він приїжджав до тітки, у зв'язку з
чим ОСОБА_17 їхала додому, оскільки
ОСОБА_4 проживала в однокімнатній
малогабаритній квартирі, та ночувати в
ній більш, ніж двом особам не було
Суд критично ставиться до показань як
свідків з боку позивача, які
стверджували, що позивач проживав з
відповідачкою однією сім'єю як чоловік
та дружина з 2001 року до її смерті, так і
свідків з боку відповідачів, які
стверджували протилежне, оскільки ці
свідки перебувають у дружніх
відносинах з позивачем та родинних з
відповідачами, і суду зрозуміло їх
намагання покращити становище
вказаних осіб і дати показання на їх
Разом з цим, суд вважає, що пояснення
свідків не можуть братися судом як
підтвердження того, що між сторонами у
вказаний у позові період скалилися
подружні стосунки, оскільки, для
визнання відносин сторін як відносин
фактичного подружжя необхідно виявити
факт спільного співжиття жінки та
чоловіка, взаємну матеріальну допомогу
та підтримку, взаємне визнання та
виявлення подружніх відносин перед
третіми особами, інші обставини, що
свідчать про проживання жінки та
чоловіка однією сім'єю.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов'язок доказування покладається на
сторін. Це положення є одним із
найважливіших наслідків принципу
змагальності. Суд не може збирати
докази за власною ініціативою.
Предмет доказування - це коло фактів
матеріально-правового значення,
необхідних для вирішення справи по
суті. Доведенню підлягають тільки ті
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, по якій
Зміст обов'язку подавати докази
полягає в тому, що, у випадку його
невиконання суб'єктом доказування і
неможливості отримання доказів, суд
має право визнати факт, на який
посилалась зацікавлена сторона,
Рішення на може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що ОСОБА_1 з 09.10.1999 року по 09.09.2006
року перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_9, оцінюючи характер
правовідносин, який склався між
позивачем та спадкодавицею, та
зважаючи на те, що в матеріалах справи
відсутні будь-які докази наявності
обставин, які б засвідчували
реальність сімейних відносин, які
склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме:
наявність спільних витрат, спільного
бюджету, спільного харчування, купівлі
майна для спільного користування,
участі у витратах на утримання житла,
його ремонт, надання взаємної допомоги,
наявність усних чи письмових
домовленостей про порядок
користування житловим приміщенням
тощо, суд дійшов висновку, що їх
відносини ознак сім'ї не мали.

Разом з цим, суд зазначає, що факти, що
підлягають встановленню, повинні мати
юридичне значення, тобто від них мають
залежати виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян. Для визначення юридичного
характеру факту потрібно з'ясувати
мету встановлення, оскільки один і той
самий факт для певних осіб і для певної
мети може мати юридичне значення, а для
інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що
позивачем заявлено позовну вимогу про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу, з посиланням
на те, що встановлення цього факту йому
необхідно для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування за
законом, та зважаючи, що позовних вимог
про зміну черговості одержання права
на спадкування позивачем не заявлялося
та, відповідно, доказів, що позивач
утримував та надавав допомогу
спадкодавиці, яка через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво була у
безпорадному стані, матеріали справи
не містять, суд вважає, що визнання
юридичного факту з метою, визначеною
ОСОБА_1 у позові, є безпідставним,
оскільки це не породжує правових
наслідків для позивача щодо прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

У задоволенні позову відмовити
повністю.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Федорова О.В.