Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
"Білоцерківтепломережа" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом до відповідача
ОСОБА_1 посилаючись на те, що відповідач
не сплачує своєчасно кошти за надані
позивачем послуги з централізованого
опалення та підігріву води, в зв"язку з
чим за відповідачем утворився борг за
період з 01.11.2008 року по 01.11.2013 року в
розмірі 1 203,64 грн., оскільки відповідач
відмовляється добровільно погасити
борг, то позивач просив стягнути
вказану суму боргу з відповідача на
користь позивача в судовому порядку, а
також сплачений позивачем судовий збір
в сумі 229,40 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні надала заяву про уточнення
позовних вимог позивача та вказала на
те, що заборгованість відповідача
ОСОБА_1 за надані позивачем послуги з
централізованого опалення та
підігріву води за період з 01.05.2008 року
по 01.09.2012 року складає суму 1 166,78 грн.
Представник позивача просила стягнути
з відповідача на користь позивача 1 166,78
грн. заборгованості та 229 грн. 40 коп.
сплаченого позивачем судового збору.

Представник позивача підтримала у суді
вищевказані уточнені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 позов заперечував
посилаючись на те, що між сторонами
відсутні договірні стосунки, позивач у
спірний період не надавав відповідачу
вищевказані послуги у повному обсязі, а
також позивач у зв»язку з тим, що
послуги надавалися не в повному обсязі
не провів відповідні перерахунки, а
також позивачем незаконно нарахована
відповідачу абонплата в структурі
тарифу на послуги з опалення.
Відповідач просив застосувати строк
позовної давності до вищевказаних
позовних вимог позивача, бо позивач
пропустив строк позовної давності для
звернення до суду з вказаним позовом.

Заслухавши учасників процесу та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення.

Так в судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 02.03.2007
року нотаріально посвідченого
державним нотаріусом Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Магдич Т.І. в реєстрі № 1-879 і
право власності на вказану квартиру
зареєстроване за ОСОБА_1 в
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації 03.03.2007 року.
Наведене підтверджується копією
вищевказаного договору
купівлі-продажу квартири від 02.03.2007
року та копією витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно.

Згідно до розрахункового листа
абонента наданого позивачем за
квартирою АДРЕСА_2 мається
заборгованість за послуги з
централізованого опалення перед КП
"Білоцерківтепломережа" в сумі 1166,78 грн.
за період з 01.05.2008 року по 01.09.2012 року.

Відповідно до п. 5 ч.3 ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" від
24.06.2004 року, споживач зобов"язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

В ст. 526 ЦК України, вказано, що
зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону "Про
житлово-комунальні послуги", відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

В судовому засіданні встановлено, що
18.02.2008 року між КП
«Білоцерківтепломережа» в особі
директора Черненко В.В., та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір про надання послуг з
централізованого опалення та
підігріву води, за п.1 якого виконавець
зобов»язується надавати споживачеві
вчасно та відповідної якості послуги з
централізованого опалення та
підігріву води, а споживач
зобов»язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах,
передбачених договором, що вбачається
з копії цього договору.

В п. 9 цього договору вказано, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Оплата послуг здійснюється
споживачем не пізніше 20 числа місяця,
що настає за розрахунковим.

Згідно до п. 28 вказаного договору, цей
договір укладається на постійно і
набирає чинності з дня його укладення.

Учасники процесу ствердили у суді те,
що дійсно вказаний договір укладався і
підписувався сторонами по справі, а
також те, що вказаний договір сторонами
не розривався.

Таким чином судом встановлено, що у
спірний період, а саме: з 01.05.2008 року по
01.09.2012 року між сторонами існують
договірні відносини з приводу надання
позивачем відповідачу послуг з
централізованого опалення та
підігріву води.

Відповідач у суді ствердив, що він
проводив оплату вищевказаних послуг на
рахунок позивача і останній також
вказав на те, що заборгованість по
оплаті послуг з централізованого
опалення та підігріву води у
відповідача відсутня.

ОСОБА_1 в суді підтвердив те, що ним не
сплачувалася у спірний період
абонентська плата за опалення в сумі 1
166,78 грн., що не заперечувала
представник позивача.

В ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" зазначено
те, що споживач зобов"язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору, тобто
обов"язок укладення вказаного договору
законом покладається на споживача.

Заперечуючи позов відповідач ОСОБА_1
посилався на те, що позивачем незаконно
нараховується абонплата в структурі
тарифу на послуги з опалення.

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконання
вимог Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відповідно
до рішення Білоцерківської міської
ради від 23.12.2005 року №388 виконавцем
послуг централізованого опалення та
гарячого водопостачання у житловому
фонді комунальної власності м. Біла
Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що
підтверджується копією вказаного
рішення.

Згідно із Законами "Про місцеве
самоврядування в Україні" і "Про
місцеві державні адміністрації"
регулювання цін і тарифів за виконання
робіт та надання житлово-комунальних
послуг з урахуванням їхньої якості,
режиму надання належить до повноважень
місцевих державних адміністрацій та
органів місцевого самоврядування, які
мають право ухвалювати рішення про
запровадження тарифів на послуги
теплопостачання.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 7 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядуванння у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін /тарифів на
житлово-комунальні-послуги відповідно
до закону.

Згідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
ціни/тарифи на комунальні послуги
формуються і затверджуються
центральними органами виконавчої
влади, національними комісіями, що
здійснюють державне регулювання у
відповідних сферах, та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Як передбачено Законом "Про місцеве
самоврядування в Україні" /ст. 5/ до
системи органів місцевого
самоврядування належить міська рада і
виконавчий комітет ради.

Представником позивача було надано
суду копії рішень Білоцерківської
міської ради, виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради,
відповідно до яких були встановлені,
змінювалися тарифи на послуги з
опалення та підігріву холодної води по
м.Білій Церкві, і в структурі тарифу
плати за опалення у вищевказаних
рішеннях також була передбачена
абонентська плата, що підтверджується
матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що тарифи на послуги з опалення
та підігріву холодної води по м.Білій
Церкві запроваджені органами
місцевого самоврядування, що не
суперечить вимогам діючого
законодавства.

В ч. 1 ст. 144 Конституції України вказано,
що органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов"язковими
до виконання на відповідній території.

В судовому засіданні встановлено, що
21.06.2012 року Білоцерківською міською
радою було прийняте рішення за №646-27-VІ
"Про внесення змін в додаток 1 до
рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 11.10.2011
року №451 "Про встановлення тарифів на
послуги з опалення та підігріву
холодної води" відповідно до якого
відсутня абонплата, а передбачена
плата за опалення при наявності
лічильника теплової енергії: плата за
обсяг теплової енергії, спожитої для
систем централізованого опалення, грн.
за 1 Гкал 269,75 грн. з ПДВ. Вказане рішення
набрало чинності з 01.09.2012 року.

Так судом встановлено, що відповідно до
вищевказаного рішення Білоцерківської
міської ради за №646-27-VІ від 21.06.2012 року
відповідачу позивачем не
нараховується абонплата з 01.09.2012 року.
Наведене ствердили учасники процесу у
суді.

Ст. 162 ЖК України передбачено, що плата
за комунальні послуги в будинку
/квартирі/, що належить громадянинові,
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник
зобов"язаний утримувати майно, що йому
нале жить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п.18 Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМ України від
21.07.2005 року № 630, плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

При вирішенні спору судом враховуються
і ті обставини, що в договорі про
надання послуг, який укладено між
сторонами по справі 18.02.2008 року, в
структурі тарифу на послуги з опалення
та підігрів води зазначено абонентську
плату /п.5 договору/, а відповідач цей
договір підписав, що свідчить про те, що
він погодився з його умовами.

Відповідно до п.6 вказаного договору,
тарифи на послуги та їх загальна
вартість, що вказані в даному договорі,
змінюються рішеннями Білоцерківської
міської ради і є обов»язковими для
сторін за даним договором з моменту
введення іх в дію.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України,
зобов»язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов»язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов»язку.

За ст.526 ЦК України зобов»язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання
/неналежне виконання/.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов»язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд вважає
необґрунтованими посилання
відповідача на незаконність
встановлення в структурі тарифів на
послуги з опалення абонплати з підстав,
на які вказано вище, та вважає за
можливе стягнути з відповідача, як
споживача послуг з централізованого
опалення, на користь позивача,
заборгованість за надані послуги,
оскільки відповідач не виконує
належним чином свої зобов"язання за
договором щодо оплати наданих послуг
відповідно до затверджених в
установленому порядку тарифів.

Як встановлено в судовому засіданні,
фактично за квартирою АДРЕСА_2
рахується борг перед позивачем за
надані послуги з централізованого
опалення, який складається із
несплаченої відповідачем
заборгованості - абонентської плати,
яка передбачена у структурі тарифу
плати за опалення, в розмірі 1 166,78 грн.
за період з 01.05.2008 року по 01.09.2012 року, як
встановлено в суді, у вказаний період
відповідачем було сплачено
вищевказану абонентську плату в
повному обсязі за: січень 2012 року, лютий
2012 року, березень 2012 року, квітень 2012
року по 26,23 грн. щомісячно, що ствердили
сторони у судовому засіданні.
Представник позивача вказувала на те,
що сплачені відповідачем кошти по
абонплаті за січень, лютий, березень,
квітень 2012 року не ввійшли до суми
позову 1 166,78 грн. і за вказані місяці
позивач не просить стягувати з
відповідача кошти за абонплату.

Суд вважає, що саме КП БМР
"Білоцерківтепломережа" має право
вимагати стягнення заборгованості з
відповідача за надані останнім послуги
з централізованого опалення та
підігріву води, бо саме КП БМР
"Білоцерківтепломережа" являється
виконавцем послуг централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
житловому фонді комунальної власності
м.Біла Церква.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заборгованість відповідача, як
споживача послуг з централізованого
опалення та підігріву води, перед
позивачем за період з 01.05.2008 року по
01.09.2012 року, крім абонплати за січень,
лютий, березень, квітень 2012 року,
складає суму 1 166,78 грн., оскільки
відповідач не виконує свої
зобов"язання щодо оплати наданих
послуг відповідно до затверджених в
установленому порядку тарифів, тоді як
ці тарифи на послуги з опалення та
підігріву води є чинними, вони не
скасовані та не визнані незаконними.

Згідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

В ч. 1 ст. 264 ЦК України вказано, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
чи іншого обов"язку. В ч. 3 цієї ж статті
вказано, що після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідач ОСОБА_1 до винесення судом
рішення по справі заявив про
застосування судом позовної давності
до вищевказаних позовних вимог
позивача.

Згідно до матеріалів цивільної справи
№357/17643/13-ц 2/357/535/14 позивач 29.11.2013 року
надав суду свій вищевказаний позов до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, що
підтверджується штампом суду на
позовній заяві, відповідно до якого
вищевказана позовна заява була
зареєстрована канцелярією
Білоцерківського міськрайонного суду
29.11.2013 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду
з цим позовом 29.11.2013 року, тобто, з
пропуском трирічного строку позовної
давності, за період з 01.05.2008 року по
28.11.2010 року.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, оскільки за ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
від 27.06.2012 року скасовано судовий наказ
від 10.02.2012 року за заявою Комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення та
підігріву води з ОСОБА_1, що
підтверджується копією цієї ухвали.

Але відповідно до вимог ст. 264 ЦК
України позовна давність
переривається у разі пред"явлення
особою позову, а не у разі звернення до
суду особи із заявою про видачу
судового наказу.

Суд не приймає до уваги пояснення
представника позивача про те, що в
даному випадку перебіг позовної
давності переривався, оскільки позивач
звертався до суду із заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення та
підігріву води з ОСОБА_1

Так суд вважає, що звернення КП БМР
«Білоцерківтепломережа» до суду із
заявою про видачу судового наказу, який
судом скасовано, не зупиняє перебігу
позовної давності, до того ж, судовий
наказ скасовано 27.06.2012 року, а з даним
позовом до суду позивач звернувся
тільки 29.11.2013 року.

А тому з врахуванням всіх
вищенаведених правових норм, суд
вважає за можливе відмовити позивачу в
задоволенні позову за період з 01.05.2008
року по 28.11.2010 року в сумі 720,87 грн. у
зв"язку зі спливом позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заборгованість відповідача, як
споживача послуг з централізованого
опалення, перед позивачем за період з
29.11.2010 року по 01.09.2012 року складає суму
445,91 грн.

Зважаючи на вищевикладене та на те, що
ОСОБА_1 являється власником квартири
АДРЕСА_2, то за надані послуги з
централізованого опалення за період з
29.11.2010 року по 01.09.2012 року повинен бути
стягнутий з відповідача на користь
позивача борг в сумі 445,91 грн.

На підставі вищевикладеного суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 445 грн. 91 коп. боргу за
надані позивачем послуги з
централізованого опалення.

Суд також вважає, що з відповідача
необхідно стягнути на користь позивача
229,40 грн. судового збору.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача, про те, що між сторонами
відсутні договірні стосунки, про те, що
КП БМР «Білоцерківтепломережа» не
являється виконавцем послуг з
централізованого опалення, та про те,
що позивачем незаконно нарахована
відповідачу абонплата в структурі
тарифу на послуги з опалення, оскільки
ці заперечення спростовуються
вищевикладеними у рішенні суду
доказами.

Також суд не приймає до уваги
заперечення відповідача щодо того, що
договір укладений між сторонами 18.02.2008
року про надання послуг з
централізованого опалення та
підігріву води є нечинний, оскільки
його дія закінчилася, бо ці заперечення
також спростовуються вищевикладеними
у рішенні суду доказами.

Суд також не приймає до уваги
заперечення відповідача про те, що
позивач у спірний період не надавав
відповідачу вищевказані послуги у
повному обсязі, а також про те, що
позивач у зв»язку з тим, що послуги
надавалися не в повному обсязі не
провів відповідні перерахунки.

Так у п.п.5, 6 ч.1 ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що споживач має право на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством; на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. А відповідно до п.п. 1.6 ч.2 ст.21
цього Закону обов'язком виконавця є
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів; розглядати у
визначений законодавством термін
претензії та скарги споживачів і
проводити відповідні перерахунки
розміру плати за житлово-комунальні
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості.
При цьому в ст.18 Закону визначено, яким
чином оформляються претензії
споживача до виконавця в разі надання
неякісних послуг або не в повному
обсязі. Так, згідно приписів цієї
статті, акт - претензія складається
споживачем та представником виконавця,
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.

Аналогічні вимоги передбачені також
п.п.37,38 Правил надання населенню послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, на які вказано вище.

Відповідачем не було надано суду
жодних актів-претензій або інших
належних доказів, які б підтверджували
факт не надання, або надання не в
повному обсязі відповідачу КП БМР
"Білоцерківтепломережа" вищевказаних
послуг, тоді як згідно ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На підставі вищевикладеного та ст. 144
Конституції України, ст.162 ЖК України,
ст.ст. 256,257,261,264,267,322,509,526,610,629 ЦК України,
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" від 24.06.2004 року, Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМ України від
21.07.2005 року № 630, керуючись
ст.ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
"Білоцерківтепломережа" 445 грн. 91 коп.
заборгованості та 229 грн. 40 коп.
судового збору.

Відмовити Комунальному підприємству
Білоцерківської міської ради
"Білоцерківтепломережа" в задоволенні
іншої частини позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя А. В. Голуб