Справа №577/4832/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Буток Т. А.Номер провадження
22-ц/788/194/14 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

23 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на ухвалу Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 грудня 2013 року про залишення
позовної заяви без розгляду

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3

про звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що з ПМП "Істок" 10.09.2007
року укладено кредитний договір,
згідно з умовами якого позичальнику
було надано кредитні кошти в сумі 850000
грн. В забезпечення виконання
зобов'язань за договором між банком та
відповідачкою було укладено іпотечний
договір, згідно з яким ОСОБА_3 передала
в іпотеку ціле вбудоване приміщення
магазину, загальною площею 204,0 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці Конотопської
міської ради. Позичальник свої
зобов'язання за договором не виконав,
внаслідок чого виникла заборгованість
в сумі 1683187,42 грн., відповідач борг також
не сплатила, тому банк просить звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності на нерухоме
майно.

Ухвалою Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 04 грудня 2013
року позов ПАТ «Укрсоцбанк» залишено
без розгляду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк».
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначену ухвалу скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до місцевого суду.

Вказує, що домовленість сторін
кредитного договору про передачу спору
на розгляд до третейського суду не є
відмовою від права на звернення до суду
першої інстанції з позовом. Крім того,
вважає, що справи у спорах щодо
нерухомого майна не підлягають
розгляду в третейському суді.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність й
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
положення укладеної між сторонами
кредитної угоди містять третейське
застереження, від відповідачки до
початку з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами, надійшло
заперечення проти вирішення спору у
суді, що є підставою для залишення
позову без розгляду відповідно до п.6 ч.1
ст.207 ЦПК України.

Проте, вказану ухвалу не можна вважати
законною, оскільки вона постановлена з
порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо між сторонами
укладено договір про передачу спору на
вирішення до третейського суду і від
відповідача надійшло до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами заперечення
проти вирішення спору в суді.

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду (ст. 17 ЦПК
України) не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом, разом з
тим пред'явлення позову до суду за
наявності такого договору не дає
підстав для повернення заяви чи
відмови у відкритті провадження у
справі (ст.ст. 121, 122 ЦПК України), за
винятком передбаченого п.6 ч.І ст.207 ЦПК
України обов'язку суду залишити заяву
без розгляду, якщо від відповідача
надійшло до початку з'ясування
обставин у справі заперечення проти
вирішення спору в суді.

З матеріалів справи вбачається, що п.6.2
ст.6 договору відновлюваної кредитної
лінії №750/1-133 від 10 вересня 2007 року та
п.5.2 ст.5 іпотечного договору з майновим
поручителем від 10 вересня 2007 року
містять положення, за якими у випадку
неможливості вирішення спору між
сторонами договору шляхом переговорів,
спір вирішується одноособово суддями
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків (а.с.26).

Таким чином, вказані вище правочини
містять третейське застереження.

Положеннями Закону України «Про
третейські суди» від 11 травня 2004 року
№1701-IV передбачене право фізичних та
юридичних осіб вирішувати будь-які
цивільні та господарські спори в
третейському суді за наявності
домовленості про це (ст.ст.5. 6).

Проте, помилковим є висновок місцевого
суду про те, що на момент укладення
кредитного договору та договору
іпотеки (10 вересня 2007 року) діяли
положення зазначеного Закону у
редакції від 15 березня 2006 року і не
містили винятків щодо розгляду спорів
щодо нерухомого майна, які внесені
згідно із Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів» від 05 березня 2009
року №1076-VI та діють з 31 березня 2009 року.

Згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України провадження
у цивільних справах здійснюється
відповідно до законів, чинних на час
вчинення окремих процесуальних дій,
розгляду і вирішення справи.

З роз'яснень, викладених в Постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
вбачається, що за наявності у
кредитному договорі третейського
застереження (окремої третейської
угоди) при вирішенні спору суд має
враховувати внесені зміни до ч.1 ст.6
Закону, якими передбачений перелік
справ, що не підлягають розгляду
третейськими судами. Тому за наявності
вказаного третейського застереження
(окремої третейської угоди) залишення
позовної заяви споживача без розгляду
на підставі пункту 6 частини першої
статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі
заяви підлягають вирішенню і за
наявності з цього приводу рішення
третейського суду, прийнятого за
межами його компетенції.

За таких обставин та враховуючи, що на
момент розгляду справи діяли положення
закону про відсутність компетенції в
третейських судів на розгляд справ у
спорах щодо нерухомого майна, законних
підстав для залишення позову ПАТ
«Укрсоцбанк» без розгляду суд не мав,
тому ухвала суду першої інстанції, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі та постановлена з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання,
підлягає скасуванню і направленню
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції на підставі
вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 04 грудня 2013
року скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -