Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/190/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Циганаш І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого Максима Глібовича про
визнання неправомірними дій та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бялого
Максима Глібовича, мотивуючи тим, що
рішенням Ленінського райсуду м.
Кіровограда від 25.03.2013 року було
задоволено позовні вимоги до ПАТ "Банк
"Таврика", стягнуто на його користь
грошові кошти в сумі 3000000 грн., за
Договором банківського строкового
вкладу "Пенсійний" (391-559) № ПСГ (391) 9114 від
04.01.2012 року та невиплачені відсотки у
сумі 241308,21 грн., на підставі якого 19.04.2013
року видано виконавчий лист № 405/1317/13 -ц.

У зв'язку із знаходженням боржника в м.
Києві даний виконавчий лист був
відправлений до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Державним виконавцем Бялим М.Г. було
постановлено закінчити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 405/1317/13-ц від 19.04.2013
року, виданого Ленінським райсудом м.
Кіровограда про стягнення боргу у
розмірі 3 241 308,20 грн. на підставі п. 7 ч. 1
ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження" та припинити чинність
арешту майна боржника і скасувати інші
заходи примусового виконання рішення.

Вважаючи дану постанову
необґрунтованою та незаконною,
оскільки жодного рішення про визнання
банкрутом ПАТ "БАНК "Таврика" на
сьогоднішній день не існує, просив
визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бялого
М.Г. щодо винесення постанови від 17.05.2013
року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
405/1317/13-ц, визнати незаконною та
скасувати постанову від 17.05.2013 року про
закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27.11.2013 року в
задоволені заяви відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просив її
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення скарги.

Просив визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. при винесенні 17.05.2013
року постанови про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц,
виданого 19.04.2013 року Ленінським
районним судом м. Кіровограда, з
урахуванням постанови від 28.05.2013 року
про виправлення описки у
процесуальному документі; скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. від 17.05.2013 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 405/1317/13-ц, виданого 19.04.2013 року
Ленінським районним судом м.
Кіровограда, з урахуванням постанови
від 28.05.2013 року про виправлення описки у
процесуальному документі; зобов'язати
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. поновити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого
19.04.2013 року Ленінським районним судом м.
Кіровограда.

Зазначав, що судом не правильно
застосовано п. 3 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження", а
також висновки суду про закінчення
виконавчого провадження з підстав
банкрутства ПАТ "Банк "Таврика" були
передчасними, оскільки процедура
ліквідації банку лише запроваджена і
наданий час банк не визнано банкрутом
та не ліквідовано.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. від 30.04.2013 року
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц,
виданого Ленінським районним судом м.
Кіровограда на підставі рішення цього
суду від 25.03.2013 року про стягнення зі
ПАТ "Банк "Таврика" на користь ОСОБА_2
грошового вкладу в сумі 3000000 грн., а
також відсотків у сумі 241308,21 грн. (а.с.3-4;
(а.с.33). Цією ж постановою боржнику
встановлено семиденний строк з моменту
винесення постанови для самостійного
виконання.

Постановою правління Національного
банку України від 20.03.2013 року № 97
відкликано банківську ліцензію та
ліквідацію ПАТ "Банк "Таврика" (а.с.34),
про що в газеті Урядовий кур'єр від
26.03.2013 року № 56 надруковане оголошення
про початок здійснення процедури
ліквідації банка (а.с.16-17).

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого М.Г. від 17.05.2013 року
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 405/1317/13-ц, на підставі п. 7 ч. 1 ст.
49 Закону України "Про виконавче
провадження", в зв'язку із відкликанням
ліцензії ПАТ "Банк "Таврика" та
призначенням процедури ліквідації
(а.с.38).

В подальшому постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бялого
М.Г. про виправлення описки у
процесуальному документі від 28.05.2013
року в постанові від 17.05.2013 року про
закінчення виконавчого провадження
виправлено допущену описку, а саме з п. 7
ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження" на п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону
(а.с.40), копію якої було направлено
ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "Таврика" (а.с.41-42).

Згідно вимог ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі документів, зокрема судових
рішень, що видаються судами.

Статтею 11 ЗУ "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Відповідно до вимог ст. 104 ЦК України
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Порядок припинення
юридичної особи в процесі відновлення
її платоспроможності або банкрутства
встановлюється законом. Особливості
припинення банку як юридичної особи
встановлюються законом.

Статтею 110 ЦК України передбачено, що
юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які неможливо
усунути, чи в інших випадках,
встановлених законом.

Вимога про ліквідацію юридичної особи
на підставах, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що
здійснює державну реєстрацію,
учасником юридичної особи, відповідним
органом державної влади у випадках,
встановлених законом.

Рішенням суду про ліквідацію юридичної
особи керівника такої юридичної особи,
її виконавчий орган чи позивача може
бути призначено ліквідатором або
включено до складу комісії з
припинення юридичної особи.

Якщо вартість майна юридичної особи є
недостатньою для задоволення вимог
кредиторів, юридична особа здійснює
всі необхідні дії, встановлені законом
про відновлення платоспроможності або
визнання банкрутом.

Особливості ліквідації банків
встановлюються законом про банки і
банківську діяльність.

Згідно ст. 77 Закону України "Про банк і
банківську діяльність" банк може бути
ліквідований: 1) за рішенням власників
банку; 2) у разі відкликання
Національним банком України
банківської ліцензії з власної
ініціативи або за пропозицією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України приймає
рішення про відкликання у банку
банківської ліцензії та ліквідацію
банку за пропозицією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
протягом п'яти днів з дня отримання
такої пропозиції Фонду.

Порядок відкликання банківської
ліцензії у банку, що ліквідується за
ініціативою власників, визначається
нормативно-правовими актами
Національного банку України.

Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку,
повідомляє про це банк та надсилає
рішення до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб у день отримання рішення
Національного банку України про
ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура ліквідації банку вважається
завершеною, а банк ліквідованим з дня
внесення запису про це до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить
запис до Державного реєстру банків про
ліквідацію банку на підставі
отриманого від Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб рішення про
затвердження ліквідаційного балансу
та звіту ліквідатора.

В статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону від 21.04.2011 року N 3265-УІ
визначено поняття ліквідації але лише
стосовно процедури банкрутства, згідно
з яким ліквідація при банкрутстві - це
припинення діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності, визнаного
господарським судом банкрутом, з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів шляхом
продажу його майна.

Ліквідація повинна забезпечувати
захист інтересів як кредиторів, так і
учасників юридичної особи. Тобто майна,
яке наявне у юридичної особи, що
ліквідується, повинно вистачити на
задоволення вимог кредиторів.

Постановляючи ухвалу суд дійшов
висновку, що державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. правомірно винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 17.05.2013 року, з
врахуванням постанови про виправлення
описки у процесуальному документі від
28.05.2013 року, у зв'язку з ліквідацією ПАТ
"Банк "Таврика".

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду, оскільки з
матеріалів справи, а саме - витягу з
Єдиного державного реєстру (а.с.35-36, 145),
вбачається, що до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців по даний час не
внесено відомостей про ліквідацію ПАТ
"Банк "Таврика", а лише зазначено, що
юридична особа перебуває в процесі
припинення, а тому Банк не вважається
таким, що ліквідований.

За таких обставин, на підставі п. 2 ч. 1
ст. 312 ЦПК України оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали про задоволення вимог
ОСОБА_2, зазначених у скарзі на дії
державного виконавця.

Вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
державного виконавця відновити
виконавче провадження поставлені
заявником лише в апеляційній скарзі,
тому з підстав, передбачених ст.303 ЦПК
України, що встановлює межі розгляду
справи апеляційним судом, не
розглядаються судом апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 27 листопада 2013
року скасувати.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бялого
Максима Глібовича про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого Максима Глібовича при
винесенні 17 травня 2013 року постанови
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого
19 квітня 2013 року Ленінським районним
судом м. Кіровограда, з урахуванням
постанови від 28 травня 2013 року про
виправлення описки у процесуальному
документі, неправомірними.

Постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялого Максима Глібовича від 17
травня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц,
виданого 19 квітня 2013 року Ленінським
районним судом м. Кіровограда, з
урахуванням постанови від 28 травня 2013
року про виправлення описки у
процесуальному документі, скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: