Справа № 587/1766/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Сумський районний суд
Сумської області під головуванням
судді Степаненка О. А., при секретарі
Токаревій В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
постійного проживання з спадкодавцем,
про визнання права власності на
спадкове майно; за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
встановлення факту постійного
проживання з спадкодавцем і про
визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що вона з 2010
року постійно проживала разом з ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1, здійснювала догляд
за ним. 14.12.2012 року ОСОБА_4 склав заповіт,
яким все своє майно заповідав ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. При
зверненні в листопаді 2013 року до
нотаріальної контори з заявою про
отримання свідоцтва про право на
спадщину їй було відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій, оскільки вона не
подала в шестимісячний строк після
смерті спадкодавця до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини і
не була зареєстрована в домоволодінні
померлого ОСОБА_4 Посилаючись на ці
обставини, позивачка ОСОБА_1 просила
встановити факт постійного проживання
зі спадкодавцем на день його смерті, а в
подальшому, уточнивши свої позовні
вимоги, просила встановити факт
постійного проживання з ОСОБА_4 на день
його смерті і визнати за нею право
власності на спадкове майно, а саме на
житловий будинок та земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про визнання права власності на
спадкове майно після померлого батька
ОСОБА_4, посилаючись на те, що його
батько ОСОБА_4 склав заповіт на користь
ОСОБА_1, однак вона спадщину не
прийняла, не була зареєстрована в
будинку, постійно не проживала з
спадкодавцем, проживала разом з
співмешканцем в різних місцях.
Оскільки ОСОБА_1 не прийняла спадщину,
то права на спадкування не має.
Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2
просив постановити рішення, яким
визнати за ним право власності на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4,
до складу якого входить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 та
приватизована земельна ділянка.

В судовому засіданні ОСОБА_1, її
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
зустрічний позов не визнали.

Відповідач за первісним позовом
ОСОБА_2, його представник ОСОБА_6 у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнали, підтримали свої
позовні вимоги.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася
від неї надійшла заява з проханням
слухати справу у її відсутність, проти
позову ОСОБА_1 заперечувала, позовні
вимоги ОСОБА_2 визнала, не заперечувала
проти визнання за ним права власності
на майно покійного батька.( ар.с. 63).

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази по справі,
матеріали справи №587/3025/13-ц за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання з спадкодавцем
на час відкриття спадщини; матеріали
справи №587/2316/13-ц за позовом Сумської
райдержадміністрації до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав, суд
вважає вимоги первісного позову
ОСОБА_1 такими, що не підлягають
задоволенню, а вимоги зустрічного
позову ОСОБА_2 обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4,що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (ар. с.19,
42,44).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, до складу якої входить:
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1
жилою площею 18,0 кв. м. з надвірними
господарчими та побутовими будівлями -
сарай «Б», погребняк «В», погріб «п/г»,
кухня «Г», сіни «г»; приватизована
земельна ділянка площею 0,32 га, з яких 0,06
га - для обслуговування житлового
будинку, 0,26 га - для ведення особистого
підсобного господарства( ар.с.34,35,36, 37-40).

У відповідності з заповітом,
посвідченим 14 грудня 2012 року приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_4
все належне йому майно заповідав
ОСОБА_1( ар.с. 20).

У відповідності з ст. 1223
Цивільного кодексу України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у
шість місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. ( ст. 1269, 1270 ЦК
України).

У відповідності з ст. 1272 ЦК
України якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.5, 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» за наявності заповіту на
все майно правило частини другої
статті 1223 ЦК застосовується у разі
неприйняття спадщини або відмови від
спадщини усіма спадкоємцями за
заповітом.

Спадкування за законом здійснюється
почергово. За відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
всіма спадкоємцями за заповітом, а
також у разі неохоплення заповітом
усієї спадщини право на спадкування за
законом одержують спадкоємці
відповідної черги. Зокрема, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.( п. 20
Постанови).

ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_4
у встановлений статтею 1270 ЦК України
шестимісячний строк після відкриття
спадщини не звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, отже, у відповідності з ст. 1272
ЦК України вважається такою, що не
прийняла спадщину.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

У відповідності з ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом з спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Звертаючись до суду з позовом про
встановлення факту постійного
проживання з спадкодавцем на час
відкриття спадщини, ОСОБА_1 всупереч
положенням ст. ст. 10, 60 ЦПК України не
надала суду належних доказів на
підтвердження своїх вимог.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_1 послалась на показання свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що
вона є рідною сестрою ОСОБА_1. проживає
недалеко від помешкання покійного
ОСОБА_4, в будинку якого ОСОБА_1
проживала з 2007 року по 2010 рік, потім
пішла проживати до матері співмешканця
ОСОБА_11, а потім з 2011 року по день
смерті ОСОБА_4 знову проживала в його
будинку. Покійний ОСОБА_4 зробив
заповіт на ОСОБА_1, оскільки його рідні
діти за ним не доглядали, а ОСОБА_1
прала, готовила їжу, доглядала за
спадкодавцем.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_1 є
його приятелькою, проживає в його
будинку(АДРЕСА_2), знімає в нього житло,
оскільки власного житла не має. ОСОБА_1
проживала в будинку ОСОБА_4 з 2007 по 2009
рік, потім рік проживала в м. Суми разом
з своїм співмешканцем на АДРЕСА_4, з 2010
року знов приїхала в с. В. Чернеччину, де
проживала в будинку ОСОБА_4, який був
людиною похилого віку, потребував
догляду. ОСОБА_1 надавала йому такий
догляд, прала, готовила їжу, водила його
до магазину. З ОСОБА_4 вони проживала до
дня смерті останнього, а після смерті
вимушена була піти з домоволодіння,
оскільки її обвинуватили в тому, що
вона після смерті ОСОБА_4 покрала
належні йому речі, що були в будинку.
Все своє майно ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_1,
однак в шестимісячний строк з дня
відкриття спадщини вона з відповідною
заявою до нотаріальної контори не
звернулася.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона
проживала в АДРЕСА_3 з 2010 року по 2013 рік
і є знайомою ОСОБА_1, яка проживала за
адресою АДРЕСА_1. З ОСОБА_1 вона
познайомилася після Нового 2011 року,
коли ОСОБА_1 приходила по своїх справах
до господаря будинку АДРЕСА_3, вони
часто спілкувалися, ходили в гості один
до одного. ОСОБА_1 постійно проживала в
будинку спадкодавця разом з
співмешканцем ОСОБА_11, доглядала за
ОСОБА_4

Разом з тим, як пояснив в судовому
засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не проживала
в будинку батька, який на її прохання з
почуття жалю пускав її переночувати на
2-3 дні, а потім вона зникала в
невідомому напрямку на кілька тижнів.
Приїжджаючи на вихідні до батька він
ніколи від нього не чув, що в будинку
проживає ОСОБА_1, він ніколи не бачив в
будинку її речей, не чув він цього і від
сусідів.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка Великочернеччинський
сільський голова ОСОБА_13 пояснив, що
ОСОБА_1, періодично проживаючи в
будинку ОСОБА_4, часто виїжджала по
своїх справах в невідомому напрямку,
залишаючи дитину напризволяще і
ОСОБА_4, будучи особою похилого віку,
вимушений був, наскільки це було в його
силах, доглядати за дитиною. ОСОБА_4
неодноразово скаржився на те, що ОСОБА_1
забирає в нього пенсію. ОСОБА_1
проживала з співмешканцем ОСОБА_11, має
від нього дитину. Коли ОСОБА_11
заарештували по кримінальній справі,
то ОСОБА_1 часто виїжджала від ОСОБА_4 в
невідомому напрямку, в домоволодінні
ОСОБА_4 з'являлася лише періодично. По
роботі йому часто доводилось
відвідувати ОСОБА_1, яка постійно
попадала в поле зору дільничного
інспектора міліції, зловживала
спиртними напоями, часто залишала
неповнолітніх дітей насамоті, не
займалася вихованням дітей. У зв'язку з
антисоціальною поведінкою діти ОСОБА_1
були в неї відібрані і поміщені у
відповідні дитячі заклади. За час
проживання на території сільради
ОСОБА_1 проживала в різних місцях, в
різних осіб криміногенного характеру,
- ОСОБА_12, ОСОБА_14 ( на даний час всі
покійні). Після смерті ОСОБА_4 вони
повиносили металеві частини з груби,
покрали речі з подвір'я покійного
ОСОБА_4, щоб купити самогон. ОСОБА_1
ніколи не була зареєстрована в за
адресою покійного ОСОБА_4 і взагалі в с.
Велика Чернеччина Сумського району, є
особою без певного місця проживання,
періодично проживала в різних місцях -
на даний час в будинку ОСОБА_9 (свідка по
справі), до цього проживала в будинку
покійного Ходорковського на АДРЕСА_2, в
інших місцях на Холодній Горі в с. В.
Чернеччина. На момент смерті ОСОБА_4
вона з покійним не проживала, не
доглядала за ним і допомоги не
надавала, під час відібрання дітей її
взагалі не було в с. В. Чернеччина.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він
гарно знав покійного ОСОБА_4, приїздив
до нього на протязі 2007 року, де один раз
бачив ОСОБА_1, а потім бачив її ще один
раз після смерті ОСОБА_4 Протягом 2012- 2013
року під час відвідування покійного
ОСОБА_4 він ОСОБА_1 в будинку не бачив, в
будинку був безлад, бо покійному важко
було за станом здоров'я підтримувати
порядок, жіночих речей він в будинку не
бачив і ОСОБА_4 не казав, що ОСОБА_1
проживає в його будинку, не чув він
цього і від сусідів. ОСОБА_1 зловживала
спиртними напоями, від ОСОБА_4 він чув,
що іноді вона з'являлася в будинку
покійного, який дозволяв їй проживати в
будинку як квартирантці, часто зникала
в невідомому напрямку на кілька днів.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вона
працює начальником служби у справах
дітей Сумської райдержадміністрації
і по роду своєї роботи займалася
дітьми, яким ОСОБА_1 як мати не
приділяла належної уваги. Вона
особисто разом з дільничним
інспектором ОСОБА_19, ОСОБА_15 (
завідуючий Сектору опіки та піклування
служби у справах дітей Сумської
райдержадміністрації) , ОСОБА_18
(співробітник сектору кримінальної
міліції Сумського РВ) в березні 2013 року
та в серпні 2013 року виїжджала за місцем
проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, де
періодично мешкала і ОСОБА_1 Під час
відвідування помешкання покійного
ОСОБА_1 в будинку була відсутня, за
інформацією сільської ради ОСОБА_1 на
території сільської ради не
зареєстрована і не проживає. ОСОБА_4
сказав, що протягом 3 днів ОСОБА_1
взагалі немає в селі. Дільничний
інспектор ОСОБА_19 відразу ж набрав
номер телефону ОСОБА_1 і вона
повідомила, що на території сільської
ради її дійсно немає. ОСОБА_4
повідомив, що ОСОБА_1 знімає в нього
кімнату, часто зникає в невідомому
напрямку на кілька днів. На час
відвідування комісією помешкання
ОСОБА_4 дітей вдома не було, ОСОБА_1 в
будинку покійного постійно не
проживала, під час відвідування була
відсутня, з нею спілкувалися лише за
телефоном, іншим шляхом знайти її було
неможливо. Під час складання
документів щодо позбавлення ОСОБА_1
батьківських прав адресу ОСОБА_1
зазначали з її слів - АДРЕСА_1, оскільки
ОСОБА_1 пред'явила заповіт від імені
ОСОБА_4 , а також витяг з єдиного реєстру
заповітів.( ар.с. 89, 90, 91, 92-93).

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
послався на показання дільничного
інспектора міліції ОСОБА_19, які він
давав під час розгляду справи №587/3025/13-ц
за заявою ОСОБА_1 про встановлення
факту постійного проживання з
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Зокрема, ОСОБА_19 ( який на
даний час знаходиться в зоні АТО)
пояснив, що він неодноразово, 4 рази на
місяць, відвідував помешкання ОСОБА_4,
де проживав піднаглядний ОСОБА_11 разом
з своєю співмешканкою ОСОБА_1 ОСОБА_11
проживав в будинку покійного до лютого
2013 року, а 27 лютого 2013 року був
заарештований за вироком суду, після
чого ОСОБА_1 залишила будинок
покійного.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що він був
знайомий покійного ОСОБА_4 , часто на
протязі 2012-2103 років бував в нього вдома.
Позивачка ОСОБА_1 в будинку покійного
не проживала, він ніколи не бачив її
речей в будинку. Під час спілкування з
покійним останній пояснював, що є якась
дівчина, яку він періодично пускає
переночувати, однак вона в нього не
живе.

