Справа № 296/3653/12-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

при
секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 327 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вимогами до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) в сумі 78958,38 грн..
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
18.06.1993 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, у
якому проживала з останнім до 31 липня
2007 року, після чого вони розлучилися. У
шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася донька ОСОБА_3, яка після
розірвання шлюбу залишилася проживати
разом з матір'ю. На підставі рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 08.06.2012 року відповідач
зобов'язаний виплачувати аліменти на
користь позивача на утримання доньки в
сумі 1600 грн., але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Внаслідок не
виконання відповідачем рішення суду за
ним утворилася заборгованість по
виплаті аліментів в сумі 19888,76 грн.. За
розрахунком позивача за період з 24
січня 2011 року по 06 лютого 2012 року сума
неустойки, яку відповідач зобов'язаний
сплатити на її користь складає 78 958,38
грн. (19888,76 грн. : 100 % х 397 днів
прострочення).

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали заявлену
вимогу з наведених підстав.
Представник відповідача просила у
задоволенні позову відмовити через
безпідставність вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 18.06.1993 року
сторони у справі перебували у шлюбних
відносинах до 31 липня 2007 року, після
чого розлучилися. У шлюбі сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька
ОСОБА_3, яка після розірвання шлюбу
залишилася проживати разом з
позивачкою. На підставі рішення
Корольовського райсуду м. Житомира від
08.06.2012 року відповідач зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь
позивача на утримання доньки в сумі 1600
грн., але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

З довідки наданої відділом виконавчої
служби (а.с.6) вбачається, що
заборгованість по аліментам у
відповідача станом на 09.08.2012 року
складає 1988876 грн..

За правилами ст.196 Сімейного кодексу
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", передбачена ст.196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Оскільки судом встановлена
заборгованість по сплаті аліментів, то
відсутність своєї вини в її виникненні
має доводити особа, яка сплачує
аліменти.

В підтвердження неспроможності
сплачувати аліменти відповідач
належних і допустимих доказів не
представив. І викладена у запереченні
на позов підстава виникнення боргу -
відсутність заробітку, як обставина
сама по собі не звільняє платника
аліментів від відповідальності,
передбаченої ст.196 СК України.

Будь-яких доказів наявності
об'єктивних причин неможливості
виконувати обов'язок по утриманню
батька в розмірі, визначеному рішенням
суду, відповідач не надав.

Позивач пред'явив вимоги про стягнення
неустойки за період з 24 січня 2011 року по
06 лютого 2012 року. Як передбачено
статтею 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог.

Неустойка за прострочення сплати
аліментів за пред'явлений позивачем
період складає 78958,38 грн..

У відповідності до ч.2 ст.196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів,
проте таких даних і вимоги про це
відповідач до суду не подав.

Суд також приймає до уваги, що правова
природа санкції, передбаченої ст. 196 СК
України, загальні положення про
відповідальність. Санкція у вигляді
стягнення пені спрямована на
забезпечення виконання платником
аліментів своїх зобов'язань,
визначених ст.ст.203,205 СК України.

На підставі викладеного, суд вбачає
можливим задовольнити позовні вимоги і
стягнути пеню за прострочення
відповідачем сплати аліментів у
заявленому позивачкою розмірі.

Керуючись ст.ст.180,182,183,196 Сімейного
Кодексу України, п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
ст.ст.10,11,30,60,61,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню по аліментам за період з 24.01.2011
року по 06.02.2012 року в сумі 78958,38 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
214 грн.60 коп..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Р. А. Галасюк