Провадження №2/485/59/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді - Квєтка
І.А.

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу по розписці
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2013 року позивачка звернулася
до суду з даним позовом. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що за розписками від
01.08.2013 року та від 31.09.2013 року передала
відповідачці грошові кошти у сумі 22 000
грн. на виконання усної угоди
купівлі-продажу житлового будинку, що
розташований у АДРЕСА_1, решту суми
вартості будинку у розмірі 15000 грн. мала
сплатити протягом року. У зв'язку з тим,
що відповідачка ухиляється від
переоформлення будинку на її ім'я,
сплачені кошти добровільно повернути
відмовляється, просить суд стягнути на
її користь 22000 грн. боргу, 5000 грн.
моральної шкоди та судові витрати.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, суду пояснила, що
між нею та відповідачкою укладено
угоду купівлі-продажу будинку, на
виконання якої вона передала останній
22000 грн., що підтверджується розписками,
й зобов'язалася протягом року сплатити
ще 15000 грн. Через деякий час вона
вселися до придбаного будинку,
приклала зусиль до наведення порядку у
ньому. Однак відповідачка на її вимогу
не забрала своїх речей, які заважали їх
користуватися будинком та вселила до
будинку свого онука, який вів себе
непристойно та ображав її. З цього
приводу між ними виник конфлікт, в ході
якого, на вимогу родичів відповідачки,
вона була змушена припинити своє
проживання у будинку. За невиконання
відповідачкою своїх зобов'язань за
договором з своєї сторони вирішила
відмовитися від укладеної угоди та
повернути кошти. Просить позов
задовільнити.

Представники відповідачки у судовому
засіданні позов не визнали, за не
заперечення укладення з позивачкою
усної угоди купівлі-продажу з
наступним її нотаріальним оформленням
після повної вартості будинку й
отримання коштів за розписками у сумі
22000 грн., вважають, що умови угоди з їх
сторони порушені не були, не
перешкоджають позивачці проживати у
будинку, а тому просять у задоволенні
позову відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Особа, право якої порушено, може обрати
способи захисту свого права, визначені
законом, який регламентує конкретні
цивільні правовідносини.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивач обґрунтовує позовні вимоги
існуванням між нею та відповідачами
цивільних правовідносин, що виникають
з договору позики.

Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
речі, а позичальник зобовязується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошей або кількість речей того ж роду
і якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК Україникожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 01.08.2013 року ОСОБА_3 передала, а
ОСОБА_2 отримала частку у розмірі 20 000
грн. за житловий будинок у АДРЕСА_1.
Решту суми ОСОБА_3 зобов'язалася
виплачувати в розмірі 1000 грн.
щомісячно, починаючи з 01.09.2013 року (а.с.5).
31.09.2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3
ще 2000 грн. (а.с.6).

Обидві сторони не заперечують, що кошти
за розписками передавалися не у борг, а
у якості оплати на виконання усної
домовленості між ними про
купівлю-продаж вказаного житлового
будинку.

Тому, посилання позивача на існування
між нею та відповідачкою позикових
зобов'язань безпідставні.

Крім того, позивачка не довела, що
відповідачка отримавши частку коштів в
рахунок придбання зазначеного будинку,
порушила зобов'язання чи ухиляється
від нотаріального посвідчення
договору. Позивачка добровільно
погодилася з умовою щодо проживання в
будинку онука відповідача, будь-яких
доказів про вчинення перешкод
відповідачем у користуванні будинком
чи заподіяння моральних страждань
позивачем суду не надано, а тому
підстав для задоволення позову не має.

Вимог про стягнення суми сплаченого
авансу за житловий будинок позивачка
суду не заявляла.

Керуючись, ст.ст.3,10,88,209,212- 218,293, 294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу по розписці та відшкодування
моральної шкоди - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