Справа № 464/804/13
Головуючий у 1 інстанції: Чорна
Провадження № 22-ц/783/318/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Копняк
С.М.,

за участі секретаря:
Проворної Н.І.

без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 15 квітня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 15 квітня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«РодовідБанк» 22 051, 82 грн.
заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 229,
40 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що судом не взято до уваги, що вона
отримала в банку не 23 999, 80 грн., а лише 19
000 грн., які вона повернула разом із
відсотками та пенею в розмірі 7 658, 12
грн.

Крім цього апелянт зазначає, що банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення боргу і неустойки лише 28
січня 2013 року, тому не мав права
вимагати стягнення пені.

Просить рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 15 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у позові за
недоведеністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За приписами ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов»язків. Договір є одностороннім,
якщо одна сторона бере на себе
обов»язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утримуватись від
них, а друга сторона наділяється лише
правом вимоги, без виникнення
зустрічного обов»язку щодо першої
сторони. Договір є двостороннім, якщо
правами та обов»язками наділені обидві
сторони договору.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк, або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов»язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
виплатити проценти.

Згідно ч.2 цієї статті до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на
кредитному ринку, строку

користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 22 квітня 2008 року між ВАТ
«Родовід Банк», повним
правонаступником якого є ПАТ ,, Родовід
Банк " та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №СК-453-000443/4-2008,
згідно якого позивач надав відповідачу
ОСОБА_2 кредит у розмірі 23 999,80 грн., з
кінцевим терміном погашення кредиту до
22 квітня 2010 року зі сплатою 7 % річних за
користування кредитом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе
зобов"язання за кредитним договором не
виконала, допустивши порушення
термінів повернення кредитних коштів
та нарахованих відсотків,
встановлених графіком повернення
кредиту, не повернула отримані кошти та
не сплатила нараховані відсотки згідно
встановленого графіку.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.4.1.8 кредитного договору
держатель зобов'язується щомісяця
погашати овердрафт за кредитовим
рахунком, нараховані банком проценти
за користування овердрафтом за
кредитовим рахунком та/або кредитною
лінією за кредитним рахунком у строк
включно до 15 числа місяця, наступного
за звітним. У випадку непогашення
заборгованості у встановлені терміни,
вона вважається простроченою. Пунктом
4.1.9 кредитного договору встановлено, що
держатель зобов'язаний щомісяця
погашати заборгованість за споживчим
кредитом згідно з графіком, а також
остаточно погасити заборгованість за
споживчим кредитом в строк остаточного
погашення, зазначеного в п.1.1.5 цього
договору, а у випадку непогашення
заборгованості у встановлені терміни,
вона вважається простроченою.

Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору
держатель несе відповідальність за
несвоєчасне та неналежне виконання
умов цього договору. Згідно п.4.1.23
договору про надання кредиту, за
порушення строків погашення
заборгованості за споживчим кредитом,
сплати процентів, внесення плати за
обслуговування споживчого кредиту,
сплачувати банку пеню за кожний день
прострочки у розмірі 1,6% процента від
суми простроченого платежу, якщо інший
розмір пені не встановлений тарифом.
Держатель зобов'язаний забезпечити
повне погашення заборгованості за
споживчим кредитом згідно з умовами
договору кредиту не пізніше 22 квітня
2010р., так в день погашення споживчого
кредиту 22 квітня 2010р. або в день повного
дострокового погашення споживчого
кредиту погасити всю суму
заборгованості за споживчим кредитом
та сплатити банку нараховані проценти
за користування грошовими коштами
споживчого кредиту та плату за
обслуговування кредиту, згідно із
встановленим графіком, що передбачено
п.4.1.24 кредитного договору.

Як убачається з розрахунку
заборгованості, станом на 18 січня 2013
року сума боргу за кредитом становить
315 935,56грн., з них 15 517,73
грн.-заборгованість по кредиту; 298 883,74
грн. - пеня за несвоєчасне погашення
кредитної заборгованості; 1 534,09 грн.-
три проценти річних від суми
простроченої кредитної
заборгованості.

Відповідно до ч.З ст.551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за

наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи те, що розмір пені
нарахованої відповідачу внаслідок
прострочення зобов»язання значно
перевищує розмір основного боргу за
кредитним договором, який становить 15
517,73 грн., а тому в силу ч.3 ст.551
Цивільного кодексу України, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про можливість зменшення
розміру пені до 5 000 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов»язання на вимогу кредитора
зобов»язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. З наведеного позивач
просив стягнути з відповідача також
заборгованість за договором з
врахуванням трьох процентів річних за
весь час користування коштами, що
згідно розрахунку, наданого позивачем
становить 1 534,09 грн., що підлягає до
задоволення.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, з відповідачки в користь позивача
підлягає стягнення заборгованість за
кредитним договором №СК-453-000443/4-2008 в
сумі 22 051,82 грн., з яких: 15 517,73 грн.
-заборгованість за кредитом; 5000 грн. -
пеня; 1 534,09 грн. - трьох процентів річних
від суми простроченої кредитної
заборгованості, оскільки вона
прострочила погашення поточних
платежів кредиту та нарахованих
відсотків, не повернула отриманий
кредит, не виконавши взятих за
договором зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 15 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Копняк С.М.