провадження № 2/361/424/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарях: Бас Я.В., Павловій О.С., Чуняк
Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
правонаступником якого є ОСОБА_7, про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання майна
спільною сумісною власністю, його
поділ та визнання права власності на ?
частку спільного майна і зустрічним
позовом ОСОБА_6, правонаступником якого
є ОСОБА_7, до ОСОБА_5 про визнання майна
особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що у
серпні 2007 року вона познайомилася з
ОСОБА_6, колегою по роботі, на той час
вони працювали у Київському
виробничому об'єднанні птахівничої
промисловості "Київптахпром".
Починаючи з вересня 2007 року вони стали
фактично спільно проживати як чоловік
та жінка однією сім'єю без реєстрації
шлюбу.

У період з вересня 2007 року по жовтень 2008
року вони проживали разом у місті
Бровари Київської області у належній
ОСОБА_6 квартирі АДРЕСА_1; з листопада 2008
року по березень 2009 року у місті
Березань Київської області у належному
її матері житловому будинку АДРЕСА_4; з
квітня по липень 2009 року у місті
Бровари за адресою: АДРЕСА_2, що
належала відповідачу на праві
приватної власності; з липня 2009 року по
грудень 2012 року знову в АДРЕСА_4.

22 січня 2010 року вона і ОСОБА_6
зареєстрували шлюб, про що у Книзі
реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 04.

Починаючи з січня 2013 року подружні
відносини між нею і ОСОБА_6 фактично
припинені, останній переїхав на
постійне місце проживання до своїх
батьків за адресою: АДРЕСА_5.

На день подачі даного позову до суду
шлюб між ними не розірваний.

У період спільного фактичного
проживання без реєстрації шлюбу ними
за їхні спільні кошти було придбано
наступне спільне майно, яке оформлено
на ОСОБА_6:

- 16 квітня 2008 року - автомобіль марки
"Деу Ланос", загальною вартістю 55200 грн.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу автомобіля, придбаного
в кредит, повернення якого фактично
здійснювалося нею, 20 січня 2009 року вона
від імені відповідача здійснила
дострокове погашення всієї суми
кредиту;

- 28 жовтня 2009 року - дві земельні ділянки
площею 0,0072 га і 0,0128 га, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_6, кадастрові номери
:00:057:1074, :00:057:1075, цільове
призначення: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується державними актами на
право власності на земельні ділянки
серії ЯМ №№ 984092 і 984093, виданими 20 липня
2012 року на ім'я ОСОБА_6

На вказаних двох земельних ділянках за
адресою: АДРЕСА_6, ними уже в період
шлюбу було збудовано житловий будинок,
право власності на який 28 грудня 2011
року зареєстровано за ОСОБА_6

У подальшому 16/50 часток даного
житлового будинку 19 січня 2012 року за
договором купівлі-продажу в рівних
частках відчужено ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На день подачі позову за ОСОБА_6
рахується 34/50 часток зазначеного
житлового будинку, набутого ними в
шлюбі.

Враховуючи збільшення та уточнення
позовних вимог (т. 1 а. с. 3-7, 85-86, 147-148),
просила:

- встановити факт спільного проживання
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією сім'єю як жінки
та чоловіка без реєстрації шлюбу з
вересня 2007 року по 22 січня 2010 року;

- визнати за ОСОБА_5 і ОСОБА_6 право
власності на ? частку спільного майна
за кожним, а саме: на 34/50 часток
житлового будинку, двох земельних
ділянок площею 0,0072 га і 0,0128 га, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, та
автомобіля марки "Деу Ланос", 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
загальною вартістю 55200 грн.;

- стягнути з ОСОБА_6 на її, ОСОБА_5,
користь грошову компенсацію вартості ?
частки автомобіля марки "Деу Ланос", 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, у розмірі 27600 грн.

У лютому 2014 року відповідач ОСОБА_6
через свого представника ОСОБА_10 подав
до суду зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_5, у якій просив визнати 34/50 часток
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_6, особистою приватною
власністю ОСОБА_6, посилаючись на те, що
будівництво цього будинку здійснено за
його особисті кошти, одержані ним у 2009
році від продажу належної на праві
особистої приватної власності
квартири АДРЕСА_3.

19 березня 2014 року ухвалою суду
зустрічну позовну заяву ОСОБА_6
прийнято до спільного розгляду та
об'єднано в одне провадження з
первісним позовом ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду справи
відповідач ОСОБА_6 помер у віці 37 років
(т. 1 а. с. 155).

11 квітня 2014 року ухвалою суду
провадження у даній справі зупинено до
07 жовтня 2014 року для з'ясування
правонаступників померлого
відповідача.

07 жовтня 2014 року провадження у цій
справі відновлено.

Із Кагарлицької районної державної
нотаріальної контори Київської
області судом витребувано спадкову
справу № 188/2014 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 168-183).

Із даної спадкової справи видно, що
єдиним спадкоємцем майна померлого
відповідача ОСОБА_6 є його батько
ОСОБА_7, який в установлений законом
строк 01 серпня 2014 року подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття ним спадщини після смерті
сина за заповітом від 07 грудня 2012 року.

Про свої права на спадкове майно після
смерті ОСОБА_6 заявила також позивач
ОСОБА_5, подавши 25 вересня 2014 року
нотаріальній конторі заяву про видачу
свідоцтва про право власності на
частку спільного майна.

22 жовтня 2014 року ухвалою суду до участі
у справі як правонаступника померлого
відповідача ОСОБА_6 залучено його
правонаступника єдиного спадкоємця -
батька померлого ОСОБА_7, якому
роз'яснено положення ч. 2 ст. 37 ЦПК
України.

Позивач ОСОБА_5 та її представник
ОСОБА_12 у суді позов підтримали.

Оскільки під час розгляду справи
з'ясувалося, що 10 липня 2012 року ОСОБА_6
відчужив за життя ще 17/50 часток
спірного житлового будинку АДРЕСА_6 а
також те, що спірний автомобіль марки
"Деу Ланос" проданий 21 листопада 2014 року
правонаступником відповідача ОСОБА_7
іншій особі, позивач ОСОБА_5 позовні
вимоги зменшила та уточнила їх.

Просила встановити факт спільного
проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією
сім'єю як жінки та чоловіка без
реєстрації шлюбу в період з листопада
2007 року по

22 січня 2010 року та визнати за нею право
власності на 17/100 часток житлового
будинку та ? частку двох земельних
ділянок площею 0,0072 га і 0,0128 га, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 (т. 2 а.
с. 40).

Зустрічний позов ОСОБА_6 не визнали,
просили суд у його задоволенні
відмовити, оскільки спірний житловий
будинок набутий сторонами в
зареєстрованому шлюбі, він є спільною
сумісною власністю подружжя.

Представники відповідача ОСОБА_6 та
його правонаступника ОСОБА_7 - ОСОБА_10
та ОСОБА_13 у судовому засіданні позов
ОСОБА_5 не визнали, просили суд у його
задоволенні відмовити повністю та
задовольнити зустрічний позов із
урахуванням уточнення позовних вимог
та визнати за спадкоємцем померлого
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 право
власності на 17/50 часток житлового
будинку, розташованого у АДРЕСА_6, так
як спірне нерухоме майно є особистою
приватною власністю померлого ОСОБА_6
Позивач ОСОБА_5 жодного відношення до
цього майна не має, доказів на
підтвердження факту спільного
проживання із ОСОБА_6 нею суду не
надано.

Правонаступник відповідача ОСОБА_7 у
суді позов ОСОБА_5 теж не визнав, просив
суд у його задоволенні відмовити та
задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши наявні у
матеріалах справи письмові докази, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини та дійшов наступних
висновків.

За змістом ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним до шлюбу; за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або

в порядку спадкування; за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

За загальним правилом, встановленим ч. 1
ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно із ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

У ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372
ЦК України встановлено, що дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
постанови № 11 від 27 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснив, що
при застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Суд встановив, що 22 січня 2010 року ОСОБА_6
та ОСОБА_5 уклали шлюб, який
зареєстрований Відділом реєстрації
актів цивільного стану Березанського
міського управління юстиції Київської
області, актовий запис № 04 (т. 1 а. с. 8).

28 січня 2014 року в ході розгляду даної
справи заочним рішенням Кагарлицького
районного суду Київської області шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за позовом
останнього розірвано (т. 1 а. с. 137-138).

Факт спільного проживання ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 як чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з листопада
2007 року до дня реєстрації ними шлюбу 22
січня 2010 року знайшов підтвердження в
суді дослідженими доказами:
показаннями свідків, письмовими
документами, фотографіями.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні
показала, що в період із серпня 2007 року
ОСОБА_6 працював разом із нею та ОСОБА_5
у виробничому об'єднанні
"Київптахпром", вони були колегами по
роботі, працювали в одному кабінеті.
Між ним і ОСОБА_5 одразу склалися добрі
відносини, через два місяці, тобто з
жовтня 2007 року, вони стали проживати
разом. Із їхніх розмов було зрозуміло,
що сторони ведуть спільне
господарство. Неодноразово в її
присутності вони обговорювали питання
ведення спільного побуту, покупки
продуктів харчування, речей у квартиру,
де проживали разом. ОСОБА_6 розповідав
їй, що проживає разом із ОСОБА_5, на той
час ОСОБА_5, називав позивача ласкаво
"Світуся". Ділився з нею їхніми планами
на майбутнє. Після звільнення в лютому

2008 року з роботи ОСОБА_6 часто заходив
до них. Відносини між сторонами були
такими ж добрими, сімейними. 22 січня 2010
року сторони зареєстрували шлюб між
собою. Цю дату вона пам'ятає, тому що в
цей день в її онучки ОСОБА_16 день
народження.

Свідок ОСОБА_17 у суді підтвердив, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (дівоче прізвище
ОСОБА_5) почали проживати однією сім'єю
з осені 2007 року та проживали разом до
одруження 22 січня 2010 року, вели спільне
господарство. Перед весіллям купили
земельну ділянку у Броварах, на якій
уже в шлюбі побудували житловий
будинок.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні
показала, що позивача ОСОБА_5 знає
давно, вона є її хорошою подругою і
хрещеною матір'ю її дочки ОСОБА_19,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Із ОСОБА_6 познайомилася в
кінці жовтня 2007 року. ОСОБА_6 і ОСОБА_5
через тиждень чи через два після дня
народження дочки ОСОБА_19 приходили в
гості до них і залишилася ночувати.
Безпосередньо на день народження дочки
ОСОБА_5 не приходила, оскільки їздила в
Кагарлик знайомитися з батьками
ОСОБА_6. У подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та
вона з чоловіком тісно спілкувалися,
дружили сім'ями, часто бували один у
одного в гостях. У ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були
щирі, світлі почуття, вони піклувалися
один про одного, все робили разом, вели
спільний бюджет. Про те, що з жовтня 2007
року вони проживали разом однією сім'єю
як чоловік і жінка свідчили їхні
взаємовідносини, побут у квартирі, де
вони проживали разом.

Свідок ОСОБА_22, запрошений стороною
відповідача, у суді показав, що був
близьким другом ОСОБА_6. Із ОСОБА_5 він
познайомився на квартирі ОСОБА_6 в
Броварах по вулиці Короленка.
Ознайомившись з однією із наданих йому
фотографій підтвердив, що вона
зроблена у вказаній однокімнатній
квартирі в листопаді 2007 року. Після
цього він ще декілька разів приїжджав
до ОСОБА_6 в цю ж квартиру та
зустрічався там із ОСОБА_5. Вона і
ОСОБА_6 проживали разом, у квартирі були
жіночі речі. Крім ОСОБА_5, до одруження з
нею у ОСОБА_6 інших жінок у той час не
було, про це свідок заявив у судовому
засіданні з абсолютною впевненістю.

Свідок ОСОБА_24, заявлений стороною
відповідача, у судовому засіданні
показав, що він разом із ОСОБА_6 за його
пропозицією на придбаній останнім у
жовтні 2009 року земельній ділянці
весною 2010 року розпочали будівництво
житлового будинку по АДРЕСА_6. В ході
будівництва коштів не вистачало, тому
вони продали 1/3 частку даного будинку.
За виручені кошти фактично і був
добудований спірний будинок. Про
відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до шлюбу
йому нічого невідомо.

Із копії трудової книжки ОСОБА_6
вбачається, що він дійсно в період з 01
серпня 2007 року по 27 лютого 2008 року
працював заступником голови правління
виробничого об'єднання "Київптахпром".
Там же з 16 липня 2003 року на посаді
головного бухгалтера працює позивач
ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 243, т. 2 а. с. 2).

Досліджені в суді фотографії, де
відображені події до реєстрації між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 шлюбу, підтверджують
притаманні подружжю відносини, які
закінчилися реєстрацією шлюбу між
ними.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає встановленим факт спільного
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в період з листопада
2007 року по 22 січня 2010 року.

За час перебування у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_5 у квітні 2008 року
за кредитним договором від 18 квітня 2008
року ОСОБА_6 придбав автомобіль "Деу
Ланос", 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2.
У період шлюбу сторін 11 квітня 2013 року
цей спірний автомобіль було
переоформлено на його батька ОСОБА_7,
правонаступника відповідача. Останній,
достовірно знаючи про те, що вказаний
автомобіль є спірним майном та на нього
ухвалою суду від 05 березня 2014 року за
заявою позивача ОСОБА_5 накладено
арешт, 21 листопада 2014 року відчужив
спірний автомобіль ОСОБА_25 за 15000 грн.
(т. 1 а. с. 9-20, 132; т. 2 а. с. 18).

У суді ОСОБА_7 пояснив, що в органах ДАІ
заборони на відчуження спірного
автомобіля не було, з метою повернення
коштів, витрачених на лікування сина,
він продав даний автомобіль ОСОБА_25 за
ціною 15000 грн., яку явно заниженою не
вважає.

Також у період фактичних шлюбних
відносин 28 жовтня 2009 року за договором
купівлі-продажу № 3678 ОСОБА_6 придбав
дві земельні ділянки площею 0,0072 га та
0,0128 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_6,
кадастрові номери :00:057:1074 і
:00:057:1075, цільове призначення яких:
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд.

Право власності ОСОБА_6 на ці земельні
ділянки посвідчується виданими на його
ім'я 20 липня 2012 року державними актами
на право власності на земельні ділянки
серії ЯМ №№ 984092 і 984093 (т. 1 а. с. 87, 88).

На вказаних земельних ділянках за
адресою: АДРЕСА_6, уже в період
перебування сторін у шлюбі був
збудований житловий будинок загальною
площею 359,9 м2, житловою площею 128,9 м2,
право власності на який 28 грудня 2011
року було зареєстровано за ОСОБА_6
згідно із рішенням виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області від 13 грудня 2011 року
№ 637 (т. 1 а. с. 51-60).

Доказів того, що даний житловий
будинок, збудований ОСОБА_6 в період
шлюбу за кошти, що належали йому
особисто, які були отримані ним від
продажу власної квартири, стороною
відповідача у судовому засіданні не
доведено, належних доказів на
підтвердження цього факту суду теж не
надано.

33/50 часток вказаного житлового будинку
за договорами купівлі-продажу від 19
січня і 10 липня 2012 року ОСОБА_6
відчужено іншим особам: 16/50 часток
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках, 17/50
часток ОСОБА_26 (т. 1 а. с. 51-52; т. 2 а. с. 36).

Правомірність відчуження ОСОБА_6 в
період шлюбу 33/50 часток вказаного вище
житлового будинку позивачем ОСОБА_5 не
оспорюється.

Суд встановив, що зазначене майно:
автомобіль "Деу Ланос", 2008 року випуску,
кузов № НОМЕР_2, дві земельні ділянки
площею 0,0072 га і 0,0128 га та 17/50 часток
житлового будинку, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_6, набуте сторонами в
період фактичних шлюбних відносин та в
період шлюбу, це майно визнається судом
спільним сумісним майном ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, у разі поділу кожний з них має
право на ? його частку.

За змістом ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із встановлених у судовому
засіданні обставин і досліджених
доказів, суд дійшов висновку, що позов
ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в
суді та підлягає задоволенню в межах
заявлених вимог. Зустрічний позов
ОСОБА_6 у суді стороною відповідача не
доведений, тому він задоволенню не
підлягає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду даної
справи відповідач у справі ОСОБА_6
помер (т. 1 а. с. 155). До участі в справі
судом залучено його правонаступника
батька ОСОБА_7, спадкоємця за заповітом
від 07 грудня 2012 року.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті (статті 1216, 1218, 1223
ЦК України).

Із спадкової справи № 188/2014 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 видно, що
01 серпня 2014 року в установлений законом
шестимісячний строк до Кагарлицької
районної державної нотаріальної
контори Київської області заяву про
прийняття спадщини після смерті сина
за заповітом від 07 грудня 2012 року подав
ОСОБА_7. У подальшому від прийняття
спадщини він не відмовлявся. Інші
спадкоємці до майна померлого ОСОБА_6
відсутні.

З метою вирішення даного спору, на
підставі ст. 19 Конституції України, ст.
1, ч. 4 ст. 11 ЦПК України суд вважає
можливим і необхідним вийти за межі
заявлених вимог та вирішити незаявлену
вимогу, а саме: визнати за ОСОБА_7 право
спільної часткової власності на ?
частку двох земельних ділянок площею
0,0072 га і 0,0128 га та

17/100 часток житлового будинку, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, у
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_6 та його
правонаступник ОСОБА_7 є постраждалими
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, згідно із п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" такі особи
звільняються від сплати судового
збору, тому сплачений ОСОБА_5 при подачі
позову судовий збір у розмірі 3441 грн.
стягненню на її користь з відповідача
не підлягає.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 1, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212 - 215,
256, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
правонаступником якого є ОСОБА_7, про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання майна
спільною сумісною власністю, його
поділ та визнання права власності на ?
частку спільного майна задовольнити.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім'єю як жінки
та чоловіка без реєстрації шлюбу в
період

з листопада 2007 року по 22 січня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, право
спільної часткової власності на
наступне майно:

- 17/100 часток житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6,
загальною площею 359,9 м2, житловою площею
128,9 м2;

- ? частку земельної ділянки площею 0,0072
га та ? частку земельної ділянки площею
0,0128 га, кадастрові номери :00:057:1074 і
:00:057:1075, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_6, цільове призначення: для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, у
порядку спадкування після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6 право спільної
часткової власності на наступне майно:

- 17/100 часток житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6,
загальною площею 359,9 м2, житловою площею
128,9 м2;

- ? частку земельної ділянки площею 0,0072
га та ? частку земельної ділянки площею
0,0128 га, кадастрові номери :00:057:1074 і
:00:057:1075, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_6, цільове призначення: для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6, правонаступником якого є
ОСОБА_7, до ОСОБА_5 про визнання майна
особистою приватною власністю
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.