Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/3379/13-ц
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
„Овручм"ясо" про стягнення боргу та
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Овруцького районного суду
Житомирської області від 11 жовтня 2013
року, -

в с т а н
о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначив, що
працював на посаді головного інженера
ТОВ „Овручм"ясо". 21 січня 2011 року між
ним та відповідачем був укладений
договір оренди, згідно якого він
використовував свій власний
автомобіль у службових цілях. Договір
був укладений на строк до 31 грудня 2011
року. При цьому відповідач
зобов"язувався сплачувати орендну
плату в розмірі 750.00 грн. Проте орендна
плата не була виплачена в повному
обсязі, в результаті чого станом на
01.01.2012 рік виникла заборгованість в
сумі 5865,00 гривень. Крім того, внаслідок
невиконання зобов"язань з боку
відповідача, йому завдано значної
моральної шкоди, яку він оцінює в
розмірі 5000 гривень. Враховуючи
наведене, просив стягнути з
відповідача на його користь борг в сумі
5865,00 гривень, 3% річних в сумі 317,02
гривень та 5000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 11 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати,
ухваливши нове -про задоволення позову,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
неправильно визначив характер
правовідносин, що виникли між
сторонами, та застосував норми закону,
що регулюють інші договірні відносини.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 21 січня 2011 року
між ОСОБА_1 та ТОВ «Овручм»ясо» був
укладений договір оренди, згідно якого
позивач зобов»язувався надати
відповідачу транспорт для перевезення
працівників товариства у службових
потребах. Договір був укладений на
строк до 31 грудня 2011 року. При цьому
відповідач зобов"язувався сплачувати
орендну плату в розмірі 750.00 грн. (а.с. 4-5).

Згідно із ст. 759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 798 ЦК України
предметом договору найму
транспортного засобу можуть бути
повітряні, морські, річкові, судна, а
також наземні самохідні транспортні
засоби тощо.

Оскільки положеннями вказаного
договору передбачалася передача
позивачем відповідачу автомобіля в
користування за плату на певний строк,
суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що між
сторонами був укладений договір
оренди, посилання апелянта, що мав
місце інший договір є надуманими.

Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України
договір найму транспортного засобу за
участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України
у разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Поскільки зазначений договір
нотаріально не посвідчений, висновок
суду першої інстанції про те, що він є
нікчемним, грунтується на законі.

У відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а тому суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
безпідставність позовної вимоги про
стягнення боргу.

Поскільки позовна вимога про
відшкодування моральної шкоди є
похідною від вимоги про стягнення
боргу, колегія суддів вважає, що вона
також не підлягає задволенню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 11 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді