Справа №2/487/502/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.02.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва

у складі: головуючого - судді Агєєвої
Л.І.

при секретарі Уманському І.В.,

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні та стягнення понесених
судових витрат, мотивуючи тим, що він є
батьком малолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з
відповідачкою, яка чинить йому
перешкоди у спілкуванні з дитиною.
Оскільки у добровільному порядку
вирішити питання спілкування з дитиною
він не можє, тому просив зобов'язати
відповідачку не чинити йому перешкоди
у спілкуванні з сином, визначивши час
для побачень: кожну суботу з 12-00 год. до
18-00 год. без присутності матері та кожну
неділю з 12-00 год. до 18-00 год. без
присутності матері.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
уточнили та остаточно просили
зобов'язати відповідачку не чинити
перешкоди у вихованні та спілкуванні з
дитиною, а також встановити час та дні
для зустрічей з дитиною щосуботи з 08:00
до 10:00 годин у присутності
відповідачки.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позов визнали
частково, а саме заперечували факт
того, що відповідачка чинить перешкоди
позивачу у спілкуванні з дитиною.

Представник служби у справах дітей
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради позовні
вимоги визнала та не заперечувала
проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

Сторони знаходилися у зареєстрованому
шлюбі з 27 листопада 2010 року (актовий
запис №726 від 27.11.2010 р.).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народився
син - ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від
16.07.2013р.).

16.12.2013 року рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва шлюб між
позивачем ОСОБА_2 і відповідачкою
ОСОБА_3 було розірвано та визначено
місце проживання малолітньої дитини з
його матір'ю.

Судом встановлено, що з часу окремого
проживання сторін відповідачка стала
чинити позивачу перешкоди у
спілкуванні з сином, що змусило його
звернутися з відповідною заявою до
служби у справах дітей адміністрації
Заводського району м. Миколаєва.
Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 815 від 22
серпня 2013 року про участь батька ОСОБА_2
у виховання дитини було вирішено
визначити участь ОСОБА_2 у вихованні
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
надавши йому можливість
безперешкодного спілкування с сином
щосуботи з 08:00 до 10:00 у присутності
матері дитини. Однак, виконувати
вказане рішення відповідачка
відмовилася, між сторонами склалися
неприязні стосунки, що і змусило
позивача звернутися до суду з даним
позовом.

Вище вказані обставини підтвердили
допитані у суді свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Судом також встановлено, що за місцем
проживання позивач характеризується
виключно з позитивної сторони, має
достатні умови для проживання,
розвитку та відпочинку сина.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ст. 157 СК України, той із батьків,
хто проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України, за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Положеннями ст. 159 СК України визначено,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами. У разі
ухилення від виконання рішення суду
особою, з якою проживає дитина, суд за
заявою того з батьків, хто проживає
окремо, може передати дитину для
проживання з ним. Особа, яка ухиляється
від виконання рішення суду, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідачки на користь
позивача понесених ним судових витрат,
то в цій частині вимог їх належить
залишити без задоволення, враховуючи
матеріальний стан відповідачки, того,
що вона не працює та має на утриманні
малолітню дитину.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_2 брати участь у
вихованні та спілкуванні з дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити час та дні ОСОБА_2 для
зустрічей з дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи з 08:00 до 10:00 годин
у присутності матері дитини.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили
протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК
України.

Суддя: Агєєва Л.І.