Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Київський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючого
судді Лях М.Ю

при секретарі

Ранкової О.О.

розглянув у судовому засіданні
цивільну справу за поданням державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку звернувся до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа
боржника - ОСОБА_1, громадянина України,
до виконання нею своїх зобов'язань.

Мотивуючи її тим, що на примусовому
виконанні у ВДВС Київського РУЮ у м.
Донецьку знаходиться виконавчий лист
№2-533 виданий 14 березня 2006 року
Будьонівським районним судом м.
Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти.

18.06.2009 року у відношенні боржника
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення суду.
Згідно інформації, наданої ДПС України
боржник доходів не отримує,
зареєстровані відкриті рахунки в
установах банку відсутні.
Автотранспортних засобів за боржником
не зареєстровано. Станом на 31.01.2014 року
боржником не вчинено дій, направлених
на виконання рішення суду, що свідчить
про умисне його невиконання. Просить
тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1.

В судове засідання представник
заявника не з*явився, був належним
чином повідомлений про день та час
розгляду справи, клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило, в поданні вказав про
розгляд справи у їх відсутність.

За таких обставин та відповідно до ч. 2
ст. 377-1 ЦПК України суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника заявника та
заінтересованої особи: ОСОБА_1,
оскільки їх неявка не перешкоджає
вирішенню питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у справі в їх
сукупності, суд вважає, що подання не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Суд встановив, що 14 березня 2006 року
Будьонівським районним судом м.
Донецька було видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 01 лютого 2005 року
до його повноліття.

Відповідно до копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
18 червня 2009 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку, Чечоткіним В.М.,
відкрито виконавче провадження по
виконавчому листу №2-533, виданому 14.03.2006
року Будьонівським районним судом м.
Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 01 лютого 2005 року
до його повноліття.

Згідно копії виклику головного
державного виконавця Чечоткіна В.М.
ОСОБА_1 зобов'язаний з'явитись до
державного виконавця 28 липня 2009 року о
10-00 годині, проте з цього виклику не
вбачається коли він був відправлений
на адресу боржника та чи дійсно він
його отримав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженого з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно зі ст. 33 Конституції України,
право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежено
лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон передбачені Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за
наявності зазначених у цій нормі
підстав для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон громадянину може бути тимчасово
відмовлено у видачі паспорта чи
вилучено або затримано паспорт.

Застосування тимчасового обмеження
права особи на виїзд за межі України (за
кордон) слід вважати доцільним у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язання, покладеного на
неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання
державного виконавця повинно бути
обґрунтованим, тобто містити
зазначення обставин, що підтверджують
необхідність обмежити право особи на
виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження та
начебто направлений виклик державного
виконавця боржнику, з якого не
вбачається коли він був направлений та
чи отримав його боржник не може
розглядатись як достатня підстава для
застосування судом саме такого заходу,
як обмеження права особи на виїзд за
межі України. У разі розгляду заяви про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України відповідно до ст. 377-1 ЦПК
України доказуванню підлягають факти
ухилення боржника від виконання
рішення суду, можливість виїзду за
межі України з метою ухилення від
виконання рішення суду, в тому числі
наявність закордонного паспорта
громадянина України, вжиття державним
виконавцем заходів примусового
виконання рішення суду відповідно до
ст. 32 Закону України «Про виконавче
провадження» тощо.

Також, згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення,
та згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Основним принципом судочинства,
закріпленого Конституцією України, є
законність; відповідно до ст. 2 Закону
України «Про судоустрій України» суд,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечує захист
гарантованих Конституцією України та
законами України прав і свобод людини і
громадянина, прав та законних
інтересів суспільства й держави; при
постановленні даної ухвали суд діє
згідно з нормами процессуального
законодавства та в межах своїх
процесуальних повноважень.

Суду не надано достовірних доказів у
підтвердження того, що державний
виконавець вжив усі передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняв
виконавчі дії. Подання державного
виконавця повинно бути обґрунтованим,
тобто містити зазначення обставин, що
підтверджують необхідність обмежити
право особи на виїзд за межі України.
Відкриття виконавчого провадження не
може розглядатись судом як достатня
підстава для застосування судом саме
такого заходу, як обмеження права особи
на виїзд за межі України. У разі
розгляду заяви про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України відповідно до
ст. 377-1 ЦПК України доказуванню
підлягають факти ухилення боржника від
виконання рішення суду, можливість
виїзду за межі України з метою
ухилення від виконання рішення суду, в
тому числі наявність закордонного
паспорта громадянина України, вжиття
державним виконавцем заходів
примусового виконання рішення суд,
проте з подання начальника Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України не вбачається, що державним
виконавцем усі ці вимоги дотримані у
відповідності з чинним законодавством
України.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України не знайшло своє підтвердження
при вивчені письмових доказів, які
знаходяться в матеріалах справи та
вказані вище, а тому відсутні підстави
для задоволення подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 33 Конституції України, ст.ст. 59, 212,
377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», суд,
-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а в разі, якщо ухвалу суду
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційну скаргу може
бути подано протягом 5-ти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя Київського районного суду

м. Донецька
М.Ю. Лях