Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/782/14-ц
Провадження № 2/321/315/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Мосієнко О.О.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначено, що 22 лютого 2014 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. 50 років ВЛКСМ в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, не вибрав безпечну дистанцію та здійснив наїзд на велосипедиста позивача, який рухався в попутному напрямку, та зник з місця дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно тілесні ушкодження, а велосипед, на якому їхав позивач, механічні пошкодження. За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, а позивач з 24 лютого 2014 року по 05 березня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ТМО Михайлівського району. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 3869 гривень 09 копійок і моральну шкоду, яку він оцінює у 8000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 3869 гривень 09 копійок та моральну шкоду в розмірі 8000 гривень, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень 00 копійок та за проведення судової експертизи в розмірі 750 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_3, позивачу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 3869 гривень 09 копійок на лікування і придбання медикаментів, а також на ремонт пошкодженого велосипеда, яка до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_3 не відшкодована. Крім того, позивачу нанесена моральна шкода, яку він оцінює у 8000 гривень, яка складається з перенесених ним постійних хвилювань, фізичних та душевних страждань.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали та пояснили, що позивач сам їхав в навушниках і не чув, що позаду їде машина, тому його вимоги є безпідставними та не доведеними, суми на ремонт велосипеда є завищеними, а щодо лікування то в наданих чеках вказані ліки загального призначення, які призначаються всім хворим. Також зазначають, що у них тяжке матеріальне становище та немає можливості виплатити позивачу кошти, тому покладаються на розсуд суду.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Однак, згідно наданих представником відповідача письмових заперечень, позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди посвідчення водія не мав, тому його не можна віднести до осіб, які на законних підставах експлуатували автомобіль, в зв'язку з чим дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 22 лютого 2014 року, не є страховим випадком і підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Отже, відповідач ОСОБА_3 має відшкодовувати завдану його діями шкоду на загальних підставах. Тому просить відмовити в задоволенні позову до ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 321/431/14-п (провадження № 3/321/140/2014) стосовно ОСОБА_3 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як встановлено в судовому засіданні, 22 лютого 2014 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. 50 років ВЛКСМ в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, не вибрав безпечну дистанцію та здійснив наїзд на велосипедиста позивача, який рухався в попутному напрямку, та зник з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Зазначена постанова набрала чинності 03 квітня 2014 року.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 19 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівської райдержадміністрації Запорізької області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_4, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 19 серпня 1997 року зроблено відповідний запис № 90.

Згідно довідки про доходи від 08 травня 2014 року № 93, ОСОБА_3 навчається в ДНЗ «Михайлівське вище професійне училище» Запорізької області, загальна сума доходу за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року становить 1664 гривні 39 копійок.

Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються.

Згідно довідки, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 від 05 березня 2014 року, вартість запчастин, необхідних для ремонту велосипеду марки LeaderFox DraqStar, який належить ОСОБА_5, становить 7568 гривень 00 копійок.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи (висновок експерта № 35/14 від 11 вересня 2014 року), вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику велосипеда марки LeaderFox DraqStar, рама номер КТ50308652, внаслідок його пошкодження складає 3098 гривень 58 копійок.

Згідно інформації ТМО Михайлівського району Запорізької області від 24 квітня 2014 року № 391 та доданого до неї листка призначень, ОСОБА_5 22 лютого 2014 року звернувся до відділення невідкладної (екстреної) допомоги, де був оглянутий лікарем хірургом та лікарем невропатологом. 24 лютого 2014 року госпіталізований в неврологічне відділення ТМО Михайлівського району з приводу струсу головного мозку, скальпованої рани лобу, забійної рани тім'я, ссаднів лівого стегна і лівої гомілки», де знаходився на лікуванні по 05 березня 2014 року. Відповідно до листа призначень хворий отримував: тіоцетам 10,0 10 ампул; л-лізин 10,0 5 ампул; кавінтон 2,0 10 ампул; вітаксон 2,0 10 ампул; діклоберл 3,0 5 ампул; розчин натрію хлориду 0,9 % 200,0 10 флаконів. Для виконання ін'єкцій застосовано: шприци 10,0 20 штук; шприци 5,0 15 штук; спирт (септил) 1 флакон; вата медична 100 гр 1 штука; система для інфузій 10 штук; рукавички н/с 5 пар; лейкопластир 1/500 1 штука. Всі медикаменти та розхідний матеріал хворий придбав за власний кошт.

Згідно копій товарних та фіскальних чеків, позивачем придбано медикаменти та необхідні для проведення відповідних медичних процедур товари на загальну суму 770 гривень 51 копійок.

Згідно квитанції про оплату юридичних послуг, позивачем сплачено за надання йому юридичних послуг суму в розмірі 600 гривень 00 копійок.

Таким чином, вбачається, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заподіяної йому внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заподіяної йому внаслідок неправомірних дій відповідача матеріальної шкоди, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику велосипеда марки LeaderFox DraqStar, рама номер КТ50308652, внаслідок його пошкодження, в розмірі 3098 гривень 58 копійок, оскільки саме ця сума встановлена висновком судової автотоварознавчої експертизи № 35/14 від 11 вересня 2014 року, який відповідає вимогам, що пред'являються до цього документа, викладені в ньому дані не викликають сумніву щодо їх достовірності.

При проведенні судової автотоварознавчої експертизи судовим експертом були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах його компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповідь на поставлене питання викладена повно та відповідає іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок судової автотоварознавчої експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу судового рішення стосовно вирішення заявлених позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди за ремонт пошкодженого велосипеда.

Також, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача вартість медикаментів та необхідних для проведення відповідних медичних процедур товарів згідно наступних товарних та фіскальних чеків: від 24 лютого 2014 року на суму 135 гривень 85 копійок, від 26 лютого 2014 року на суму 67 гривень 40 копійок, від 28 лютого 2014 року на суму 44 гривні 05 копійок, від 05 березня на суму 70 гривень 70 копійок, від 22 лютого 2014 року на суму 09 гривень 00 копійок, на загальну суму 327 гривень 00 копійок. Необхідність придбання вказаних медикаментів та інших необхідних для проведення відповідних медичних процедур товарів підтверджується наявним в матеріалах справи листком призначень.

В іншій частині понесені позивачем витрати на придбання медикаментів та необхідних для проведення відповідних медичних процедур товарів стягненню з відповідача ОСОБА_3 не підлягають, оскільки необхідність їх придбання не підтверджується відповідними медичними призначеннями, викладеними у листку призначень, а товарний чек на загальну суму 38 гривень 70 копійок судом взагалі не був прийнятий до уваги, оскільки в ньому відсутня дата продажу товарів, що позбавляє суд можливості встановити дату придбання зазначених в чеку медикаментів.

Таким чином, вбачається, що в ході судового розгляду було встановлено, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 дійсно була заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, в загальному розмірі 3425 гривень 58 копійок.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він зазнав фізичних та душевних страждань в зв'язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень, в зв'язку з чим певний час перебував на лікуванні, відчуваючи фізичний біль та моральні муки, пошкодженням належного йому майна, порушенням звичного способу життя, пов'язаного із лікуванням, внаслідок чого позивач нервував, хвилювався, втратив душевний спокій.

Стосовно ж заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 гривень, то суд вважає можливим їх задовольнити частково, враховуючи при цьому спричинені позивачу моральні страждання, пов'язані з ушкодженням здоров'я, та з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу тілесних ушкоджень і моральних страждань, пов'язаних з ушкодженням здоров'я, істотність вимушених змін у його житті, час та зусилля, які були необхідні позивачу для відновлення попереднього стану, та пов'язані з цим його фізичні страждання і моральні переживання, суд вважає, що позивачу діями відповідача дійсно була завдана моральна шкода, тому заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 1000 гривень як відповідне та достатнє відшкодування понесених позивачем моральних страждань.

Крім того, суд вважає, що заявлені вимоги про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, також і з відповідачів ОСОБА_4 та ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» задоволенню не підлягають, виходячи із викладеного далі.

Так, згідно полісу № АС/8975409 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», строк дії з 12 січня 2014 року по 11 січня 2015 року.

Однак, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 22 лютого 2014 року, відповідач ОСОБА_3 посвідчення водія не мав, йому взагалі ще не виповнилося 18 років, а тому вбачається, що він керував транспортним засобом неправомірно, порушуючи правила експлуатації транспортних засобів. Тобто, відповідача ОСОБА_3 не можна віднести до осіб, які на законних підставах експлуатували автомобіль, а тому дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 22 лютого 2014 року, з його вини, не є страховим випадком, в зв'язку з чим підстави для виплати страхового відшкодування за полісом № АС/8975409 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні.

Також, оскільки не можна вважати, що відповідач ОСОБА_3 правомірно заволодів транспортним засобом, а тому вбачається, що він заволодів автомобілем неправомірно, в зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати завдану його діями шкоду на загальних підставах.

Разом із цим, суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду в неповнолітньому віці, внаслідок чого було заподіяно позивачу матеріальну та моральну шкоду, він має самостійне джерело доходів, однак його мати відповідач ОСОБА_4 не довела, що шкоду було завдано не з її вини, оскільки в судовому засіданні сама відповідач ОСОБА_4 не заперечувала проти тих обставин, що їй було відомо про експлуатацією її сином автомобіля за відсутності у нього водійських прав. Тому суд приходить до висновку про необхідність проведення стягнення також і з відповідача ОСОБА_4 лише у разі відсутності у її неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 3425 гривень 58 копійок та моральної шкоди в розмірі 1000 гривень 00 копійок, а у разі відсутності у неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнення проводити з матері неповнолітнього ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_4, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, а тому підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 240 гривень 00 копійок та за проведення судової експертизи в розмірі 300 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1179, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 61, 88, 107, 208, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3425 (три тисячі чотириста двадцять п'ять) гривень 58 копійок, моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, а всього суму в розмірі 4425 (чотири тисячі чотириста двадцять п'ять) гривень 58 копійок, а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнення проводити з матері неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 240 (двісті сорок) гривень 00 копійок та за проведення судової експертизи в розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок, а всього 783 (сімсот вісімдесят три) гривні 60 копійок, а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнення проводити з матері неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

30.09.2014