Провадження №2/761/639/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі
головуючого судді -
Малинникова О.Ф.,

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в
и в :

У вересні 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Позивач зазначив, що з 01 вересня 2006 року
перебуває у шлюбі з відповідачкою, який
зареєстрований у Відділі реєстрації
актів цивільного стану Оболонського
районного управління юстиції м. Києва,
актовий запис № 1356. Від шлюбу мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пояснила, що після одруження, сімейне
життя між подружжям не склалося через
відсутність взаємопорозуміння,
розходження поглядів на сімейні
відносини та сімейні обов'язки з
ведення спільного господарства та
виховання дитини.

Ведення подружжям спільного
господарства припинено, проживання
здійснюється в окремих квартирах,
тобто фактично сумісне проживання
припинено. Позивач зазначив що, за її
переконанням в подальшому
підтримувати сімейні відносини немає,
збереження шлюбних відносин неможливе,
тому призначати термін на примирення є
недоцільно. Спору про поділ майна, що є
спільною сумісною власністю, не
виникає. Позивач просить шлюб
розірвати.

В судове засідання позивач не з'явився,
через загальну канцелярію суду подав
заяву від 14.02.2014 року, в якій просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі та провести розгляд справи за
його відсутності, також просив
провести заочний розгляд справи.

Відповідач в судові засідання 20.11.2013
року, 18.12.2013 року, 13.02.2014 року не з'явився.
Через загальну канцелярію суду надала
заяву від 03 січня 2014 року про те, що
проти позовних вимог не заперечує та
просила розглядати справу за її
відсутності, оскільки вона на даний час
проживає та працює за кордоном, а саме в
Російській Федерації в м.
Нижній Новгород.

Суд заслухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01
вересня 2006 року перебувають у шлюбі,
який зареєстрований у Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва, актовий запис № 1356.
Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2013 року позивач з
відповідачем не проживають однією
сім'єю, не підтримують шлюбних
відносин, не ведуть спільного
господарства, спору щодо поділу
спільного сумісного майна між
подружжям не має, питання про утримання
дитини між сторонами вирішено за
добровільною згодою подружжя, а саме
дитина після розірвання шлюбу буде
проживати з матір'ю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
01 вересня 2006 року перебувають у
шлюбі, який зареєстрований у Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва, актовий запис № 1356.
(а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про
народження дитини, виданого від 16 січня
2007 року Серія НОМЕР_1 (а.с. 4), від шлюбу
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в заяві, яка надійшла
до суду від 03 січня 2013 року позов
визнала, проти розірвання шлюбу не
заперечувала, зазначила, що подружжя
дійсно проживає тривалий час окремо. В
заяві написала, що на даний час вона
проживає в Російській Федерації, а саме
в Нижньому Новгороді та просила
провести розгляд справи за її
відсутності, на підставі наданих суду
доказів.

Суд вважає, що відповідно до ст. 174 ЦПК
України у разі визнання позову, яке не
суперечить закону, суд має постановити
судове рішення.

Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного
Кодексу України за кожним із подружжя
закріплено право на повагу одне до
одного до своєї індивідуальності,
своїх уподобань та на право припинити
шлюбні відносини.

Досліджуючи матеріали справи, у тому
числі пояснення кожної із сторін щодо
можливості збереження сім"ї у
подальшому, суд встановив, що між
подружжям склалися відносини, за яких
вони стали проживати окремо. Окреме
проживання не призвело до відновлення
подружніх стосунків.

Виходячи із положень ст. 112 Сімейного
кодексу України, що за обставин, які
склалися на даний час між сторонами,
приймаючи до уваги пояснення позивача
та відповідача, дійсні
взаємовідносини, які склалися між
сторонами, суд вважає, що сім'я між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично розпалася,
збереження сім'ї за таких обставин
стало неможливим подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу не
відповідатиме взаємним інтересам
сторін, і шлюб має бути розірвано.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що сім'я фактично розпалась,
бажання підтримати подружні відносини
обидва з подружжя не мають і тому
поновити сім'ю не можливо.

Враховуючи викладене, на підставі ст.
ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,
керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований за адресою: 04211, АДРЕСА_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_2 та проживає в м.
Нижній Новгород РФ, який був
зареєстрований 01 вересня 2006 року у
Відділі реєстрації актів цивільного
стану Оболонського районного
управління юстиції м. Києва, актовий
запис № 1356.

Після розірвання шлюбу прізвище кожної
із сторін - позивача «ОСОБА_1»
відповідача «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.