Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Омельченко М.В.,

за участю:

позивача- Панкратова С.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

адвоката відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №9 в м. Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та стягнення
моральної шкоди та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
втратившим право користування
житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1 та стягнення
моральної шкоди в розмірі 50000 грн..

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
відповідачка не виконала рішення
Суворовського районного суд м.Одеси
від 15 вересня 2009 року по справі № 2-1396/09,
яким зобов'язано ОСОБА_1 не
перешкоджати позивачу користуватися
житловим приміщенням, на підтвердження
чого зазначив, що 02.02.2013 р. він не міг
потрапити до свого будинку, так як на
місці дверей знаходилася кам'яна
кладка, а викликаний наряд міліції не
змусив відповідачку впустити позивача
до будинку. Також позивач зазначив, що
ОСОБА_1 не повернула його речі та
документи, які посвідчують особу, в
грубій формі відмовила. З того часу
позивач, інвалід 2 групи, живе на
вокзалах, не може лікуватися, що
спричиняє йому значні душевні
страждання, його здоров'я погіршилось,
в рахунок відшкодування моральної
шкоди позивач просить стягнути з
відповідачки 50000 моральної шкоди.
Порушення відповідачкою його законних
прав та інтересів змусило ОСОБА_3
звернутись до суду за їх захистом.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1
звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про визнання його
втратившим право користування
житловим приміщенням у вказаному
будинку. Свої вимоги ОСОБА_1
обґрунтувала тим, що на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 26.09.1998 року їй
належить будинок АДРЕСА_1 07 серпня 1998
року між ОСОБА_3 та відповідачкою було
зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них
народилася донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2008 році шлюб з
ОСОБА_3 був розірваний. На спірній
житловій площі прописані: ОСОБА_3-
колишній чоловік, сестра ОСОБА_1 -
ОСОБА_5, донька - ОСОБА_4, син - ОСОБА_6 та
сама позивачка - ОСОБА_1 Фактично на
даній площі проживають донька - ОСОБА_4,
син - ОСОБА_6, та ОСОБА_1. ОСОБА_3 страждає
на психічне захворювання, його стан
здоров'я погіршується, що виражається в
його нервових зривах та неадекватній
поведінці. З 2010 року він вдома не
з'являється, про що свідчать постанови
про відмову в порушенні кримінальної
справі, де вказано, що місце
знаходження ОСОБА_3 не встановлено.
ОСОБА_3 добровільно виписатися з
будинку не хоче, комунальні послуги не
сплачує його особистих речей в будинку
немає, його місцезнаходження не
відомо.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свій позов
підтримав в повному обсязі та
заперечував проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_1 Позивач
пояснив, що 02.02.2013 р. він не зміг попасти
у свою кімнату, де залишився його одяг,
стіл, стілець, масляний радіатор,
диван-ліжко, речей своїх з дому він не
виносив. З лютого проживає на вокзалах,
у знайомих на квартирі, конфліктів з
ОСОБА_1 ніколи не влаштовував, нікого не
чіпав, це цивільний чоловік ОСОБА_1
погрожував йому пістолетом.

Відповідачка ОСОБА_1 заявлені вимоги по
зустрічному позову підтримала, а позов
ОСОБА_3 не визнала, посилаючись на те, що
позивач знищує будинок, з осені 2012
року не проживає за вказаною адресою,
вивіз усі свої речі, кожного разу коли
з'являвся влаштовував скандали,
застосовував до неї фізичну силу.

Адвокат відповідачки ОСОБА_2 також
просила у задоволенні позовної заяви
ОСОБА_3 відмовити, а позов ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі.
Вказуючи на те, що ОСОБА_1 не
перешкоджала позивачу проживати в
будинку, однак він свариться з донькою,
погрожує життю відповідачки. Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, від іншого
чоловіка у неї народилась дитина.
ОСОБА_1 зверталась в органи внутрішніх
справ, які проводили бесіди з
позивачем, цей спір продовжується
протягом 7 років, ОСОБА_1 як власниця
житла не може сама захистити себе та
дітей, в будинку 2 кімнати, в яких не
можливо жити. Крім того, відносно своєї
доньки, ОСОБА_4, позивач був позбавлений
батьківських прав

Заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_3 слід задовольнити
частково, а у задоволені зустрічного
позову ОСОБА_1 відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.05.1998 р.(а.с.25)

07 серпня 1998 року між ОСОБА_3 та
відповідачкою було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу подружжя має спільну доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.32).

07 травня 2008 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було розірвано, про що Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Суворовського районного управління
юстиції в м. Одесі в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за №115 (а.с.30).

Згідно з наданою довідкою про склад
сім'ї та прописку від 31.07.2013 р., в
спірному домоволодінні зареєстровані:
ОСОБА_1 як основний квартиронаймач,
ОСОБА_3 як чоловік, сестра ОСОБА_1 -
ОСОБА_5, донька - ОСОБА_4, син - ОСОБА_6
(а.с.24).

15 вересня 2009 року Суворовським
районним судом м. Одеси, було ухвалено
рішення по цивільний справі за позовом
ОСОБА_1, у власних інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод та
виселення, зустрічною позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
Суворовський РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області про визнання майна
спільною власністю подружжя,
зобов'язання не чинити перешкоди в
користуванні житловим приміщення та
визначення порядку користування жилим
приміщенням. Згідно з його змістом в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено повністю. Позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково,
зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати
ОСОБА_3 користуватися житловим
приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1
(а.с.4-6).

03 грудня 2010 року рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
було позбавлено ОСОБА_3 батьківських
прав відносно ОСОБА_4, дане рішення
набрало чинності на підставі ухвали
апеляційного суду Одеської області від
27 січня 2013 року(а.с.22-23).

19 січня 2011 року рішенням Суворовського
районного суду м.Одеси по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виселення з житлового приміщення та
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщення, в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про виселення з житлового
приміщення та визнання таким, що
втратив право користування житловим
приміщення відмовлено(а.с.20-21).

ОСОБА_3 звертався до суду з заявою про
поновлення строку на пред'явлення
виконавчого листа до виконання і
ухвалою Суворовського районного суду
м.Одеси від 28 березня 2013 року заяву
було задоволено.

Відповідно до вимог ч.1 та 4 ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Нормами ст.157 ЖК України закріплено, що
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст.116 ЖК України виселення
члена сім'ї наймача (власника) можливо
у випадку систематичного руйнування
чи псування жилого приміщення, або
використовування його не за
призначенням, або систематичне
порушення правил роблять неможливим
для інших проживання з ними в одній
квартирі чи в одному будинку, а заходи
запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними.

Судом встановлено, що позивач був
членом сім'ї власниці ОСОБА_1, оскільки
знаходився з нею у шлюбі і
зареєстрований в квартирі як член
сім'ї, договір найму не укладався з ним.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, який є цивільним чоловіком
відповідачки, пояснив, що позивач в
будинку не проживає з осені 2012 року,
речі свої забрав, проживає за іншою
адресою по АДРЕСА_2 де саме не знає.
Також зазначив, що як тільки зявляється
до них влаштовує сварки та скандали,
застосовує фізичну силу до ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_8, яка є тіткою
відповідачки зазначила, що почала
навідуватися до племінниці після
народження дитини, тому підтвердила,
що позивача з січня 2013 року в будинку
ніколи не бачила.

Із представлених відмовних матеріалів
видно, що між сторонами постійно
виникали сварки та скандали і з
пояснень наданих під час їх оформлення
видно, що позивач періодично проживав в
будинку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб та в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Оцінивши представлені докази в
сукупності, приймаючи до уваги вимоги
ст.11 ЦПК України та враховуючи підстави
заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що позивач має право
користуватися спірною житловою площею,
тому відповідача необхідно
зобов'язати не перешкоджати ОСОБА_3 в
користуванні житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди, то в цій
частині позову йому необхідно
відмовити з наступних підстав.

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК
України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Суд вважає, що позивачем не
представлено об'єктивних доказів в
підтвердження завдання йому моральної
шкоди, тому вимога не підлягає
задоволенню.

Оскільки судом не було встановлено, що
позивач не проживає більше року в
будинку, тому і відповідно підстав для
задоволення зустрічного позову не має.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати
ОСОБА_3 в користуванні житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1

В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
втративши право користування житловим
приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд перешої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення.

Суддя: