Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/362/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

22.01.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Пищиди
М.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Ніка» на ухвалу Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 19
грудня 2013 року про забезпечення позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРИ СТАР Трейдінг»
до ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Ніка» про стягнення боргу,
штрафу та відсотків за користування
чужим майном, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом про солідарне стягнення з
ОСОБА_2 та товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Ніка» боргу в сумі 1485782,00 грн.;
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Ніка» штрафу у розмірі 760000,00
грн. та відсотків за користування
чужими коштами в сумі 412273,96 грн.

Одночасно позивачем подано заяву
про вжиття заходів забезпечення його
позову шляхом накладення арешту на
зерно кукурудзи в кількості 9801460 кг, що
належить ТОВ «Агропромислова компанія
«Ніка» та знаходиться на елеваторі за
адресою: м. Кіровоград, селище Нове, вул.
Ливарна, 1-Р.

Заява про забезпечення позову
мотивована тим, що відповідачі можуть
вчинити дії, направлені на відчуження
майна, що утруднить виконання рішення
суду.

Ухвалою Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 19.12.2013 року в
забезпечення позову накладено арешт на
зерно кукурудзи в кількості 9801460 кг, що
належить ТОВ «Агропромислова компанія
«Ніка» та знаходиться за адресою: м.
Кіровоград, селище Нове, вул. Ливарна,
1-Р.

ТОВ "Агропромислова компанія
"Ніка" звернулось із апеляційною
скаргою, в якій з підстав порушення
судом норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати зазначену ухвалу та
відмовити у задоволенні заяви про
забезпечення позову. Зазначає, що ціна
арештованого майна значно вища, ніж
сума боргу, про стягнення якого
ставиться питання; частина зерна, на
яке накладено арешт, є предметом
застави.

Колегія суддів, заслухавши
представника ТОВ "Агропромислова
компанія "Ніка", який підтримав доводи
своєї скарги, представника "ТРИ СТАР
Трейдінг", який заперечував проти її
задоволення , вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України
єдиною підставою для забезпечення
позову є відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.

Згідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 5 ст.
153 ЦПК України заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа,
без повідомлення відповідача, про
вжиття заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, яку надсилає
заявнику після її постановлення, а
особі, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову, після її
виконання.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Постановляючи ухвалу про
забезпечення позову, суд першої
інстанції визнав обґрунтованими
доводи позивача, викладені у заяві про
забезпечення позову про те, що
предметом позову є стягнення значних
грошових коштів, відповідач не бажає
виконувати свої зобов»язання,
внаслідок чого розмір штрафних санкцій
збільшується, при цьому має можливість
здійснити будь-які дії щодо відчуження
і приховування належного йому майна, що
у майбутньому утруднить чи зробить
неможливим виконання рішення суду.

З долучених до матеріалів справи
копій документів: претензійного листа
(а.с.15-16), витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (а.с.38), договору застави (а.с.68),
вбачається, що після пред"явлення
позивачем вимог (претензії) про
виконання спірного зобов"язання
відповідачем було укладено договір
застави належного йому рухомого майна,
що підтверджує наявність зазначених в
ухвалі суду підстав для вжиття заходів
забезпеченння даного позову.

Суд першої інстанції з
дотриманням норм процесуального права,
які встановлюють підстави і порядок
забезпечення позову (ст.ст. 151-153, 156 ЦПК
України), обґрунтовано задовільнив
заяву позивача про забезпечення його
позову шляхом накладення арешту на
належне відповідачеві рухоме майно.

Суд, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, пересвідчився,
зокрема в тому, що між сторонами дійсно
виник спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясував обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач, позовним вимогам.

Належних доказів оцінки
спірного рухомого майна, наявності
іншого рухомого, нерухомого майна або
коштів, достатніх для забезпечення
вимог позивача, відповідачі не надали,
не встановлено таких і судом, тому
колегія суддів відхилила доводи
апелянтів про не співмірність вжитих
заходів забезпечення позову.

Таке рішення не позбавляє права
відповідача надавати до районного суду
докази про вартість належного їм
арештованого майна та заявляти про
скасування вжитих заходів
забезпечення позову щодо майна,
вартість якого перевищує розмір
заявленого позову.

Особи, які не є стороною і не
беруть участі у справі, про яких
зазначив апелянт, свої права
застводержателя можуть захищати у
інший передбачений законом спосіб,
зокрема, шляхом звернення до суду з
позовом про звільнення заставленого
майна з-під арешту.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність та
законність прийнятого судом судового
рішення щодо забезпечення позову.

Підстав для скасування ухвали
суду першої інстанції та постановлення
нової ухвали про відмову у задоволенні
заяви позивача про забезпечення позову
колегія суддів не вбачає.

Ухвала колегії суддів
апеляційного суду не перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
відповідно до ст. 324 ЦПК України у
касаційному порядку оскарженню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія «Ніка»
відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: