ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.Дарницький районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко
Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу за позовом ОСОБА_2 до
акціонерного товариства холдингова
компанія "Київміськбуд", треті особи:
публічне акціонерне товариство
акціонерний комерційний банк "Аркада",
Головне управління житлового
забезпечення про захист прав
споживача, визнання договору
недійсним, стягнення суми пені та
коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувсь до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
акціонерного товариства холдингова
компанія «Київміськбуд» про захист
прав споживача, визнання договору
недійсним, стягнення суми пені та
коштів.

В останній редакції позовних
вимог просив визнати недійсним договір
№ 928/ПД від 25.04.2013 року укладений між ПАТ
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
та ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 на
підставі довіреності № 569 від 22.08.2011
року, стягнути з ПАТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд» на користь
ОСОБА_2 кошти сплачені за договором №
928/ПД від 25.04.2013 року в розмірі 29 143, 72
грн., пеню в розмірі 300 000, 00 грн. та
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позов
підтримав та просив задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача акціонерного товариства
холдингова компанія «Київміськбуд» -
Мудрак Юрій Іванович у задоволенні
позову просив відмовити в повному
обсязі.

В судове засідання представник
третьоъ особи публічного акціонерного
товариства акціонерний комерційний
банк "Аркада" не зявився, направив на
адресу суду клопотання про розгляд
справи за відсутності третьої особи
(а.с. 136-137, 148, 178).

В судове засідання представник
третьої особи Головне управління
житлового забезпечення не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку (а.с. 133, 150).

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
представника відповідача Мудрак Юрія
Івановича, дослідивши матеріали
справи, вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

09 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ
АКБ «Аркада» укладено договір № 59493 про
участь у фонді фінансування
будівництва (а.с. 10).

Згідно Свідоцтва про участь у Фонді
фінансування будівництва виду А за
програмою АТХК «Київміськбуд» за
позивачем закріплено трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 1 034 208, 09
грн., запланованою датою введення
об'єкта будівництва в експлуатацію
визначено 30.09.2009 р. та запланованою
датою передачі об'єкта будівництва -
31.12.2009 р (а.с. 13).

Житловий будинок за вищезазначеною
адресою був введений в експлуатацію
08.11.2010 р., відповідно до Акту
приймання-передачі квартири інвестору
позивач прийняв вказану вище квартиру
(а.с.16).

Згідно свідоцтва про право власності
від 10 лютого 2011 року квартира АДРЕСА_2
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності (а.с. 81).

15 вересня 2011 року АТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд» направив лист
на ім'я ОСОБА_2 про необхідність
доплати 29 143, 71 грн., що є різницею між
вартістю квадратних метрів об'єкта
інвестування за його проектною
загальною площею та вартістю фактичної
загальної площі квартири за даними БТІ,
відповідно до п. 9.5 Договору (а.с. 14).

25 квітня 2013 року № 928/ПД укладено
договір між публічним акціонерним
товариством «Холдингова компанія
«Київміськбуд» та ОСОБА_2 згідно якого
ОСОБА_2 компенсує публічному
акціонерному товариству «Холдингова
компанія «Київміськбуд» різницю між
сплаченою ОСОБА_2 вартістю квадратних
метрів об'єкта інвестування за його
проектною загальною площею та вартістю
фактичної загальної площі квартири за
даними БТІ, яку ОСОБА_2 бажає набути у
власність з отриманням свідоцтва про
право власності (а.с. 78).

Згідно з квитанцією № 3241299 від 25
квітня 2013 року ОСОБА_2 сплатив ПАТ
«Холдингова компанія «Київміськбуд» 29
143,72 грн. згідно договору № 928/ПД від 25
квітня 2012 року (а.с. 79).

Так, відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків .

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним., якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Цивільним кодексом України, зокрема
статтями 202, 203, визначено, що правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Приписами ст. 233 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин, який
вчинено особою під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину. 2. При
визнанні такого правочину недійсним
застосовуються наслідки, встановлені
статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка
скористалася тяжкою обставиною,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки і моральну шкоду, що
завдані їй у зв'язку з вчиненням цього
правочину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» зазначено, що правочин
може бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Оскільки, позивач не довів факт
настання тяжкої обставини, то позовні
вимоги про визнання спірного договору
недійсним та стягнення 29 143,72 грн. не
підлягають задоволенню.

Окрім цього позивач просив стягнути з
відповідача пеню в розмірі 300 000,00 грн.,
посилаючись на Закон України «Про
захист прав споживачів».

Однак, суд не може погодитися з даними
обґрунтуванням позивача, виходячи з
наступного.

Правовідносини які склалися між
сторонами регулюються Законом України
«Про фінансово - кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю», який
встановлює загальні принципи, правові
та організаційні засади залучення
коштів фізичних і юридичних осіб
управління з метою фінансування
будівництва житла та особливості
управління цими коштами, а також
правові засади та особливості випуску,
розміщення та обліку сертифікатів
фонді операцій з нерухомістю.

Що стосується посилань позивача
та його представника на порушення прав
позивача як споживача на підставі ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку з наданням йому
послуг по спорудженню житла суд вважає
їх також безпідставними, оскільки
базуються на власному припущенні та
суб'єктивному тлумаченні положень
цього Закону.

Так, в преамбулі Закону України
«Про захист прав споживачів»
визначено, що він регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Відповідно до роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів», Закон не
визначає певних меж своєї дії, судам
слід мати на увазі, що до відносин, які
ним регулюються, належать, зокрема ті,
що виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму ( в
тому числі найму (оренди) жилого
приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду ( в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).
Відносини щодо захисту прав споживачів
можуть виникати також з актів
законодавства або з інших угод, які не
суперечать Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати:1)
безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк;2) відповідного
зменшення ціни виконаної роботи
(наданої послуги); 3) безоплатного
виготовлення іншої речі з такого ж
матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи; 4)
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи; 5) реалізації
інших прав, що передбачені чинним
законодавством на день укладення
відповідного договору. Зазначені
вимоги підлягають задоволенню у разі
виявлення недоліків під час приймання
виконаної роботи (наданої послуги) або
під час її виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

Проте, відповідач не
виконував для позивача жодні роботи та
не надавав послуги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Суд, вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
позивач не надав письмових доказів на
підтвердження своїх позовних вимог та
у задоволені позову слід відмовити
повністю.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 202, 203, 233, 626, 638 ЦК
України, п. 23 Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.ст.
3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до
акціонерного товариства холдингова
компанія "Київміськбуд", треті особи:
публічне акціонерне товариство
акціонерний комерційний банк "Аркада",
Головне управління житлового
забезпечення про захист прав
споживача, визнання договору
недійсним, стягнення суми пені та
коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: