Справа № 206/4018/2012 Провадження №
22-ц/772/557/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Луценко Л. В.Категорія: 34
Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 02 квітня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині
стягнення матеріальної шкоди,-

встановила:

13 червня 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
солідарне стягнення шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки. Позовні
вимоги обґрунтовував тим, що 10 липня 2011
року в 00 год. 10 хв. у м. Вінниці по
вул. Коцюбинського сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортних засобів:
автомобіля «ВАЗ- 21101», д.н.з. НОМЕР_1
належного на праві власності ОСОБА_3,
під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля
«Daewoo Lanos», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортним
засобам були завдані механічні
пошкодження. 21 липня 2011 року
постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
124 КУпАП. Вартість відновлювального
ремонту пошкодженого автомобіля «Daewoo
Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 2078
від 26 листопада 2011 року становить
16 536 грн. 29 коп. 26 грудня 2012 року Моторним
(транспортним) страховим бюро України
виплачено позивачу страхове
відшкодування у розмірі 11 133 грн. 17 коп.
Крім того, позивач є фізичною особою -
підприємцем та здійснює внутрішні
перевезення пасажирів на таксі на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_3 від 24 травня 2007 року. У
період з 10 липня 2011 року по 03 вересня 2011
року позивач не працював, у зв'язку з
ремонтом автомобіля, тому не отримав
дохід (упущену вигоду) за вказаний
період у розмірі 14 960 грн. У зв'язку з
викладеним, з урахуванням уточнених
позовних вимог, позивач просив
стягнути на його користь солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 майнову шкоду у
розмірі 5 403 грн. 12 коп., упущену вигоду у
розмірі 14 960 грн., моральну шкоду у
розмірі 1000 грн. та судові витрати.

Заочним Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 02 квітня 2013
року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у
розмірі 5403 грн. 12 коп. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 упущену вигоду в
розмірі 14 960 грн. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23 липня 2013 року заочне
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 02 квітня 2013
року у частині задоволення вимог про
солідарне стягнення майнової та
моральної шкоди, упущеної вигоди та
судових витрат з ОСОБА_3 та у частині
стягнення майнової шкоди та упущеної
вигоди з ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення про відмову у
позові. В частині стягнення моральної
шкоди з ОСОБА_2 заочне рішення суду
змінено, зменшено розмір моральної
шкоди з 1000 грн. до 500 грн. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 23 липня 2013 року в частині
відмови у позові про стягнення
майнової шкоди скасовано, справу в цій
частині направлено на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
просять рішення суду в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову до неї, а в
частині вимог до ОСОБА_2 позов
задовольнити частково, стягнувши
матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн.,
моральну шкоду 500 грн.,
витрати на правову допомогу 500 грн. та
судові витрати відповідно до
задоволених вимог, а в решті вимог
відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції дійшла висновку, що
скаргу слід задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем доведено наявність підстав
для солідарного відшкодування
завданої шкоди власником
транспортного засобу та особою, яка
керувала ним під час
дорожньо-транспортної пригоди, а також
виходив з доведеності розміру
матеріальної та моральної шкоди.

З такими висновками суду в повній мірі
погодитися неможливо.

Судом по справі встановлено, що 10 липня
2011 року о 00 год. 10 хв. в м.
Вінниці по вул. Коцюбинського ОСОБА_2,
керуючи автомобілем ВАЗ 21101, д.р.н.
НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3,
порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого допустив
зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos»,
д.р.н.НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4

Внаслідок ДТП транспортним засобам
були завдані механічні пошкодження.

Постановою Замостянського районного
суду Вінницької області від
21 липня 2011 року за вчинене
адміністративне правопорушення,
передбачене статтею 124 КУпАП ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладно
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
місяців.

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №2078
від 26 липня 2011 року Вінницького
відділення КНДІСЕ, матеріальний
збиток, завданий власнику
автомобіля«Daewoo Lanos», д.н.з.НОМЕР_2
становить 16 536, 29 грн. (а.с.17).

26 грудня 2012 року Моторним
(транспортним) страховим бюро України
відповідно до пункту 41.1 статті 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ОСОБА_4
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 11 133,17 грн. (а.с.71, 79).

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За загальним правилом, відповідно до ч.1
ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду
виникає у її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

По справі встановлено і не
заперечується сторонами, що ОСОБА_2
керував автомобілем «ВАЗ- 21101», д.н.з.
НОМЕР_1 належним на праві власності
ОСОБА_3, за наявності посвідчення водія
та за наявності реєстраційного
документа на автомобіль.

Сам по собі факт належності на праві
власності автомобіля «ВАЗ- 21101», д.н.з.
НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_3 не
встановлює обов'язку відшкодування
шкоди завданої таким автомобілем, під
керуванням іншої особи.

Суд першої інстанції на дані обставини
та вимоги закону уваги не звернув та
дійшов необґрунтованого висновку про
солідарне стягнення шкоди з ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК)
відповідач звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (частина
п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини
другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає
докази, що підтверджують факт завдання
шкоди за участю відповідача, розмір
завданої шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Позивачем ОСОБА_4 надано належні та
допустимі докази заподіяння шкоди
відповідачем ОСОБА_2 та докази щодо
розміру цієї шкоди, наведені у висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження №2078 від 26 липня 2011 року
Вінницького відділення КНДІСЕ, яка з
урахуванням страхового відшкодування
становить 5403, 12 грн.

Відповідачем не спростовано надані
докази та не надано будь-яких доказів
на підтвердження меншого розміру
заподіяної шкоди.

Непроведення додаткового експертного
дослідження на підставі ухвал
Вінницького міського суду Вінницької
області від 23 липня 2013 та 14 листопада 2013
року не спростовує наданих позивачем
доводів на підтвердження наведених ним
обставин.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 22 ЦПК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); та
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

На підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
НОМЕР_3, виданого 24.05.2007 року
державним реєстратором виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області, ОСОБА_4 є
приватним підприємцем (а.с.24).

Відповідно до ліцензії Міністерства
транспорту та зв'язку України Серія АВ
№465176 від 30.04.2009 року позивач, як суб'єкт
підприємницької діяльності, здійснює
внутрішні перевезення пасажирів на
таксі (а.с.25), що є для останнього єдиним
джерелом доходу, необхідного для
життєдіяльності. У зв'язку із ДТП з
10.07.2011 року по 03.09.2011 року позивач не
працював, згідно довідки ТОВ
«Вимпел-Вінниця» №24-01 від 03.09.2011 року
(а.с.30), тому сума доходів, не отримана
за вказаний період, згідно розрахунку
упущеної вигоди за період з 10.07.2011року
по 03.09.2011 року склала 14 960 грн. (а.с.29, 32-35).

Наведені обставини підтверджені
належними доказами у справі, а тому
упущена вигода підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції
не з'ясував належним чином особу,
зобов'язану відшкодувати шкоду,
завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, не
застосував норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини , а
тому рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_2
, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної
шкоди, судових витрат, підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову до
ОСОБА_3

Керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 02 квітня 2013
року в частині задоволення позовних
вимог до ОСОБА_3 про солідарне
стягнення з неї на користь ОСОБА_4
майнової шкоди, яка складається з
матеріального збитку в сумі 5 403, 12 грн.
та упущеної вигоди в сумі 14 960 грн. а
також судових витрат, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову до ОСОБА_3 в цій
частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
Л.О. Голота

З оригіналом вірно: