Справа № 204/2179/13-ц
Провадження № 2/204/79/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді

Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

за участю позивача
ОСОБА_1

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа КЖЕП «Південне» про
відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
ухвалити рішення, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його
користь майнову шкоду в розмірі 3415 грн.
32 коп., судові витрати по справі в
розмірі 229 грн. 40 коп., витрати понесені
при проведенні експертизи в розмірі 2 350
грн. 08 коп. та витрати на правову
допомогу в сумі 500 грн. Позивач в
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, він проживає за
адресою: АДРЕСА_1. 22 жовтня 2011 року в
результаті винних дій відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які проживають за
адресою: АДРЕСА_2, яка розташована
поверхом вище, відбулося залиття кв.
АДРЕСА_1. Внаслідок чого було затоплену
стелю у туалетній кімнаті S-2 кв.м. Цього
ж числа керівництво Комунального
житлово експлуатаційного підприємства
«Південне» Дніпропетровської міської
ради ЖЕК №10 винесено припис мешканцям
кв. АДРЕСА_2, в якому зазначено, що
внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1,
розташованої поверхом нижче їм слід
надати доступ до комунікацій
затопленої квартири. 21 листопада 2011
року в даній квартирі знову відбулося
залиття з вини мешканців квартири
АДРЕСА_2. У зв`язку з чим, була
пошкоджена стеля у ванній кімнаті та у
туалеті S-6 кв.м., стіни у ванній кімнаті -
S-37 кв.м. 21 листопада 2011 року керівництво
КЖЕП «Південне» Дніпропетровської
міської ради ЖЕК №10 винесло припис
мешканцям кв. АДРЕСА_2, в якому
зазначено, що їм необхідно терміново
надати доступ до комунікацій
водопостачання та водовідведення
квартири. 10 грудня 2011 року відбулося
чергове затоплення квартири АДРЕСА_1. У
зв`язку з чим, було повторно залиті
стелі у ванній кімнаті та у туалеті S-6
кв.м., стіни у ванній кімнат S-37 кв.м..
Також через чергове затоплення від 10
грудня 2011 року відбувся перекос
дверної коробки у туалеті.
Вищезазначені пошкодження, згідно акту
від 12 грудня 2011 року, відбулися
внаслідок розриву метало-пластикової
труби ГВС, яка була підключена до
бойлеру. 26 грудня 2011 року на адресу
відповідачів було направлено лист з
Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області, в
якому повідомлялось, що з громадянином
ОСОБА_4 було проведено профілактичну
бесіду про недопущення профілактичних
дій по відношенню до них, але
незважаючи на вищезазначені вимоги
правоохоронних органів та приписів
КЖЕП «Південне» ЖЕК №10, мешканці
квартири АДРЕСА_2 в черговий раз 08
лютого 2012 року допустили залиття
квартири. Згідно з висновком
працівників КЖЕП «Південне» ЖЕК №10 від
08 лютого 2012 року причину залиття
встановити не можливо, оскільки усі
труби закладені кахлем. 14 березня 2012
року знову відбулось чергове
затоплення квартири. Цього ж дня
комісією ПУ № 2 обстеживши кватиру
АДРЕСА_1 встановили, що залиття
вказаної квартири відбулося з вини
відповідачів, у зв`язку з тим, що у
квартирі АДРЕСА_2 вирвано
метало-пластикову трубу із-під бойлера
та затопило квартиру, що розташовано
поверхом нижче АДРЕСА_1. Комісією
встановлено, що у ванній були залиті:
стеля, стіни у туалеті.

17 січня 2014 року ОСОБА_1 уточнив свої
позовні вимоги в остаточній редакції,
якими просив суд стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь майнову
шкоду у розмірі 5 896 грн. 32 коп., витрати
пов`язані з оплатою судової
будівельно-технічної експертизи - 2 350
грн. 08 коп., витрати на правову допомогу
у розмірі - 500 грн., та судові витрати у
справі - 229 грн. 41 коп. Позивач вважає, що
систематичне залиття квартири АДРЕСА_1
відбулось через неналежне ставлення
мешканців квартири АДРЕСА_2 до своїх
обов`язків як квартиронаймачів. У
зв`язку із неможливістю між сторонами
вирішення даного спору мирним шляхом,
позивач вимушений був звернутися до
суду з позовними вимогами про
відшкодування матеріальної шкоди.

У судовому засіданні позивач, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд задовольнити їх посилаючись
на обставини зазначені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, зазначивши що вина
відповідачки в залитті квартири не
доведена.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про час і місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений, причин неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи
комунального житлово-експлуатаційного
підприємства «Південне»
Дніпропетровської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, при причину неявки суду
не повідомив.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Як встановлено у судовому засіданні, та
не заперечувалося сторонами по справі,
квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3,
згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно на підставі договору
дарування від 08 вересня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 13,14).
Згідно відомостям адресно-довідкового
сектору ВГІРФО також в цій квартирі
прописано ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно акту від 22 жовтня 2011 року,
складеного начальником ЖЕК № 10 ОСОБА_8,
старшого майстра ОСОБА_9 та слюсаря -
сантехніка ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_1
встановлено факт затоплення з вище
розташованої квартири АДРЕСА_2. У
квартирі АДРЕСА_1 затоплені стеля у
туалетній кімнаті S-2 кв. м. (побілка).
Причину затоплення встановити
неможливо, оскільки мешканці квартирі
АДРЕСА_2 не надали доступу до
внутрішньо квартирним комунікаціям
(закладені кахлем). Вскрити кахель
мешканці квартири
АДРЕСА_2відмовляються.

З цього приводу начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8 22 жовтня 2011 року винесла припис
мешканцям квартири АДРЕСА_2, в якому
зазначила про необхідність надати
доступ до комунікаціям, для
встановлення причини затоплення, а
саме: необхідно розібрати кахель під
яким проходить розводка трубопроводу.
Згідно припису, мешканці квартири
АДРЕСА_2 від підпису відмовилися.

21 листопада 2011 року начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8, старшого майстра ОСОБА_9 та
слюсаря - сантехніка ОСОБА_10 було
складено акт про те, що 21 листопада 2011
року відбулося затоплення квартири
АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири
АДРЕСА_2. Затоплені стеля у ванній та
туалетній кімнатах S-6 кв. м.
(водоемульсійна побілка), стіни у
ванній та туалеті S-37 кв. м. (шпалери). При
виході до квартири АДРЕСА_2 мешканці
двері не відчинили через домофон
пояснив, що 24 листопада 2011 року прийде
майстер, який розбере кахель і усуне
неполадки.

З цього приводу начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8 21 листопада 2011 року винесла
припис мешканцям квартири АДРЕСА_2, в
якому зазначила про термінову
необхідність надати доступ
працівникам ЖЕК № 10 до комунікаціям
водопостачання та водовідведення для
встановлення та усунення наслідків
затоплення.

12 грудня 2011 року начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8, майстра ОСОБА_11 та слюсаря -
сантехніка ОСОБА_10 було складено
дефектний акт про те, що 10 грудня 2012
року відбулося затоплення квартири
АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири
АДРЕСА_2. Повторно були затоплені сталі
у ванній та туалеті S-6 кв. м. (стелі
покрашені водоемульсійною краскою),
з'явилися пузирі. Затоплені стіни у
ванній кімнаті та туалеті S-37 кв. м.
(шпалери). Після залиття відбувся
перекос дверної коробки у туалеті.
Причиною затоплення є розрив метало
пластикової труби ГВС - підключення до
бойлеру.

У результаті розгляду матеріалів вх. №
К-91 від 20 грудня 2011 року ДІМ
Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
капітаном міліції Зайцевим О.В. було
винесено висновок, в якому встановлено,
що в ході проведеного розгляду у гр.
ОСОБА_4 у ванній кімнаті прорвало трубу
водопостачання, внаслідок чого він
дійсно затопив квартиру заявника. Він
намагався вирішити це питання, але гр.
ОСОБА_1 бажає, як на думку гр. ОСОБА_4
багато грошей. З гр. ОСОБА_4 проведена
профілактична бесіда та офіційно
попереджено про неприпустимість
протиправних дій по відношенню до
заявника. Обом сторонам роз'яснено
право звернення до суду.

08 лютого 2012 року старшим майстром ЖЕК №
10 ОСОБА_9, майстром ОСОБА_13, слюсарем -
сантехніком ОСОБА_14 у присутності
квартиронаймача ОСОБА_1 було складено
акт про залиття квартири АДРЕСА_1.
Комісією було встановлено, що причини
залиття встановити неможливо, оскільки
усі труби закладені кахлем. При
відключенні водонагрівача протікання
(залиття) у квартирі АДРЕСА_1
припиняється. Наслідки залиття: ванна:
стеля - побілка 0,5х0,5 кв. м. Даний акт
було затверджено начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8

09 лютого 2012 року начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8 винесено припис мешканцям
квартири АДРЕСА_2, в якому зазначила, що
у зв'язку з тим, що з їх квартири
постійно проходить залиття нижче
розташованої квартири АДРЕСА_1, тому їм
терміново необхідно провести ремонт
внутрішньо-квартирної розводки
холодної води.

15 лютого 2012 року старшим майстром ЖЕК №
10 ОСОБА_9, майстром ОСОБА_13, слюсарем -
сантехніком ОСОБА_14 у присутності
квартиронаймача ОСОБА_1 було складено
акт про залиття квартири АДРЕСА_1.
Комісією було встановлено, що причиною
затоплення є те, що при користуванні
водонагрівачем відбувається залиття
квартири АДРЕСА_1. Наслідки залиття:
ванна: стеля - побілка 0,5х 0,5 кв. м. теч по
стояку; туалет - стеля - побілка 1,5х 0,5 кв.
м. стіни - шпалери 0,5х2,5 кв. м. Даний акт
було затверджено начальником ЖЕК № 10
ОСОБА_8

24 лютого 2012 року мешканці блоку АДРЕСА_1
склали акт в тому, що при відвідуванні
квартири АДРЕСА_1 встановлений факт
залиття з вище розташованої квартири
АДРЕСА_2. Були залиті стеля та шпалери у
туалеті та ванній кімнаті. Також
підтвердили, що у період з 2004 року по 24
лютого 2012 року у квартирі АДРЕСА_2
постійно проживає ОСОБА_4 зі своєю
сім'єю. Підпис сусідів було
затверджено начальником ПУ№2
Щербатовою Т.І. та директором КП
«Жилсервіс-1» Іщенко В.М. 10 квітня 2012
року.

14 березня 2012 року майстром ПУ№ 2
ОСОБА_17, слюсарем-сантехніком ОСОБА_10 у
присутності квартиронаймача ОСОБА_1
було складено акт про залиття квартири
АДРЕСА_1. Комісією було встановлено, що
залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2,
внаслідок того, що у квартири АДРЕСА_2
вирвало металопластикову трубу з-під
бойлера і затопило квартиру, яка
розташована поверхом нижче АДРЕСА_1.
Також комісією було встановлено, що
залито ванну кімнату - стеля покрашена
водоемульсійною краскою, стіни
поклеєні шпалерами; у туалеті - стеля
покрашена водоемульсійною краскою,
стіни поклеєні шпалерами. На стелі є
жовті п'яна, на стінах шпалерні шви
відклеїлися. Даний акт було
затверджено начальником ПУ № 2
Щербетовою Т.І.

Що стосується посилань представника
відповідачки на той факт, що вина
відповідачів в спричинені
матеріальної шкоди позивачу шляхом
залиття не доведена, а акти про залиття
є недійсними оскільки складені без
присутності відповідачів, то дані
посилання судом не приймаються до
уваги, оскільки не доведені та
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 2
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування» від 27 березня 1992 року
№6, з наступними змінами та
доповненнями, при розгляді позовів про
відшкодування шкоди, повинні мати на
увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Отже у правовідносинах щодо
відшкодування шкоди діє презумпція
заподіювача шкоди: не позивач доводить
наявність вини відповідача, а
відповідач доводить відсутність своєї
вини. Представник відповідачки ОСОБА_3
не заперечував у судовому засіданні що
у квартирі позивача сталося залиття,
але доказів щодо відсутності вини
відповідачів у залитті квартири
АДРЕСА_1, суду не надав. Крім того, як
зазначено у актах від 22 жовтня 2011 року,
(а.с. 15), від 21 листопада 2011 року (а.с.16)
про залиття квартири, комісія при
дослідженні причин залиття не отримала
допуску до квартири АДРЕСА_1, яка на
сьогоднішній час належить
відповідачці ОСОБА_3

Крім того, відповідно до рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровськ від 30.11.2012 року (а.с. 53-58)
по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_19 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КЖЕП
«Південне» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
спричиненої залиттям квартири
встановлено, що аналізуючи пояснення
відповідачів та представника
відповідача, суд дійшов висновку про
те, що відповідачі не згодні з оцінкою
вартості відновлювальних робіт, а сам
факт залиття квартири ними не був
заперечений. Тому, суд вважає, що
позивачами було доведено факт того, що
залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося
саме з вини відповідачів.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом, а згідно ч.4 ст. 319
ЦК України власність зобов'язує.

Оскільки судом встановлено, що
власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, то
вона зобов'язана була утримувати своє
майно. А тому суд прийшов до висновку,
що за відшкодування матеріальної шкоди
несе відповідальність саме
відповідачка ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Висновку №1798-13 судової
будівельно-технічної експертизи від
12.11.2013 року шкода спричинена позивачу
внаслідок залиття його квартири, з
урахуванням технічного зносу, складає
суму 5 896 грн. 32 коп. (а.с.87-95).

Таким чином, оскільки відповідачкою у
порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
не доведено відсутності своєї вини у
залитті квартири ОСОБА_1, та навпаки її
вина підтверджується встановленими
обставинами у рішенні
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровськ від 30.11.2012 року, тому
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачки ОСОБА_3 на користь
позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду
спричинену залиттям квартири у розмірі
5 896 грн. 32 коп.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Як передбачено ч. 1 ст. 56 ЦПК, правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно Закону України «Про граничний
розмір компенсації на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Що стосується позовних вимог щодо
стягнення з відповідачів на користь
позивача витрат на правову допомогу у
розмірі 500 грн., то вони також не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не надано доказів щодо
відпрацьованих годин особою, яка
надавала правову допомогу, а саме
адвокатом ОСОБА_20

Що стосується позовних вимог щодо
стягнення з відповідачів на користь
позивача витрат понесених при
проведенні експертизи у розмірі 2 350
грн. 08 коп., то вони підлягають
частковому задоволенню, оскільки
позивачем надано квитанції які
підтверджують витрати по оплаті послуг
експерта, а за шкоду спричинену
позивачу несе відповідальність саме
відповідачка ОСОБА_3, тому стягнути
витрати за проведення експертизи
необхідно саме з неї.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідачки ОСОБА_3 на користь
позивача слід стягнути судовий збір у
розмірі 229 грн. 41 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 10, 56-61, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа КЖЕП «Південне» про
відшкодування матеріальної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму матеріальної шкоди у розмірі 5 896
грн. 32 коп., витрати за проведення
експертизи у розмірі 2 350 грн. 08 коп. та
судовий збір за подачу позову у розмірі
229 грн. 40 коп., а всього 8 475 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська