РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_____________________________________________________________________

Справа №: 115/2573/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Щербіна Д.С.№
провадження: 22-ц/190/1146/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Берещанська І. І.

"19" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:Берещанської І.І.
Суддів:Кузнєцової О.О., Новікова Р.В. При
секретарі:Таранець О.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом
Відділу у справах дітей Сакської
міської ради АР Крим в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та
піклування Сакської міської ради АР
Крим про позбавлення батьківських
прав,

за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та Відділу у справах
дітей Сакської міської ради АР Крим на
рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 12 липня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач відділ у справах дітей
Сакської міської ради АР Крим
звернувся до суду з позовом, який в
подальшому вточнив та просив позбавити
ОСОБА_8 батьківських прав щодо
малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з
ухиленням від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей. Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач
ОСОБА_8 є матір'ю малолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, у зареєстрованому шлюбі не
перебуває, проживає з дітьми та їх
батьком ОСОБА_10 в орендованій квартирі,
періодично зловживає спиртними
напоями. Внаслідок бійки між нею та
батьком дітей у стані алкогольного
сп'яніння її малолітня дочка ОСОБА_7
отримала закриту черепно-мозкову
травму, струс мозку, забої м'яких тканин
обличчя, тулубу і кінцівок, тупу травму
живота, після чого дитину було
госпіталізовано. Крім того, на час
госпіталізації вага дитини не
відповідала нормі. На час отримання
травм дитина ОСОБА_7 перебувала без
батьківського догляду та з вини матері
не отримала своєчасної медичної
допомоги.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 12
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 серпня 2013 року в
задоволенні позову відділу у справах
дітей Сакської міської ради АР Крим
відмовлено.

Попереджено ОСОБА_8 про необхідність
змінити ставлення до виховання дітей.
Відібрано у ОСОБА_8 її дітей: дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення
батьківських прав.

Передано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 органу опіки та
піклування Сакської міської ради АР
Крим.

Стягнено з ОСОБА_8 аліменти на користь
органу опіки та піклування Сакської
міської ради АР рим на утримання дітей:
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3
частини її доходів, але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
17.05.2013 року до досягнення дітьми
повноліття.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 грудня 2013 року
скасовано ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 21
серпня 2013 року, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційної
інстанції, суд касаційної інстанції
зазначив, що при вирішенні питання про
відібрання дітей в одного з батьків,
суди повинні виходити з доведеності їх
винної поведінки із урахуванням
характеру, особи цього з батьків, а
також інших конкретних обставин
справи. Крім того, поза увагою судів
залишилася та обставина, що орган опіки
та піклування брав участь у справі як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору. Суд першої
інстанції стягнув аліменти на дітей на
користь третьої особи - органу опіки та
піклування Сакської міської ради АР
Крим, а законна сила рішення
поширюється лише на сторони.

Не погодившись з рішенням суду
представник відповідача - ОСОБА_9 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду в частині винесення
попередження про зміну відношення до
виховання дітей, їх відібранні та
стягнення з неї аліментів скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Доводи апеляційної
скарги зводяться до того, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема апелянт зазначає, що судом не
встановлено винної поведінки ОСОБА_8
відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВСУ
№3 від 30.03.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав». Крім того, апелянт
посилається на те, що участь у справі
приймав неналежний позивач, оскільки
із зазначеним позовом повинен був
звертатися орган опіки та піклування,
який у справі є третьою особою, а не
відділ у справах дітей, виходячи із
положень п.18 Постанови Пленуму ВСУ № 3
від 30.03.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав».

Відділ у справах дітей Сакської
міської ради не погодившись з рішенням
суду також приніс апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду в
частині відібрання дітей без
позбавлення батьківських прав,
ухвалити нове рішення про позбавлення
ОСОБА_8 батьківських прав відносно її
дітей. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що відповідач ОСОБА_8
халатно відноситься до батьківських
обов'язків відносно виховання дітей, у
зв'язку із чим малолітня дитина ОСОБА_7
була залишена без надання допомоги в
небезпечному стані для його життя та
здоров'я.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, відповідача,
представника третьої особи, прокурора,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у позові про позбавлення
батьківських прав, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів жорстокого
поводження матері з дочкою ОСОБА_7, не
наведено підстав для позбавлення
батьківських прав щодо малолітньої
дочки ОСОБА_6, а також систематичності
ухилення матері від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей, тобто не
доведена винна поведінка відповідача.
Водночас, судом попереджено ОСОБА_8 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дітей та відібрано дітей у
матері, що можливо тільки за умови
доведення винної поведінки
відповідача.

Колегія суддів не погоджується з
висновками місцевого суду, які
наведені у мотивувальній частині
рішення суду, а також у частині
стягнення аліментів з третьої особи,
оскільки вони не відповідають дійсним
обставинам справи, вимогам закону, тому
вважає рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
з огляду на таке.

Відповідно до ст. 303 Цивільного
процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав щодо усіх своїх
дітей або когось із них.

Як роз'яснено у п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд
має право вирішити питання про
відібрання дитини у відповідача і
передачу органам опіки та піклування
(якщо цього потребують її інтереси), але
не повинен визначати при цьому
конкретний заклад.

Таким чином при вирішенні питання про
відібрання дітей в одного із батьків,
суди повинні виходити з доведеності їх
винної поведінки і з урахуванням
характеру, особи цього з батьків, а
також інших конкретних обставин
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_8 є матір'ю двох
малолітніх дітей - дочок ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батько дітей записаний відповідно до
положень ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу
України.

10.05.2013 року молодшу дитину відповідача -
ОСОБА_7 було доставлено до
реанімаційного відділення «Сакського
територіального медичного об'єднання»
з травмами голови, тулуба, живота та
низькою захворювань. Травми заподіяні
під час бійки матері з біологічним
батьком дитини у стані алкогольного
сп'яніння, за обставин, які останні не
могли згадати. На час отримання травми
обидві дитини перебували без
батьківського догляду, з вини матері
молодша дитина не отримала своєчасної
медичної допомоги. Відповідно до
висновку органу опіки і піклування
такі обставини є підставою до
позбавлення батьківських прав у
зв'язку з ухиленням від виконання
обов'язків по вихованню дітей.

Вирішуючи питання про позбавлення
батьківських прав відповідача ОСОБА_8,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно утримують та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема, ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного
кодексу України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині до
культурних та інших духовних
цінностей; не сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїх обов'язків.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що відповідач ОСОБА_8
ухилялась від виховання дітей, свідомо
нехтувала своїми обов'язками.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезазначеної
постанови Пленуму Верховного Суду
України, зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках, при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин
справи, відмовити в задоволенні позову
про позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дітей і
поклавши на орган опіки та піклування
контроль за виконанням ними
батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати при
цьому конкретний заклад.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом, а
судом встановлено, що відповідач
категорично проти позбавлення
батьківських прав, за поясненнями
позивача і третьої особи вона змінила
свою поведінку, прагне брати участь у
вихованні дітей, які у неї відібрані
рішенням суду першої інстанції і
знаходяться у дитячому закладі
Кримська республіканська установа
«Дом ребенка «Елочка», колегія суддів
вважає за можливим відмовити у позові
про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_8

Проте, з урахуванням винної поведінки
відповідача, її характеру, а також
конкретних обставин справи, колегія
суддів попереджає відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дітей, поклавши на органи
опіки та піклування контроль за
виконанням нею батьківських
обов'язків.

Ухвалюючи таке рішення, колегія суддів
також вважає за необхідним відібрати у
ОСОБА_8 дітей дочку ОСОБА_6 і ОСОБА_7, без
позбавлення батьківських прав,
стягнувши з відповідача аліменти
відповідно до ст. 245 Сімейного кодексу
України.

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад. Відповідно до ч.1 ст. 12
цього ж Закону безпосереднє ведення
справ та координація діяльності
стосовно дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
покладаються на служби у справах дітей.

З урахуванням вказаного, колегія
суддів вважає, що відділ у справах
дітей Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим є належним позивачем у
справі.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 309, 316 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
- ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Відділу у справах
дітей Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим задовольнити частково.

Рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 12 липня
2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відділу у справах
дітей Сакської міської ради АР Крим в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про позбавлення
батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_8 про необхідність
змінити ставлення до виховання дітей.

Відібрати у ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженки м. Севастополь її дітей:
дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її
батьківських прав.

Передати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 органу опіки та піклування
Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженки м. Севастополь аліменти на
користь Кримської республіканської
установи «Дом ребенка «Елочка» на
утримання дітей: дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини її
доходів, але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 17.05.2013
року до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень сорок
копійок).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді