________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3122/13-ц
Провадження № 2/520/1071/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє від імені та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє від імені та в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про вселення, та
просить вселити неповнолітню дитину
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивачки посилається на
те, що ОСОБА_1 є матір'ю неповнолітньої
ОСОБА_2. Донька позивачки зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка та її
донька довгий час проживали в спірній
квартирі. За даною адресою проживають
відповідачі, які чинять перешкоди у
проживанні в спірній квартирі, та
позивачка з донькою змушена часто
переїздити з квартири на квартиру.
Позивачка просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 (яка також
представляла інтереси ОСОБА_5) позовні
вимоги не визнала; заявила, що її онука
ОСОБА_2 буде проживати у спірній
квартирі після смерті відповідачки.
Також стверджувала, що ОСОБА_1 придбала
разом із чоловіком ОСОБА_6 трикімнатну
квартиру, тобто дитина забезпечена
житлом.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
судове засідання не з'явилися.

Вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,
що 06 грудня 2011 року ухвалою Київського
районного суду м.Одеси по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради про усунення
перешкод у користуванні житловою
площею та вселення було визнано та
затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, згідно з якою: ОСОБА_1
відмовляється від своїх вимог до
ОСОБА_3 та добровільно знімається з
реєстраційного обліку в квартирі за
АДРЕСА_1, при цьому її донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишається
зареєстрованою в зазначеній квартирі;
ОСОБА_1 не висловлює жодних вимог та
претензій матеріального та грошового
характеру по відношенню до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5; ОСОБА_3 відмовляється
від позовних вимог до ОСОБА_1, після
чого, квартира що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, підлягає
приватизації в державних органах
приватизації та реєстрації нерухомого
майна, на всіх зареєстрованих в
квартирі осіб, а саме - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5. ОСОБА_2 в рівних частинах, тобто
кожній зареєстрованій особі має
належати 25/100 або 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1, на правах приватної спільної
часткової власності; строк виконання
угоди встановлюється в три календарних
місяці, перебіг якого починається з
наступного дня після визнання судом
даної мирової угоди.

ОСОБА_1 зі свого боку виконала
умови мирової угоди

Згідно довідки №226 від 21.03.2013 року
вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована з
05.03.2010 року зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

Як випливає з актів, складених з
приводу недопуску до житлового
приміщення, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не
дозволяли ОСОБА_1 та іі неповнолітній
доньці ОСОБА_2 заходити до даної
квартири (а.с. 7, 40).

Як визначає ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення

мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником

або наймачем.

Необхідність в особливому захисті
дитини була передбачена в Женевській
декларації прав дитини 1924 року і
Декларації прав дитини, прийнятій
Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959
року, та визнана в Загальній
декларації прав людини, в Міжнародному
пакті про громадянські і політичні
права (зокрема, в статтях 23 і 24), в
Міжнародному пакті про економічні,
соціальні і культурні права (зокрема, в
статті 10), а також у статутах і
відповідних документах
спеціалізованих установ і
міжнародних організацій, що
займаються питаннями благополуччя
дітей, беручи до уваги, що, як
зазначено в Декларації прав
дитини,"дитина, внаслідок її фізичної
і розумової незрілості, потребує
спеціальної охорони і піклування,
включаючи належний правовий захист як
до, так і після народження".

Відповідачами не надано до суду
доказів, які підтверджують наявність у
ОСОБА_1 житла, не доведена
забезпеченість дитини житлом.

Згідно зі Свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у Суворовському районі Одеського
міського управління юстиції 20 липня 2012
року, актовий запис № 207, шлюб між
ОСОБА_6 і ОСОБА_1 розірвано.

Таким чином, оцінивши докази у їх
сукупності, виходячи з найвищих
інтересів дітини, запобігаючи дитячої
безпритульності, враховуючи принцип
справедливості та розумності, суд
приходить до висновку щодо доцільності
вселення ОСОБА_2 у квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3,
212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Вселити неповнолітню дитину
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Коваленко О. Б.