У х в а л а

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,суддів:
Кузнєцова В.О., Наумчука
М.І.,-розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання
договору довічного утримання, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Костопільського районного суду
Рівненської області від 02 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання
договору довічного утримання.

В обґрунтування позову позивач
посилалася на те, що 05 березня 2009 року
між нею та відповідачем укладено
договір довічного утримання, за
умовами якого, відповідач взяв на себе
певні зобов'язання по її догляду та
забезпеченню. Внаслідок невиконання
своїх зобов'язань та враховуючи погане
відношення до себе зі сторони ОСОБА_5,
позивач просила розірвати в судовому
порядку зазначений договір та
повернути їй у власність житловий
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1.

Рішенням Костопільського районного
суду Рівненської області від 02 жовтня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 21 листопада 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено.

Розірвано договір довічного утримання
(догляду) від 05 березня 2009 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений 05 березня 2009 року
приватним нотаріусом Костопільського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований за номером 462.

Повернуто ОСОБА_4 у власність житловий
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, загальною площею 65,5 м2 ,
житловою - 33,8 м2 . Вирішено питання про
стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду, із ухваленням нового
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужував) передає другій
стороні (набувачеві) у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме
майно, яке має значну цінність, взамін
чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини; на вимогу набувача.
Договір довічного утримання (догляду)
припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх належних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність свої вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК
України).

Отже, з урахуванням підстав позову,
саме відповідач зобов'язаний довести
належне виконання умов договору
довічного утримання, що ним не
здійснено, зокрема, не подано жодного
доказу надання ОСОБА_4 щомісячного
матеріального забезпечення у розмірі
300 грн, а також іншого догляду
визначеного умовами договору.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що відповідач не виконує
умови договору довічного утримання, з
урахуванням вказаних норм
матеріального права, дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Костопільського районного
суду Рівненської області від 02 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді:
В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук