Справа № 1807/3299/12
Провадження № 2/577/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Конотопський
міськрайонний суд Сумської області

в складі :головуючого судді
Галяна С.В.

при секретарі
Кучер Л.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Конотопі
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення №10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк", ОСОБА_1, 3-і особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення №10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з
вказаним позовом та уточнивши свої
позовні вимоги просить стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
992921,25 грн., мотивуючи тим, що 27 листопада
2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Конотопське
відділення №246 правонаступником якого
є ПАТ "Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 1952, згідно якого
надано кредит в сумі 1000000 грн. строком
на 51 місяць з терміном остаточного
погашення кредиту не пізніше 26 лютого
2012 року із процентною ставкою за
користування кредитом 14 % річних в
порядку, на умовах та в строки,
визначені договором.

Відповідно до договорів поруки від 27
листопада 2007 року поручителями
виступили ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
відповідно до умов договорів поруки
несуть солідарну з боржником
відповідальність на всю суму
заборгованості.

За умовами кредитного договору ОСОБА_1
зобов"язаний своєчасно повернути
кредит та сплатити нараховані
відсотки, а також пеню.

Кінцевий строк повернення кредиту 26
лютого 2012 року, але ОСОБА_1 свої
зобов»язання по кредитному договору не
виконав, не погашає відсотки за
користування кредитом в повному
обсязі, що передбачено договором.

Таким чином, станом на 28 лютого 2013 року
сума боргу відповідача перед банком
становить:

- заборгованість по кредиту - 784429,42 грн.;

- заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 183293,78 грн.;

· пеня за порушення строків
повернення кредиту - 25198,05 грн., а всього
992921,25 грн.

За таких обставин позивач прохає
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку борг в сумі 992921,25 грн., а також
стягнути з відповідачів витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3282 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_5 звернулася до суду
з зустрічною позовною заявою про
визнання договору поруки недійсним.
Свої зустрічні позовні вимоги мотивує
тим, що 27 листопада 2007 року між ВАТ
"Державний ощадний банк України" (на
даний час ПАТ "Державний ощадний банк
України") та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 1952 відповідно до
якого Банк надавав позичальнику
грошові кошти у сумі 1 000 000 грн. На той
час ОСОБА_3 працював на ПМП "Істок"
директором якого являвся ОСОБА_1 і
перебував у нього в підпорядкуванні. 26
листопада 2007 року до ОСОБА_3 звернувся
ОСОБА_1 з проханням під'їхати до
відділення "Державного ощадного банку
України" та підписати договір поруки.
При цьому ОСОБА_1 пояснив, що вказаний
кредит є дуже необхідним для
підприємства, буде погашений
достроково у зв'язку з отриманням
підприємством коштів від здійснення
господарської діяльності і договір
поруки є формальною обставиною без
будь-яких зобов'язань з боку ОСОБА_3 На
такі умови останній погодився і
підписав договір поруки навіть не
читаючи його. Будь-яких інших
документів для ознайомлення йому не
надавалося. Про те, що укладення
договору поруки можливо лише при
платоспроможності ОСОБА_3, яка повинна
бути підтверджена відповідними
документами ОСОБА_1 не повідомляв.
Згодом ОСОБА_3 звільнився із ПМП "Істок"
і будь-яких відносин з ОСОБА_1 не
підтримував. У 2010 році йому стало
відомо, що по вказаному кредиту мається
значна заборгованість. Більше того, при
укладенні зазначеного договору ОСОБА_1
надав банку підроблені довідки про
його заробітну плату за що
притягувався до кримінальної
відповідальності та був засуджений.
Таким чином договір поруки № 1952/2 від 27
листопада 2007 року був вчинений ОСОБА_3
під впливом обману зі сторони
відповідача ОСОБА_1, який вказав, що
кредитний договір укладається в
інтересах підприємства, а не для його
особистих цілей і є формальним та
замовчив те, що для укладення договору
поруки від імені ОСОБА_3, він надав
Банку підроблені довідки про заробітну
плату. Більше того договір поруки
підписаний 27.11.2007 року без перевірки
платежеспроможності ОСОБА_3. Довідка
про доходи ОСОБА_3 від 29.11.2007 року
безумовно не могла бути надана 27.11.2007
року. При таких обставинах представник
ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_5 в
судовому засіданні вважає, що
укладений ОСОБА_3 правочин, а саме
договір поруки є неправомірним,
оскільки він відбувся під впливом
обману зі сторони ОСОБА_1 і тому
відповідно до ст. 230 ЦК України просить
визнати недійсним договір поруки № 1952/2
від 27 листопада 2007 року, а також
заперечує проти первісного позову.

Представник ПАТ "Державний ощадний
банк України" за довіреністю Калюжний
В.Є. в судовому засіданні первісний
позов підтримує в повному обсязі та
просить його задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві та
заперечує проти задоволення
зустрічної позовної заяви ОСОБА_3
пояснивши, що відповідно до п. 6.5.6.5
договору поруки № 1952/2 від 27.11.2007 року
поручитель ОСОБА_3 підтвердив, що на
момент укладання цього договору він
ознайомлений зі всіма умовами
кредитного договору. Відповідно до п.
6.6.6.6 договору поруки сторони
підтвердили, що договір сторонами
прочитаний, відповідає їх намірам та
досягнутим домовленостям, що
засвідчується власними підписами
сторін, що діють з повним розумінням
предмету та змісту договору. З
договору поруки 1952/2 від 27.11.2007 року
вбачається, що позивач підписав кожну
сторінку договору, а отже підписуючи
договір, поручитель ОСОБА_3,
підтверджував, що він ознайомлений і
погоджується з його умовами. Договір
поруки відповідає вимогам ст.ст. 553-559
Цивільного кодексу України. Таким
чином, вважає, що зустрічні позовні
вимоги про визнання договору поруки
недійсним є безпідставними та
необгрунтованими. Пред'явлення позову
про визнання договору поруки недійсним
з надуманих підстав свідчить про
небажання поручителя виконати взяті не
себе солідарні з боржником
зобов'язання та намагання уникнути
відповідальності.

Представник відповідача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_7 в судовому
засіданні первісний позов визнала
частково, а саме в розмірі 680942,24 грн.,
оскільки позивачем за первісним
позовом завищено відсотки по кредиту в
розмірі 4114,95 грн., зайво нарахована пеня
в розмірі 964,06 грн. та не враховано
рішення Господарського суду Сумської
області від 26.05.2011 року, яким вирішено в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 1952 від 27.11.2007
року звернути стягнення на предмет
іпотеки, шляхом реалізації предмету
іпотеки, початкова ціна для його
подальшої реалізації складає 306900 грн.
на прилюдних торгах або шляхом продажу
предмета іпотеки будь-якій особі -
покупцеві від імені ВАТ "Державний
ощадний банк України" як
іпотекодержателя. Вимоги зустрічного
позову визнає в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у судове засідання не з"явилися,
відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України,
вважається, що судові виклики вручені
їм належним чином ( т.2 а.с.235-248, 251-261,
265-273).

Вислухавши пояснення представників,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення №10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" підлягають задоволенню, а
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Ст.527 ЦК України передбачає
виконання зобов»язання належними
сторонами, а ст. 530 ЦК України - строк
виконання зобов»язання.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов»язок позичальника
повернути позику частинами ( з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 27
листопада 2007 року між Державним
ощадним банком України в особі філії -
Конотопське відділення №246
правонаступником якого є ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 1952, згідно якого
надано кредит в сумі 1000000 грн. строком
на 51 місяць з терміном остаточного
погашення кредиту не пізніше 26 лютого
2012 року із процентною ставкою за
користування кредитом 14 % річних в
порядку, на умовах та в строки,
визначені договором. ( т.1 а.с.5-7).

За умовами кредитного договору ОСОБА_1
зобов"язаний своєчасно повернути
кредит та сплатити нараховані
відсотки, а також пеню.

Кінцевий строк повернення кредиту 26
лютого 2012 року, але ОСОБА_1 свої
зобов»язання по кредитному договору не
виконав, не погашає відсотки за
користування кредитом в повному
обсязі, що передбачено договором.

Відповідно до договорів поруки від 27
листопада 2007 року поручителем
виступили ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
відповідно до умов договорів поруки
несуть солідарну з боржником
відповідальність на всю суму
заборгованості ( т.1 а.с.8-13).

Вищевказане також підтвердили свідки,
а саме: керуюча ТВБВ №10018/0108 філії -
Сумського обласного управління АТ
"Ощадбанк" ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка працювала
головним юрисконсультом юридичної
служби ТВБВ №10018/0108 філії - Сумського
обласного управління АТ "Ощадбанк",
завідувач сектору кредитування Банку
ОСОБА_10, начальник відділу з проблемних
активів Банку ОСОБА_11, начальник
відділу Сумського обласного
управління АТ "Ощадбанк" ОСОБА_12,
бухгалтер ТВБВ №10018/0108 філії -
Сумського обласного управління АТ
"Ощадбанк" ОСОБА_13 та заступник
начальника відділу організації
роздрібного кредитування ОСОБА_14, які
також пояснили, що для надання кредиту
дані про платоспроможність
поручителів не потрібні.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доводи представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про те, що Банком
завищено відсотки по кредиту в розмірі
4114,95 грн., зайво нарахована пеня в
розмірі 964,06 грн. та не враховано
рішення Господарського суду Сумської
області від 26.05.2011 року, яким вирішено в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 1952 від 27.11.2007
року звернути стягнення на предмет
іпотеки, шляхом реалізації предмету
іпотеки, початкова ціна для його
подальшої реалізації складає 306900 грн.,
не можуть бути прийняті судом, оскільки
такі доводи суперечать обставинам
справи, так як іпотечне майно ще не
реалізоване та не відомо за якою ціною
буде реалізоване. Також доводи в цій
частині не відповідають роз'ясненням
п.9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
відносин" від 30.03.2012 року, в якому
зазначено, що задоволення позову
кредитора про звернення стягнення на
предмет іпотеки не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
справи заборгованість за кредитом не
погашена.

Крім того, за клопотанням представника
ОСОБА_7 ухвалою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 26 липня 2013 року по даній справі була
призначена судово-бухгалтерська
експертиза та зобов'язано ОСОБА_1 в
строк зазначений експертом оплатити
судову експертизу, але дана ухвала була
повернута без виконання, оскільки не
проведена оплата вартості експертного
дослідження (т2 а.с.199,202-207,213,225-228).

Таким чином, суд приймає до уваги як
письмовий доказ по справі, розрахунок
суми заборгованості, наданий позивачем
за первісним позовом. У суду немає
підстав вважати його недостовірним або
спростовувати його зміст.

Станом на 28 лютого 2013 року сума боргу
відповідача перед банком становить:

- заборгованість по кредиту - 784429,42 грн.;

- заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 183293,78 грн.;

- пеня за порушення строків повернення
кредиту - 25198,05 грн., а всього 992921,25 грн.(
т.2 а.с.232,233).

Стосовно зустрічних позовних вимог, то
відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушенні зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства , а також моральним
засадам суспільства . Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо
одна сторона правочину навмисно ввела
дргу сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення ( частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

За договором поруки № 1952/2 від 27
листопада 2007 року, укладеним між ВАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Конотопське відділення
№246 та ОСОБА_3 , поручитель ОСОБА_3
зобов»язався перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
боржником ОСОБА_1 зобов»язань за
кредитним договором № 1952 від 27.11.2007
року (т.1 а.с.10,11).

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3- ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_3
добровільно вирішив укласти з банком
договір поруки № 1952/2 від 27.11.2007 року,
підписавши його.

Постановою Верховного Суду України № 9
від 06.11.2009 року «Про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману і сам факт обману повинна довести
особа, яка діяла під впливом обману.»

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3
не довів наявність, передбачених ч. 1 ст.
215 ЦК України, підстав для визнання
правочину недійсним; договір поруки
укладений з дотриманням письмової
форми договору; договір ним підписаний.

Виходячи з вищезазначеного суд вважає,
що ОСОБА_3 не надано суду достатніх
доказів того, що укладаючи договір
поруки № 1952/2 від 27 листопада 2007 року
він був введений в оману іншими
сторонами правочину, а саме ВАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Конотопське відділення
№246 та ОСОБА_1, тому суд вважає, що у
задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
слід відмовити за недоведеністю.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що право Банку порушено,
йому заподіяна шкода майнового
характеру. За таких обставин сума боргу
в розмірі 992921,25 грн. підлягає стягненню
з відповідачів за первісним позовом в
солідарному порядку.

Судові витрати, які складаються з 3282
грн. судового збору, які сплачені
позивачем (т.1 а.с. 1) підлягають
стягненню з відповідачів на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 202,203, 215,526,527,530, 526, 553, 554,
599, 625,1050,1054 ЦК України, Постанови № 5
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин», Постанови Верховного
Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
практику розгляду цивільних спав про
визнання правочинів недійсними» ст.ст.
10, 57,60, 88,212 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10018/0108
філії - Сумського обласного управління
АТ "Ощадбанк" задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_4 в солідарному порядку на
користь публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі територіально
відокремленого безбалансового
відділення №10018/0108 філії - Сумського
обласного управління АТ "Ощадбанк" (МФО
337568, ) заборгованість в
сумі 992921,25 грн. (дев"ятсот дев"яносто дві
тисячі дев"ятсот двадцять одна грн. 25
коп.) по кредитному договору № 1952 від 27
листопада 2007 року, а також судові
витрати в розмірі по 820,50 грн. з кожного.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи , які брали участь у
справі , але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення , можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Галян С. В.