З копії акту соціального інспектування
№87 від 15 жовтня 2012 року вбачається, що
ОСОБА_1 проживала в будинку ОСОБА_4
разом з своїм співмешканцем ОСОБА_11 (
ар. с. 7-8). З акту обстеження
соціально-побутових умов проживання
сім'ї вбачається, що сім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_11 тимчасово проживала в будинку
ОСОБА_4, де на час відвідування ОСОБА_1
була відсутня, а за дитиною вимушений
був доглядати ОСОБА_4( ар.с.95, 96).

З копії листа директора Сумського
районного центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді від 3 червня 2013
року на адресу служби у справах дітей
Сумської РДА вбачається, що провести
обстеження житлових умов ОСОБА_1 не
вдавалося, так як ОСОБА_1 була відсутня
вдома, уникала зустрічі з фахівцем з
соціальної роботи, з телефонної
розмови було зрозуміло, що ОСОБА_1 була
напідпитку ( ар.с. 119, 136, 137).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про встановлення факту
спільного проживання з спадкодавцем на
момент відкриття спадщини, суд
виходить з того, що місцем проживання
фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК
України є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти
від місця перебування фізичної особи,
тобто того місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
в порядку окремого провадження
підлягають задоволенню судом, якщо у
паспорті спадкоємця відсутня відмітка
про місце реєстрації особи.

Чинним законодавством «місцем
проживання» визнається місце
проживання фізичної особи в житловому
будинку, квартирі, іншому приміщенні,
придатному для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті не
менше шести місяців на рік. У фізичної
особи може бути декілька місць
проживання (ст. 29 ЦК України, ст. З
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»).

Для визнання місця проживання
постійним («постійне місце
проживання») потрібно встановити, що
фізична особи проживає в цьому місці не
менше одного року. Особа може мати лише
одне постійне місце проживання в
певний період часу, зокрема, на час
відкриття спадщини. (ст. 1 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність», ст. 4 Митного кодексу
України).

Проживання особи в певному місці
строком менше шести місяців на рік є її
місцем перебування, а не проживання (ст.
З Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 зазначеного
закону, для реєстрації особа або її
законний представник подає, окрім
інших документів, також обов'язково:
письмову заяву; талон зняття з
реєстрації (у разі зміни місця
проживання в межах України); документи,
що підтверджують право на проживання в
житлі.

У разі зміни адреси житла в межах
адміністративно-територіальної
одиниці особа або її законний
представник повинні письмово
повідомити про це орган реєстрації
протягом десяти днів.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України
визначено наслідки пропущення строку
для прийняття спадщини, зокрема, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву
про прийняття спадщини, він вважається
таким, що не прийняв її.

Аналогічна позиція міститься в листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування».

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що
саме вона виявила труп покійного в
будинку( ар.с.67), не може свідчити про
факт спільного проживання з
спадкодавцем на момент відкриття
спадщини. Як вбачається з складених
дільничним інспектором міліції ОСОБА_19
матеріалів за фактом смерті ОСОБА_4,
труп покійного був виявлений 28 квітня
2013 року, коли «трупне задубіння
виражене добре», тобто труп був
виявлений не в день смерті. Це
підтверджується також і письмовими
поясненнями самої ОСОБА_1, яка пояснила,
що поїхала від ОСОБА_4 26 квітня 2013 року,
а приїхала до нього 28 квітня 2013 року. Як
пояснила ОСОБА_1, коли вона приїхала до
ОСОБА_4, двері їй ніхто не відчинив і їй
довелося виламати двері в будинок, де
вона і виявила труп ОСОБА_4 Зазначене
свідчить про те, що в ОСОБА_1 не було
ключів від будинку ОСОБА_4, спільно з
яким вона начебто проживала, що
викликає сумнів в постійному
проживанні на момент відкриття
спадщини з померлим ОСОБА_4(ар.с. 68-73,
справа №587/3025/13-ц, ар.с.114).

З довідки Великочернеччинської
сільської ради Сумського району №646
від 12 вересня 2014 року вбачається, що
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ніколи не
була зареєстрована і не проживала(
ар.с.78).

З довідки Великочернеччинської
сільської ради Сумського району від 4
липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
тимчасово проживала на території
сільської ради за адресою АДРЕСА_1 без
реєстрації, місце її перебування на
момент видачі довідки невідомо. ( ар. с.
96, 117, 118).

З довідки ТОВ «Сервіс-Дім» від 27
листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 і до
складу її сім'ї , крім неї, входить
ОСОБА_21, 1964 року народження, донька
ОСОБА_21 2000 року народження, син ОСОБА_22,
2004 року народження, дочка ОСОБА_23,2011
року народження (справа №587/3025/13-ц, ар.с.
5).

З копії спадкової справи після смерті
ОСОБА_4 вбачається, що на час своєї
смерті за адресою АДРЕСА_1 покійний
ОСОБА_4 проживав сам(справа №587/3025/13-ц,
ар.с. 12).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила,
що вона постійно була зареєстрована в
АДРЕСА_5. В 2011 році вона тимчасово,
протягом 6 місяців, була зареєстрована
в будинку ОСОБА_4, після чого була знята
з реєстрації автоматично. Реєстрація в
будинку ОСОБА_4 була пов'язана не у
зв'язку з постійним проживанням в
будинку померлого, а з вагітністю і
пологами. Народжену дитину вона
зареєструвала в м. Суми, отримання
грошових коштів на дитину теж
оформлювала по місту Суми, в усіх
необхідних заявах також зазначала
місцем проживання місто Суми. На адресу
ОСОБА_4 вона ніколи не отримувала листи,
телеграми, іншу поштову
кореспонденцію, тощо. В будинку
покійного вона проживала разом з
співмешканцем ОСОБА_11 з 2010 по 2012 рік, а
коли ОСОБА_11 заарештували за вироком
суду в лютому 2012 року, то вона після
смерті ОСОБА_4 в будинку не проживає, а
мешкає в домоволодінні ОСОБА_9 в с. В.
Чернеччина Сумського району.

Отже, ОСОБА_1 не надала суду належних і
допустимих доказів, які б з
достовірністю свідчили б про те, що
вона на момент відкриття спадщини
постійно проживала з померлим ОСОБА_4

Натомість син померлого ОСОБА_2 у
встановлений законом строк, тобто 7
травня 2013 року, звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, у зв'язку з поданою
ним заявою заведена спадкова справа
після смерті ОСОБА_4( ар. с. 47, 48, 49,50).

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона
доглядала за ОСОБА_4, прала, готовила
їжу спростовуються матеріалами справи,
з яких вбачається, що дочка ОСОБА_1 та
ОСОБА_11 - ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_9 ( справа
587/2316/13-ц, ар. с. 6), а також ОСОБА_22, 2004 року
народження, рішенням Сумського
районного суду Сумської області від 10
січня 2014 року були відібрані у матері
ОСОБА_1, бо остання не змогла створити
сприятливі умови для проживання дітей (
ар.с.9, 91, справа 587/2316/13-ц, ар.с. 22,23). Суд
критично ставиться до ствердження
ОСОБА_1 про те, що вона доглядала за
ОСОБА_4, оскільки не могла створити
належних умов виховання та догляду
навіть за своїми дітьми.

Отже, аналізуючи зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1
і про задоволення позовних вимог
ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, ст. 376, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення
факту постійного проживання з
спадкодавцем, про визнання права
власності на спадкове майно - за
безпідставністю позовних вимог.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на домоволодінняАДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку жилою
площею 18,0 кв. м., сараю літ. «Б»,
погребника літ. «В», погріба «п/г»,
кухні «Г», сіней «г» в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку площею 0,32 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з яких
0,06 га - для обслуговування житлового
будинку, 0,26 га - для ведення особистого
підсобного господарства в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243
гривні 60 копійок витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя