Справа 303/71/14-ц
номер р. ст.звіту - 4
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді Носова В.В., при
секретарі Іванчо Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Ракошинської сільської ради
про визнання права власності на майно,
визнання недійсним свідоцтва про право
ОСОБА_1 звернулася до
Мукачівського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2, Ракошинської
сільської ради про визнання будинку
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя, визнання за нею право
власності на ? частину зазначеного
будинку та визнання недійсним
свідоцтва, виданого 21 січня 1999 року
виконкомом сільської ради на прізвище
ОСОБА_2, про право власності на
вищевказаний будинок.
ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує
тим, що за час перебування у шлюбі з
ОСОБА_2, з 1974 року по 1999 рік, нею та
відповідачем було побудовано житловий
будинок АДРЕСА_1. Відразу після
розірвання 14.01.1999 року шлюбу, ОСОБА_2
незаконно оформив на себе право
особистої власності на вищевказаний
будинок, про що свідчить видане 21.01.1999
року Ракошинською с/р свідоцтво про
право особистої власності за
реєстровим номером 153. З врахуванням
того, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу
залишилася проживати в оспорюваному
будинку разом із синами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
та по сьогоднішній час продовжує в
ньому проживати, про факт видачі
Ракошинською с/р відповідачу ОСОБА_2
свідоцтва про право особистої
власності, позивач довідалася лише в 2013
році, під час розгляду справи за
позовом ОСОБА_2 до сина ОСОБА_3 про
визнання останнього втратившим право
на користування спірним будинком
просить поновити строк позовної
давності та, вважаючи, що відповідач
незаконно, одноособово оформив на себе
право власності на спільно побудований
житловий будинок, позивач просить суд
визнати будинок АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя, визнати
за нею право власності на ? частину
зазначеного будинку та визнати
недійсним свідоцтво про право
В судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, відповідно до
поданої заяви, просять провести
розгляд справи за їх відсутності.
Позовні вимоги підтримують в повному
обсязі, просять суд їх задовольнити.
Проти ухвалення заочного рішення не
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання повторно не з'явився, про час
і місце розгляду справи повідомлявся
належним чином через засоби масової
інформації, про причини неявки суд не
Представник Ракошинської
сільської ради в судове засідання
повторно не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся
належним чином через засоби масової
інформації, про причини неявки суд не
Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного висновку.

З наявної копії паспорта
громадянина України серії НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в
АДРЕСА_1, починаючи з 18.04.1988 року. (а.с.5)

Встановлено, що відповідно до
рішення зборів уповноважених
колгоспників колгоспу «ХХІІ
партз'їзду» с. Ракошино, Мукачівського
району, ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку під будівництво житлового
будинку площею 0,07 га в с. Руське,
Мукачівського району (а.с.8)

Рішенням виконкому Мукачівської
районної ради народних депутатів від
11.11.1981 року ОСОБА_2 надано дозвіл на
будівництво індивідуального жилого
будинку на земельній ділянці в с.
Руське (а.с.9)

На підставі вищевказаного
рішення, ОСОБА_2 видано свідоцтво №27/92
на забудову садиби в с. Руське на
земельній ділянці, виділеній на
підставі рішення зборів уповноважених
колгоспників колгоспу «ХХІІ
партз'їзду» від 21.07.1981 року (а.с.10)

Згідно витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб за №2 від 18.06.2009
року вбачається, що 15.04.1974 року
виконкомом Івановецької с/р
зареєстровано шлюб між відповідачем
ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1, який
розірвано 14.01.1999 року. (а.с.07).

З наявної в матеріалах справи
копії свідоцтва про право власності на
жилий будинок, виданого 21.01.1999 року
виконавчим комітетом Ракошинської с/р
вбачається, що будинок АДРЕСА_1,
належить на праві особистої власності
ОСОБА_2 (а.с.11)

Згідно прикінцевих положень СК
України він набирає чинності одночасно
з набранням чинності ЦК України (у
редакції 2003 р.), який набрав чинності з
01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір
слід вирішити на підставі ЦК УРСР в
редакції 1963р., КпШС України дія якого
розповсюджується на правовідносини з
питань щодо визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання на нього права власності, яке
було придбане до набрання чинності
Сімейного Кодексу України, тобто до
01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Якщо відповідно ст. 80 ЦК УРСР суд,
арбітраж або третейський суд визнає
поважною причину пропуску строку
позовної давності, порушене право
підлягає захистові.

Судом встановлено, що спір між
сторонами по справі виник тільки в
червні 2013 року, коли під час розгляду
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання останнього втратившим право
користування житлом, позивач ОСОБА_1
довідалась про те, що 21.01.1999 року
відповідач ОСОБА_2 одноособово оформив
право власності на спільно побудований
будинок АДРЕСА_1. З врахуванням того, що
фактично тільки в червні 2013 року,
позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення
її прав, суд вважає за необхідне
поновити їй строк звернення до суду з
вказаним позовом.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, що нажите
подружжям за час шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Тобто, виходячи з положень ст. 22
КпШС України, кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, в
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

З врахуванням вищенаведеного та
того, що встановлено, що спірний
будинок побудовано за час перебування
сторін у зареєстрованому шлюбі, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 76-81 ЦК УРСР (редакція 1963
року), ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, ст.ст.10,11, 60, 80,88, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк позовної
давності.

Визнати будинок АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину зазначеного
будинку.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на будинок АДРЕСА_1, виданого
21 січня 1999 року виконкомом
Ракошинської сільської Ради на
прізвище ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду
В.В.
Носов