УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, третя особа - ОСОБА_5, про
стягнення коштів,

за касаційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в особі представника за
довіреністю Грабової Олени
Володимирівни на рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 11
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ України), в якому
просила стягнути із відповідача на її
користь матеріальну шкоду в розмірі 10
114 грн 88 коп.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 06 квітня 2013
року о 11 год 30 хв. по вул. Незалежності
біля магазину «Сільпо» у м.
Ніжині сталася ДТП, в результаті якої
належному їй на праві власності
автомобілю марки «Міцубісі ASX» д.н.з.
НОМЕР_1 було завдано механічні
пошкодження.

Вказала, що постановою Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 23 квітня 2013 року винним у
ДТП було визнано ОСОБА_5, який керував
автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2.

Зазначила, що ОСОБА_5 є учасником
бойових дій, а тому відповідно до вимог
ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» його
цивільно-правова відповідальність
застрахована державою і завдану ним
внаслідок ДТП шкоду має відшкодувати
МТСБУ України.

Позивачка вказала, що 09 травня 2013 року
звернулася до відповідача із заявою
про виплату страхового відшкодування,
за якою представник відповідача 27
травня 2013 року склав акт огляду
пошкодженого автомобіля, а 01 червня 2013
року - висновок експертного
дослідження, за яким вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля, з урахуванням ПДВ,
втановить 8 679 грн 45 коп.

Наказом відповідача від 27 серпня 2013
року ОСОБА_4 було перераховано з фонду
захисту потерпілих 7 232 грн 88 коп., які
були проведені банком на рахунок
потерплої 29 серпня 2013 року.

Позивачка не згодна із виплаченим
розміром відшкодування шкоди, а тому
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 30
жовтня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 11 грудня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено частково, рішення
Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Стягнуто з МТСБУ України на користь
ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди
- 2 817 грн 17 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник МТСБУ
України - Грабова О.В., мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судом апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
відповідач відшкодував позивачу
матеріальну шкоду, завдану внаслідок
ДТП, у встановленому порядку та у
термін передбачений Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а тому заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки в порушення вимог п. 36.2 ст. 36
вказаного Закону позивачем не надано
доказів, які підтверджують розмір
заявленої шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, виходив із того, що відповідач
визнав розмір відшкодування за
експертним автотоварознавчим
дослідженням колісного транспортного
засобу від 01 червня 2013 року, а
позовні вимоги стосуються
відшкодування реально понесених
витрат на ремонт автомобіля; при цьому
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
витрати на замовлення запчастин для
ремонту автомобіля та доставка
автомобіля до СТО на гарантійне
обслуговування є реальними витратами,
понесеними із відновлювальним
ремонтом транспортного засобу, які
підтверджені відповідними доказами.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення та зводяться до
незгоди з висновками апеляційного суду
по оцінці доказів.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в особі представника за
довіреністю Грабової Олени
Володимирівни відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 11 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко