АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1057/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 635/721/13ц
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Гуцал Л.В.,
Коростійова В.І.,

при секретарі -
Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої
в особі його представника ОСОБА_2, на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Харківміськгаз" до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Харківміськгаз" про відшкодування
витрат на лікування та моральної
шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ «Харківміськгаз»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди у
розмірі 86135грн. 38 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що сторони
перебували в трудових відносинах з 1991
року, 15 липня 1996 року з відповідачем
було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність за №р-54.

За наказом директора ВАТ
«Харківміськгаз» №3/11ос від 04 січня 2005
року ОСОБА_1 був переведений на посаду
оператора заправних станцій 4-го
розряду.

За результатами перевірки щодо залишку
скрапленного газу, що знаходився у
підзвіті оператора заправних станцій
ОСОБА_1 від 11 жовтня 2012 року було
виявлено нестачу скрапленого газу в
кількості 14299 літрів, вартістю у
розмірі суми позову.

12 квітня 2013 року відповідач звернувся
до суду із зустрічним позовом, в якому
просив зобов'язати позивача сплатити
на свою користь матеріальну шкоду у
розмірі витрат на лікування, що були
понесені ним ввнаслідок неправомірних
дій та безпідставності звинувачень з
боку ПАТ «Харківміськгаз», зобов'язати
позивача сплатити йому моральну шкоду
у розмірі 10000 гривень в якості
компенсації за пережиті страждання, а
також покласти всі витрати на
відповідача за зустрічним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог відповідач послався на те, що за
час роботи у ПАТ «Харківміськгаз» він
чітко, неухильно та належним чином
виконував покладені на нього обов'язки,
проявив себе відповідальним
працівником, сумлінною людиною,
жодного разу не притягувався до
дисциплінарної чи майнової
відповідальності. Інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей була
проведена з порушеннями законодавства,
а саме - відповідач до проведення
інвентаризації не залучався.
Керівництво та посадові особи ПАТ
«Харківміськгаз» постійно чинять тиск
на нього змушуючи його сплатити суму
матеріальної шкоди, та продати
належний йому автомобіль, інше майно
для погашення цієї суми. Внаслідок
жорстокого психологічного тиску та
безпідставних, неправомірних
звинувачень в невиконанні своїх
обов'язків він змушений був звернутися
до Харківської обласної клінічної
лікарні, де йому був поставлений
діагноз - астено-невротичний синдром та
проведено відповідне лікування.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ
«Харківмісьгаз» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь публічного
акціонерного товариства
«Харківміськгаз» у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 86135
гривень 38 копійок. Вирішено питання
щодо судових витрат.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат
на лікування та моральної шкоди -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове яким
відмовити ПАТ «Харківміськгаз» в
задоволені позовних, та вирішити
питання щодо судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України
рішення суду першої інстанції
відповідає у повній мірі.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції
повно, об'єктивно та безпосередньо
дослідив наявні у справі докази,
встановив фактичні обставини справи,
визначився з правовою оцінкою
правовідносин, що виникли між
сторонами та законом, що їх регулює.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Харківміськгаз», суд першої інстанції
виходив із того, що відповідач, як
працівник товариства повинен нести
повну матеріальну відповідальність,
оскільки шкоду у розмірі 86135грн. 38 коп.
заподіяно з його вини.

Висновок суду ґрунтується на основні
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених наявними у справі
доказами, відповідає вимогам ст.. ст..
57-60, 64 ЦПК України погоджується з
положеннями ст.. ст.. 130, 134, 1351, 1352 КЗпП
України.

По справі достеменно встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 18 квітня 1991 року був
зарахований водієм 3 класу в
автотранспортний цех Харківського
управління з експлуатації газового
господарства на підставі наказу №53від
18 квітня 1991 року.

11 січня 1995 року вказане управління було
перейменоване на ВАТ по газопостачанню
та газифікації «Харківміськгаз».

1 березня 1996 року за наказом №23 ОСОБА_1
був переведений на посаду наповнювача
балонів 4 розряду.

На підставі наказу генерального
директора ВАТ «Харківміськгаз» №3/11ос
від 04 січня 2005 року ОСОБА_1 переведений
на посаду оператора заправних станцій
4-го розряду.

На підставі наказу №143 від 23 грудня 2007
року «Про затвердження Переліку
посадових осіб, яким дозволено
отримувати довіреності на одержання
цінностей» затверджено такий Перелік,
згідно якому до осіб, яким дозволено
отримувати довіреності на одержання
цінностей відноситься і оператор
заправної станції автотранспортного
цеху під пунктом 15.

Наказом №142 від 29 грудня 2007 року
затверджено Перелік осіб, яким
дозволено отримувати
товарно-матеріальні цінностей. До
таких осіб, у тому числі, відноситься
оператор заправної станції ОСОБА_1.

Позивачем, на виконання вимог ст.. 60 ЦПК
України, надано суду першої інстанції
належні та допустимі докази на
підтвердження факту отримання
відповідачем ОСОБА_1 у підзвіт
скрапленого та зрідженого газу.

Відповідно Виробничої інструкції
оператора автомобільного газового
заправочного пункту (АГЗП),
затвердженої Наказом ВАТ
«Харківміськгаз» від 15 червня 2007 року
№161 оператор АГЗП на пункті
заправлення здійснює наступні
технологічні операції:

- зберігання скрапленого
вуглеводного газу (СВГ) в автоцистерні
(АЦЗГ).

- заправлення зрідженими газами
паливних балонів автотранспортних
засобів.

Сукупність приведених обставин
підтверджує правильність висновку
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1,
перебуваючи у трудових
правовідносинах з ПАТ
«Харківміськгаз», є особою, яка несе
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, завдану товариству внаслідок
нестачі матеріальних цінностей.

Суд правильно взяв до уваги, що ОСОБА_1
надав письмові пояснення щодо
виявленої нестачі зрідженого газу, яка
виникла за період роботи з 1 січня 2012
року по 1 жовтня2012 року.

Отже, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1, поданої в особі його
представника, про те, що матеріали
справи не містять даних про
підтвердження та обґрунтування
позовних вимог ПАТ «Харківміськгаз»,
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч. 1 ст.303 ЦПК
України - у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, рішення в частині
задоволення позовних вимог ПАТ
«Харківміськгаз» є таким, що
відповідає вимогам ст.. ст.. 213, 214 ЦПК
України. Суд у відповідності до вимог ч.
3 ст. 215 ЦПК України привів мотиви, з яких
вважав встановленою наявність фактів,
якими позивач обґрунтовував свій
позов.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення на його
користь з Товариства моральної шкоди,
суд керувався вимогами ст.. 23, 28, 1167 ЦК
України та виходив із того, що позивач
за зустрічним позовом не визначено,
які саме його права було порушено та в
яких неправомірних діях це виразилося
не надав належних доказів щодо стану
свого здоров'я.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України для
покладення відповідальності на
заподіювача моральної шкоди, завданої
фізичній, як у цьому випадку, особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, необхідна сукупність
таких обов'язкових умов: а) наявність
шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди.

Таким чином, делікатна
відповідальність за загальним
правилом настає лише за вини
заподіювача. Причинний зв'язок між
протиправною поведінкою особи та
завданою шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності, яка передбачає, що
шкода стала об'єктивним наслідком
поведінки заподіювача.

Судом першої інстанції правильно
встановлені обставини, рішення і у цій
частині відповідає вимогам ст.. ст.. 213,
214 ЦПК України.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги, скасування чи зміни рішення
суду першої інстанції судова колегія
не вбачає.

Як передбачається вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 поданої в
особі його представника ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -