АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1305/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/682/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А. В.
Доповідач Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Хіль Л.М.,

суддів: Мартєва С.Ю.,Чічіля В.А.,

за участю
секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
27 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вище зазначеним позовом
відповідно до вимог якого прохала
стягнути з відповідача ОСОБА_2 1791 грн.
96 коп. матеріальної, 5000 грн. моральної
шкоди та 2500 грн. витрат на правову
допомогу. В обґрунтування позовних
вимог вказувала, що 30 вересня 2012 року в
с. П'ятихатки Кременчуцького району, на
святкуванні дня визволення села між
нею та відповідачем і його подругою
ОСОБА_3 виникли сварка та бійка, під час
якої відповідачем по справі їй
спричинені легкі тілесні ушкодження,
що потягли короткочасний розлад
здоров'я. Вказує, що діями відповідача
їй заподіяна матеріальна шкода у
вигляді понесених витрат на лікування
та моральна шкода у зв'язку з
перенесеною фізичною біллю та
переживаннями пов'язаними з
протиправною поведінкою ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
заперечуючи нанесення позивачці
тілесних ушкоджень.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27
листопада 2013 року позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1791
гривень 96 копійок завданої
матеріальної шкоди, 2000 гривень
завданої моральної шкоди та 1000 гривень
витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

З вказаним рішенням не погодилися
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
посилається на необґрунтованість
судового рішення прохає його
скасувати і ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує на: безпідставне
посилання суду першої інстанції на
історію хвороби № 4330 як доказу та
залишення виписки №4330 без оцінки;
ґрунтування рішення суду першої
інстанції на припущеннях в частині
встановлення причин появи тілесних
ушкоджень у ОСОБА_1; безпідставне не
взяття до уваги суду показань свідків
ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_3; безпіставне
взяття до уваги показання свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8; безпідставне
віднесення до витрат пов'язаних з
лікуванням благодійних внесків та ін;
відсутність доказів надання позивачці
правової допомоги фахівцями у галузі
права; неврахування поведінки ОСОБА_1
при визначенні розміру моральної
шкоди.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі прохає
змінити рішення суду, виключивши з його
описової частини посилання на те, що
ОСОБА_1 спровокувала конфлікт з нею,
а вона нанесла їй удар в обличчя,
вказує на недоведеність цих обставин.
Крім того, вказує, що суд при
ухваленні рішення вирішив про її
права та обов,язки, хоча вони не були
предметом розгляду по справі, а вона
не брала участь у розгляді справи,
апеляційна скарга подана нею
відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Однак зазначеним вимогам ухвалене в
справі судове рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позовні
вимоги позивачки ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що
позивачкою доведені заявлені позовні
вимоги та є достовірно встановленою
обставина завдання їй тілесних
ушкоджень ОСОБА_2, а відтак він є
винною особою та відповідно до
ст..ст. 1166, 1167 ЦК України несе
цивільну відповідальність за
завдання матеріальної та моральної
шкоди.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується.

Фактично є встановленим та
підтверджено матеріалами цивільної
справи та дослідженими матеріалами
кримінального провадження №0000182,
що 30 вересня 2012 року в с. П'ятихатки
Кременчуцького району, на святкуванні
дня визволення села між ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мала місце взаємна
сварка та бійка, під час якої ОСОБА_1
спричинені легкі тілесні ушкодження,
що потягли короткочасний розлад
здоров'я.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 судом першої інстанції в основу
рішення покладено матеріали
кримінального провадження №0000182,
матеріали цивільної справи та аналіз
показань свідків.

У відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на припущенні факту
завдання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
ОСОБА_1 внаслідок чого їй завдана
матеріальна шкода у вигляді витрат
на лікування та моральна шкода
внаслідок отримання фізичного болю
та страждань , поскільки даний факт
не є встановленим матеріалами
кримінального провадження через
закриття даного провадження у зв'язку з
відмовою потерпілої ОСОБА_1 від
обвинувачення та відсутності
безперечних доказів при розгляді
справи по суті в суді першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода відшкодовується особою,
яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень наданих у п.2
ПП Верховного Суду України №6 від
27.03.1992р. шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Таким чином, необхідною умовою
відшкодування шкоди є встановлення
вини особи.

Колегія суддів вважає, що матеріали
цивільної справи не містять
беззаперечних доказів вини ОСОБА_2, що
не враховано судом.

Показання свідків з боку позивача та
відповідача суперечать один одному.

Відповідно до ст..212 ЦПК жоден доказ не
має для суду наперед встановленого
значення, однак суд першої інстанції не
вказав підстав для врахування показань
свідків зі сторони позивача та не
взяття до уваги показань свідків зі
сторони відповідача. Крім того, судом
не надана оцінка розбіжностям, що
містяться в показаннях свідків.

Судом першої інстанції надана оцінка
діям ОСОБА_3, яка не брала участь у
розгляді справи.

Судом безпідставно дана оцінка її діям
із зазначенням того, що нею наносились
тілесні ушкодження ОСОБА_1 Дані
обставини не були предметом судового
розгляду та судом не досліджувались.

Вирішуючи питання про стягнення на
користь ОСОБА_1 витрат на правову
допомогу в розмірі 1000 грн. як
складову судових витрат, судом
першої інстанції не враховано, що
договір укладено на надання
консультаційних та юридичних послуг
щодо представництва інтересів ОСОБА_1
по кримінальній справі щодо
заподіяння їй тілесних ушкоджень.

З врахуванням вищевикладеного, колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції внаслідок недоведеності
обставин, що мають значення для справи
і які суд вважав встановленими,
прийняте помилкове рішення про
часткове задоволення позову, яке у
відповідності до приписів ст. 309 ч.1,3
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 , 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 27 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :

Л.М. Хіль

Судді:

С.Ю. Мартєв

В.А.
Чічіль