АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/347/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа 2-811/11
Категорія - земельні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 02 квітня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про розподіл в натурі домоволодіння, що
знаходиться у спільній частковій
власності та визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що йому на праві
власності належить 182/300 або 61/100 частин
жилого будинку по АДРЕСА_1 У вказаному
жилому будинку він зареєстрований та
проживає разом зі своєю сім'єю. Інші
118/300 частин домоволодіння, а саме:
житловий будинок «К-1» з прибудовами,
льох літ. «О», 1/2 частина сараю літ. «Н»
належить відповідачу. Він займає
будинок літ. «А-1», відповідач - будинок
літ. «К-1». Просив виділити йому
належні йому на праві власності 61/100
частин: житловий будинок літ. «А1»
площею 43,7 кв. м та надвірні будівлі, а
всього виділити йому будівель та
споруд на суму 141 616 грн., що менше його
ідеальної частки на 1709 грн. та
становить 60/100 частин замість належної
йому 61/100 частини зазначеного жилого
будинку. ОСОБА_2 просив виділити у
житловому будинку належні йому за
правом власності 39/100 (118/300) частин,
житловий будинок літ. «К-1» площею 36,8 кв.
м з надвірними будівлями, а всього
просив йому виділити будівель та
споруд вартістю 93343 грн., що більше його
ідеальної частки на 1709 грн, та
становить 40/100 частин, замість належних
йому 39/100 частин зазначеного жилого
будинку. Також просив перерозподілити
ідеальні частки у праві власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 та вважати
належними: йому -60/100 частин жилого
будинку, замість 61/100 частини, що
належала раніше. ОСОБА_2 - 40/100 частин,
замість 39/100 частин, що належали раніше:
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
компенсацію у розмірі 5 583 грн:
припинити право спільної часткової
власності на жилий будинок по АДРЕСА_1;
визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 1 022 кв. м по
АДРЕСА_1, відповідно до ідеальних
часток у праві власності на
домоволодіння та виділити йому у
користування земельну ділянку площею
623 кв. м, у тому числі земельну ділянку
спільного користування площею 326 кв. м;
виділити ОСОБА_2 у користування
земельну ділянку площею 399 кв. м, у тому
числі земельну ділянку спільного
користування площею 32,6 кв. м. за
варіантом № 2 судової
будівельно-технічної експертизи № 4445
від 15 жовтня 2012 року.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 2 квітня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Виділено у
володіння ОСОБА_3 у домоволодіння по
АДРЕСА_1, на належну йому за правом
власності 61/100 (182/300) частину: житловий
будинок літ. «А-1» (приміщення 1-2, 1-3, 1-4,
1-5) площею 34,7 кв. м, вартістю 36 017 грн;
надвірні будівлі. Усього виділено йому
будівель і споруд вартістю 141 616 грн, що
менше його ідеальної частки на 1 709 грн
та ставить 60/100 частини жилого будинку
замість належної йому 61/100 частини
зазначеного жилого будинку. Виділено у
володіння ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 на належну
йому за правом власності 39/100 (118/300)
частину житлового будинку літ. «К-1»
(приміщення 2-1, 2-2, 2-5) площею 36,8 кв. м,
вартістю 55 562 грн та надвірні будівлі.
Всього відповідачу ОСОБА_2 виділено
будівель та споруд вартістю 93 343 грн, що
більше його ідеальної частки на 1 709 грн
та становить 40/100 частин, замість
належних йому 39/100 частин зазначеного
жилого будинку. Перерозподілено
ідеальні частки у праві власності на
жилий будинок по АДРЕСА_1 та вирішено
вважати належними: ОСОБА_3 -60/100 частин
жилого будинку, замість 61/100 частини, що
належала раніше ОСОБА_2 - 40/100 частин,
замість 39/100 частин, що належали раніше.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
компенсацію у розмірі 5 583 грн.
Припинено право спільної часткової
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1.
Визначено порядок користування
земельною ділянкою площею 1022 кв. м по
АДРЕСА_1, відповідно до ідеальних
часток у праві власності на
домоволодіння та виділено ОСОБА_3 у
користування земельну ділянку площею
623 кв. м, у тому числі земельну ділянку
спільного користування площею 32,6 кв. м.
Виділено ОСОБА_2 у користування
земельну ділянку площею 399 кв. м, у тому
числі земельну ділянку спільного
користування площею 32,6 кв. м, у тому
числі земельну ділянку спільного
користування площею 32,6 кв. м за
варіантом № 2 судової
будівельно-технічної експертизи № 4445
від 15 жовтня 2012 року. Границю
користування земельною ділянкою
проведено в точках «А», «Б», «В», «Г»,
«Д», «Е», «Ж». Земельна ділянка спільно
користування обмежено точками «А», «Б»,
«В», «Г», «Д», «Е» та стінами будівель і
споруд. Точки «А» і «Б» розташовані на
межі земельної ділянки по червоній
лінії (вул. Озерна) та ділять цю межу на
три відрізки довжинами 6,95 м, 3,2 м, 16,55 м.
Точка «Ж» розташована на тильній межі
земельної ділянки та ділить цю межу на
два відрізки довжинами 10,10 м 9,4 м.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 17 червня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду Харківської
області від 17 червня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
апеляційного суду.

Не погоджуючись з рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 2 квітня 2013 року ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
зазначене судове рішення скасувати,
справу провадженням - закрити. При
цьому посилався на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, на недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вважав що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув увагу на
те, що будинок «К-1» являється
маломірним, неможливо залишати будинок
йому, а надвірні будівлі, які
відносяться до будинку «К- 1» та
земельну ділянку ОСОБА_3; що у разі
неможливості реального розподілу
будинку «К-1» ОСОБА_3 мав претендувати
тільки на компенсацію за 1/3 частину
вартості будинку та надвірних
будівель.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги. Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, що
з'явились, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
поділ жилого будинку слід проводити
згідно варіанту № 2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 4445
від 15 жовтня 2012 року, оскільки
експертиза проведена відповідно до
вимог закону в межах заявлених
позовних вимог на підставі оцінки
нерухомого майна, що міститься у
технічному паспорті. Для здійснення
даного варіанту розподілу у житлових
будинках переобладнання проводити не
потрібно. Також експертом визначена
компенсація, на отримання якої
співвласник згоден.

Судова колегія вважає, що такі висновки
суду відповідають обставинам справи та
ґрунтуються на законі.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що жилий будинок по
АДРЕСА_1 згідно з правовстановлюючими
документами належить двом власникам:
ОСОБА_3 - 182/300 частини та ОСОБА_2 -118/300
частини.

ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить 41/100 частина домоволодіння по
вулиці АДРЕСА_1 на підставі договору
довічного утримання, посвідченого
22.12.2001 р. приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4, р. №5570 та 59/300 частин того ж
домоволодіння на підставі рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 23.06.2009 року. Право власності
було зареєстровано у встановленому
законом порядку. Загальна частка
ОСОБА_3 у праві власності на зазначене
домоволодіння становить 182/300 частки
або 61/100 частина. ОСОБА_3 зі своєю сім'єю
постійно проживає та зареєстрований у
зазначеному домоволодінні, іншого
житла не має.

118/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2 на підставі рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 21.06.2011 р. Відповідач також
постійно проживає у домоволодінні.

У власності та користуванні позивача
за договором довічного утримання від
22.12.2001 г. знаходяться такі будови та
будівлі: житловий будинок літ. «А-1». з
прибудовами, житловою площею 28.9 кв.м.
гараж літ. «Д». льох літ. «Ж» 1/2 частина
сараю літ. «Н» що складають 41/100 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1 Спадкові 59/300
частини, які йому належать за рішенням
Червонозаводського районного суду від
25.06.2009 р. перебувають у користуванні
відповідача. Відповідач користується у
домоволодінні житловим будинком літ.
К-1 з прибудовами, льохом літ. «О» 1/2
частиною сараю літ. «Н» та не бажає в
добровільному порядку виділяти
належну позивачу частку, у зв'язку з чим
він змушений ввернутись до суду із
зазначеним позовом.

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має
право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності, в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України, згідно з частиною першою якої
подільною є річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення.

За відсутності згоди співвласників про
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Згідно з положеннями ст. ст. 183, 364, 367 ЦК
України, виділ частки в натурі (поділ
будинку) може мати місце за наявності
технічної можливості виділення кожній
із сторін відокремленої частини
будинку із самостійним виходом
(квартири), яка відповідає розміру їх
часток у приватній власності або
наявності технічної можливості
переобладнання будинку в ізольовані
квартири.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 7 постанови № 7 від 4 жовтня
1991 року «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» в спорах про поділ будинку в
натурі учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з врахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

При поділі жилого будинку суд
зобов'язаний зазначити в рішенні, яка
відокремлена (ізольована після
переобладнання) частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також, які
підсобні будівлі передаються власнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Частиною 4 ст. 120 ЗК України передбачено,
що у разі набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди.

Згідно п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» у справах за позовом учасників
спільної власності на землю про
встановлення порядку володіння й
користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташовані належні
їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди суд з'ясовує і враховує
можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки,
в разі неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

Також, у п. 21 вказаної Постанови
зазначено, що виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до ст. 88 ЗК України бере до
уваги цю угоду при вирішенні спорів як
між ними самими, так і за участю осіб,
котрі пізніше придбали відповідну
частку в спільній власності на землю
або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов'язковою.
Це правило стосується тих випадків,
коли жилий будинок було поділено в
натурі. Суд може не визнати угоду про
порядок користування земельною
ділянкою, коли дійде висновку, що угода
явно ущемляє законні права когось із
співвласників, позбавляє його
можливості належно користуватися
своєю частиною будинку, фактично
виключає його з числа користувачів
спільної земельної ділянки, суперечить
архітектурно-будівельним, санітарним
чи протипожежним правилам. Якщо до
вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
правильно виходив з положень
зазначених норм діючого законодавства,
правильно оцінив обставини справи,
обґрунтовано в основу рішення поклав
саме варіант № 2 судової
будівельно-технічної експертизи № 4445
від 15 жовтня 2012 року, як такий, що
якнайбільше наближений до розміру
ідеальних часток співвласників.

Відповідач в апеляційній скарзі
посилається на те, що будинок літ. К-1 є
маломірним, тому реальний розподіл
домоволодіння неможливий. Однак такі
доводи суперечать обставинам справи,
оскільки спір виник з приводу всього
домоволодіння, будинок літ. К-1 в цілому
виділений відповідачу.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -