АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого - судді:
Шкоріної О.І.,

суддів:
Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:
Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача -
Білецького М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 22 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач ПАТ
«Укрсоцбанк» звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму
заборгованості за договором кредиту №
42.06-07/565 від 15 грудня 2006 року у розмірі 1
191 906, 98 грн. та судові витрати. Свої
вимоги обґрунтував тим, що між АКІБ
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 15 грудня 2006
року був укладений Договір кредиту №
42.06-07/565 про надання кредитних коштів в
сумі 111 186 доларів 00 центів США з
кінцевим строком повернення та сплати
всіх платежів до 14 грудня 2021 року на
умовах забезпеченості, поворотності,
строковості, платності кредитних
ресурсів та зі сплатою 12, 25% річних.

Позивач виконав свої зобов`язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі, проте відповідач
неналежним чином виконує умови
договору, і станом на 24 січня 2014 року
загальна заборгованість відповідача
перед банком становить 149 118 доларів 84
центів США, що по курсу НБУ (100 доларів -
799 грн.) еквівалентно 1 191 906 грн. 89 коп.,
та складається з наступних складових:
заборгованості по тілу кредиту - 94 081
доларів 02 центів США, що еквівалентно 751
989 грн. 59 коп.; заборгованості по
відсоткам - 55 037 доларів 82 центів США, що
еквівалентно 439 917 грн. 30 коп.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 22 квітня 2014
року позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_4, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» 1 191 906, 89 грн. -
заборгованості за кредитним договором
та 3 654 грн. - судового збору, а всього - 1
195 560 , 89 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності
в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом
було порушено норми процесуального
права - винесено рішення за відсутності
представника відповідача який не
прибув в судове засідання через
поважну причину - хворобу та відмовлено
у перегляді заочного рішення суду, чим
його позбавлено права на подачу
доказів та заперечень проти позову.

На підтвердження розрахунку
заборгованості позивач надав
розрахунки у формі довідки, що на думку
представник відповідача ОСОБА_2 є
неналежним та недопустимим доказом,
оскільки такі повинні бути
підтверджені первинними фінансовими
документами.

Крім того, апелянт зазначає, що в
зв'язку з тим, що боржником
заборгованість по кредиту не
сплачувалася починаючи з 2008 року, суд
повинен був застосувати вимоги ст.ст.
257, 258 ЦК України щодо пропуску
загальних та спеціальних строків
позовної давності до вимог про
стягнення заборгованості, та на
підставі вищевказаних норм відмовити у
задоволені позову.

В судовому засіданні представник
позивача просить апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися тричі,
про день та час розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку, причину своєї неявки суду не
повідомляли, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе закінчувати
розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того що,
відповідач порушив свої зобов`язання
щодо щомісячного повернення частини
кредитних коштів та сплати процентів
за користування кредитом, а відтак
позивач має право достроково стягнути
заборгованість по кредиту, відсоткам,
вимагати виконання інших зобов'язань
за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 15 грудня 2006
року був укладений Договір кредиту
№42.06-07/565 згідно до умов якого
позичальнику надано в кредит кошти в
сумі 111 186 доларів США з кінцевим
строком повернення та сплати всіх
платежів до 14 грудня 2021 року зі сплатою
12, 25% річних (а.с.8-10).

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти у
повному обсязі, що підтверджується
наданою в апеляційному суді копією
заяви на видачу готівки № 10-009 від 15
грудня 2006 року (а.с.80).

Проте, відповідач належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання за
договором кредиту, грошові кошти не
повертає.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідач порушив свої зобов'язання
щодо щомісячного повернення частини
кредитних коштів та сплати процентів
за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором,
відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК
України, позивач має право достроково
стягнути заборгованість по кредиту,
відсоткам та комісії, вимагати
виконання інших зобов`язань за
кредитним договором відповідно до ст.
1048 ЦК України.

Станом на 24 січня 2014 року загальна сума
заборгованості відповідача перед
банком становить 149 118 доларів 84 центів
США, що еквівалентно 1 191 906 грн. 89 коп.,
яка складається з наступних складових:
заборгованості по тілу кредиту - 94 081
доларів 02 центів США, що еквівалентно
751 989 грн. 59 коп.; заборгованості по
відсоткам - 55 037 доларів 82 центів США, що
еквівалентно 439 917 грн. 30 коп., що
підтверджується наданим в
апеляційному суді розрахунком
заборгованості ( т.1 а.с.87-93) та випискою
по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( т.2
а.с.1-298).

Згідно наданого розрахунку
позичальник останній раз здійснив
оплату у липні 2009 року.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що суд повинен був застосувати
вимоги ст.ст. 257, 258 ЦК України щодо
пропуску загальних та спеціальних
строків позовної давності до вимог про
стягнення заборгованості, виходячи з
останнього платежу, який сплатив
позичальник, колегія суддів відхиляє з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність -це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Графіком платежів, який є складовою
частиною договору, укладеного між
сторонами, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.
За таких умов, право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак, і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, початок позовної давності
починається з серпня 2009 року.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Незважаючи на належне повідомлення
відповідача ОСОБА_3 про судове
засідання, призначене на 22 квітня 2014
року, що підтверджується повідомленням
про вручення відповідачу судової
повістки ( а.с.22), відповідач заяв про
застосування строків позовної
давності суду не направив.

За таких обставин, посилання в
апеляційній скарзі про пропуск
позивачем строку позовної давності не
може бути підставою для скасування
рішення суду .

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо порушення судом норм
процесуального права, зокрема, що
рішення ухвалено у справі у
відсутність представника відповідача,
який не прибув у судове засідання з
поважних причин, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
оскільки вказана обставина не призвела
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до розписки від 24 березня 2014
року (а.с. 22) відповідач був особисто
повідомлений про розгляд даної справи
у суді та призначення справи в судове
засідання на 22 квітня 2014 року, однак у
вказане судове засідання не з'явився,
та до часу ухвалення заочного рішення
по справі заперечень на позов не
подавав, будь-яких заяв від нього не
надходило.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача не містять обставин, які б
дали суду апеляційної інстанції
підстави для спростування висновків
суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, надано вірну оцінку
зібраним доказам, відповідно до
спірних правовідносин правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 22 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/2221/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/8991/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.