Справа № 370/838/13-ц Головуючий у І
інстанції Устимчук М.Ю.Провадження №
22-ц/780/793/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі :

Головуючого судді: Яворського
М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва
В.О.,

при секретарі: БевзюкМ.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Гавронщинська сільська
рада Макарівського району Київської
області, Управління Держкомзему у
Макарівському районі про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому у
відповідності до норм ст. 229 Цивільного
кодексу України просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,25 га, яка
розташована на АДРЕСА_1 та застосувати
до сторін двосторонню реституцію, а
саме - стягнути з відповідачки на його
користь 62 300 дол. США (згідно з
уточненням позову щодо гривневого
еквіваленту згідно курсу долара - 506 187,50
грн), витребувати з його володіння
земельну ділянку та передати її у
власність ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що між ним та відповідачкою був
укладений договір купівлі-продажу, за
умовами якого він придбав у ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,25 га за
вищевказаною адресою. Пунктом 4
Договору ціна продажу зазначена в
розмірі 12 900 грн, але фактично за
вказану земельну ділянку позивач
сплатив відповідачці грошові кошти в
сумі 62 300 доларів США, про що остання
написала розписку від 08.12.2007 року. Менша
сума в договорі була вказана на
прохання продавця з наміром зменшення
розміру податку з доходів фізичних
осіб, який сплачується продавцем при
продажу земельної ділянки.

Однак після спроби оформлення
дозвільної документації на початок
будівельних робіт на земельній ділянці
Управлінням Держкомзему у
Макарівському районі йому було
надіслано лист від 04.12.2012 р. про те, що
вказана земельна ділянка розташована
за межами населеного пункту села
Гавронщина Макарівського району, тому
укладаючи спірний договір він
помилився щодо істотних якостей
земельної ділянки.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення
районного суду як незаконне і
необгрунтоване та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на те, що суд першої
інстанції не правильно оцінив надані
докази та не повно встановив обставини,
які мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Представник відповідача подав
заперечення на апеляційну скаргу,
обґрунтовуючи їх тим, що при вирішенні
даного спору підлягає з'ясуванню та
встановленню основна обставина
стосовно того чи відносилась земельна
ділянка по АДРЕСА_1 до земель житлової
та громадської забудови та чи
знаходилась вона в межах населеного
пункту станом на момент отримання
спірної ділянки відповідачкою та
станом на момент купівлі спірної
земельної ділянки позивачем. Тож як
вбачається з матеріалів справи, в обох
випадках вбачається, що земельна
ділянка розташована в межах населеного
пункту села Гавронщина Макарівського
району Київської області, тому просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Так судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи було
встановлено наступні обставини.

08 грудня 2007 року між сторонами у
вказаній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки, відповідно до умов
якого відповідач у справі ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_1 купив належну
продавцеві земельну ділянку, що
розташована на АДРЕСА_1. Земельна
ділянка загальною площею 0,250 га в межах
з планом передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, кадастровий
номер земельної ділянки :02:008:0020.
3азначений договір був посвідчений
приватним нотаріусом Макарівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
(а.с. 55 -56).

Належність продавцю ОСОБА_2 земельної
ділянки саме такого розміру та саме
такого цільового призначення як
зазначено у договорі купівлі-продажу
підтверджується Державним акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№512239 виданого на підставі рішення
Гавронщинської сільської ради від
12.10.2005 року №189-19 та зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі № 338. (а.с. 57)

З матеріалів справи вбачається
Гавронщинська сільська рада
Макарівського району 07.12.2007 року видала
довідку №614 проте, що земельна ділянка
площею 0,250 га розташована на території
Гавронщиської сільської ради з
цільовим призначення для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд ОСОБА_2 на
підставі Державного акту серії ЯБ №512239
отримала у власність у процесі
приватизації згідно з нормами
земельного законодавства. (а.с. 68)

07.12.2007 року Гавронщинської сільською
радою була видана довідка № 613 проте, що
на земельній ділянці, яка розташована у
селі Гавронщина Макарівського району
та належить відповідачу ОСОБА_2 не має
будівель і споруд. (а.с. 69)

Так, оспорюючи дійсність договорів
дарування позивач як на підставу
позову посилався на те, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладено внаслідок помилки, оскільки
вважав, що вказана земельна ділянка
розташована в межах населеного пункту
с. Гавронщина, однак 04 грудня 2012 року
він отримав відповідь управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області про те, що вказана
земельна ділянка знаходиться за межами
населеного пункту. Тобто, правовими
підставами обґрунтування позову
позивачка посилалася на ст. 229 ЦК
України.

Вирішуючи спір суд визнав відсутність
підстав для визнання договору
купівлі-продажу недійсним у зв'язку із
недоведеністю позивачем того, що він
діяв під впливом помилки.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів апеляційного суду,
зважаючи на наступне.

Статтею 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Статтею 81 ч.1 п.а Земельного кодексу
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами.

Статтею 128 ч.7 ЗК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки
підлягає нотаріальному посвідченню.
Документ про оплату або про сплату
першого платежу (у разі продажу
земельної ділянки з розстроченням
платежу) є підставою для видачі
державного акта на право власності на
земельну ділянку та її державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу
України до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів , які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Відповідно до ст. 173 ЗК України межа
району, селища, села, міста , району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до норм
земельного законодавства належить
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до норм законодавства.

При розгляді справи судом першої
інстанції було встановлено, що
Гавронщинська сільська рада
Макарівського району 12 жовтня 2005 року
винесла рішення «Про надання дозволу
на проведення інвентаризації
земельних ділянок» , яким надали дозвіл
на приватизацію ОСОБА_2 земельної
ділянки , яка розташована в АДРЕСА_1.
Вказане рішення сільської ради на час
розгляду справи ніким не скасоване та
не оспорене. (а.с. 182)

15 грудня 2005 року Макарівський районний
відділ земельних ресурсів надав
висновок №2311 згідно до якого погодив
відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку , господарських будівель і
споруд . Вказана земельна ділянка була
відведена в натурі на місцевості 12
жовтня 2005 року. (а.с. 174 -179, 186,187).

З технічної документації із
землеустрою щодо складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_1 вбачається, що
відповідно до викопіювання з меж
території Гавронщинської сільської
ради Макарівського району, яке
підписав начальник управління
земельних ресурсів у Макарівському
районі та довідки про присвоєння
кадастрового номеру земельній ділянці
станом на 2007 рік земельна ділянка
придбана у громадянки ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
08.12.2007 року розташовувалась в
адміністративних межах Гавронщинської
сільської ради Макарівського району.
(а.с. 156-168)

Частиною 1, 2 ст.229 ЦК України
передбачено, якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року №9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК).
мають існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо
розрахунку одержання користі від
вчиненого правочину. Помилка внаслідок
власного недбальства, незнання закону
чи неправильного його тлумачення
однією із сторін не є підставою для
визнання правочину недійсним.

Враховуючи наведене, визнати недійсним
оспорюваний договір купівлі-продажу
земельної ділянки з підстав вказаних
позивачем, а саме з підстав
передбачених ст.229 ЦК України, у суду не
було.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Висновок суду про відмову у
задоволенні позову щодо визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки з підстав зазначених
позивачем (ст. 229 ЦК України) є
обгрунтованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, розглядаючи спір повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, а тому визнає дане рішення
суду законним та обґрунтованим.

Інші доводи апелянта про неповноту
судового розгляду та порушення норм
процесуального законодавства є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому апеляційна скарга задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 316 ЦПК
України, ст. ст. 27, 31, 125, 152 ЗК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв