Справа № 357/3123/13-ц Головуючий у І
інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/493/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко K/G/Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д.,
Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 листопада 2013
року за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи тим, що 27.07.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі 6929
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 %
річних на строк до 27.07.2007 року на
підставі кредитного договору, який
було укладено з позивачем, відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана ним заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» /Стандарт/ складає між ним
та банком кредитний договір,
відповідач зобов'язувався здійснювати
оплату послуг позивача згідно тарифів
та в строки, передбачені умовами
договору, але станом на 11.01.2013 року у
зв'язку з невиконанням умов договору
існує заборгованість в сумі 93727 грн.
32коп. з нарахуванням процентів, пені,
штрафів.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року в задоволені
позову відмовлено. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
користь Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
витрати за проведення експертизи в
сумі 384 грн.72 коп. .

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на його незаконність,
порушення норм процесуального та
матеріального права, неповне та не
правильне встановлення судом обставин
справи, які мають значення для справи,
вважає, що висновок експерта не може
бути досліджений як доказ по справі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов заявлений не правомірно,
оскільки відповідач заяву
позичальника не підписував, а отже, між
ним та банком відсутні будь-які
договірні відносини.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.2,3,4 ст. 203 ЦК України особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 27.07.2006 року було укладено
кредитний договір № DNH4КР93510750 шляхом
підписання відповідачем заяви
позичальника, яка разом з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» /Стандарт/ складає
договір, за умовами якого банк надав
позичальнику строковий кредит у сумі
6929 грн. на строк 12 місяців з 27.07.2006 року
по 27.07.2007 року включно на придбання
товару, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» /Стандарт/ строки, що
стверджується копією цієї заяви.

Сума заборгованості відповідача за
договором складає 93727 грн.32 коп., а саме:
6929 грн.-заборгованість за кредитом,
30821,22 грн.-заборгованість по відсотках,
51037,70 грн.-пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. -штраф
/фіксована частина/, 4439 грн.40 коп.-штраф
/процентна складова/.

Згідно висновку експерта № 930 від 01.10.2013
року, підпис на заяві позичальника №
DNH4КР93510750 від 27.07.2006 року в графі
«позичальник» від імені ОСОБА_1
виконаний іншою особою.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов заявлений
не правомірно, оскільки волевиявлення
відповідача на укладання правочину не
було. Позовні вимоги не ґрунтуються на
вимогах чинного закону та не
підлягають задоволенню. Позивачем дані
обставини не спростовані належними та
допустимими доказами.

За таких обставин, суд дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Згідно ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа /кредитодавець/
зобов"язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику /грошові кошти у такій самій
сумі/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скаргі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст. 209, 218, 303, 307-308, 313-315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: