Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/666/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 02 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ "Альфа-Банк"
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з відповідачів в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором №490056820 від 22.02.2008
року, яка утворилась станом на 09.04.2008
року в сумі 1308313 грн. 80 коп., яка
складається із заборгованості: за
тілом кредиту в сумі 191437 грн. 90 коп., за
відсотками в сумі 91234 грн. 43 коп., та пені
в сумі 1025641 грн. 47 коп.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 02 жовтня
2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати, а позовну
заяву залишити без розгляду на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
Зазначив, що суд під час розгляду
справи не перевірив повноваження
представника Банку, оскільки позивачем
подано тільки ксерокопію довіреності.
Крім того вважає, що судом безпідставно
не застосовано до даних правовідносин
положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про захист прав споживачів" щодо
розміру пені, яка визначена Банком. При
цьому, судом не обґрунтовано
розрахунки суми заборгованості та
підстави відхилення розрахунків,
наданих відповідачем.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Статтею 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлено договором поруки
(ст. 554 ЦК України).

Встановлено, що 22.02.2008 року між ЗАТ
"Альфа-Банк" (на даний час ПАТ
"Альфа-Банк") та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 490056820, відповідно
до якого відповідач отримав кредит у
сумі 17861,39 доларів США на строк до 22.02.2014
року, зі сплатою 14,5% на місяць, для
придбання транспортного засобу - CHERY
TIGGO, 2008 р. випуску, сірого кольору, д.н.
НОМЕР_1. Між сторонами було погоджено
графік платежів та розрахунків за
вищевказаним договором.

В цей же день між Банком і ОСОБА_2
укладено договір поруки №490056820-П,
згідно якого відповідачка поручалася
за виконання Боржником обов'язків, що
виникли на підставі основного
договору.

З 01.09.2008 року Банком було підвищено
відсоткову ставку за кредитним
договором з 14,5% до 16%, про що були
повідомлені Боржник та Поручитель. У
зв'язку з цим, затверджено новий графік
погашення заборгованості, згідно якого
сума щомісячного платежу з жовтня 2008
року становила 386 доларів США, а 22.02.2014
року - 427,73 доларів США.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору
щодо повного та своєчасного
розрахунку, станом на 09.04.2014 року
утворилась заборгованість:

- за тілом кредиту в сумі 16116,45 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2014
року становить 191437 грн. 90 коп.;

- за відсотками в сумі 7680,69 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 року
становить 91234 грн. 43 коп.;

- пеня (на тіло кредиту та відсотки) в
сумі 253062,81 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 09.04.2014 року становить 3005985 грн.
33 коп.

З врахуванням вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України позивач просив стягнути пеню
не за весь період прострочення, а
обмежитися річним строком, тобто з
10.04.2013 року по 09.04.2014 року в сумі 86344,97
доларів США, що за курсом НБУ станом на
09.04.2014 року становить 1025641 грн. 47 коп.

Під час апеляційного розгляду
представник апелянта погодився із
розрахунком Банку щодо суми
заборгованості по тілу кредиту та
відсотках (відповідно 191437 грн. 90 коп. і
91234 грн. 43 коп.), проте просив зменшити
розмір пені до 5000 грн., з врахуванням
вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши надані позивачем
розрахунки пені, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК
України та неправильність нарахування
пені, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З роз'яснень, викладених у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.3012 року вбачається, що
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки
застосовується судом за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються судом як неустойка.

Зі справи вбачається, що відповідач не
заявляв в суді першої інстанції
клопотання про зменшення розміру
неустойки у зв'язку з наявністю
обставин, які мають істотне значення та
не подавав доказів на їх підтвердження.
Крім того, колегія суддів дійшла
висновку, що розмір неустойки не
перевищує розмір заборгованості, з
врахуванням наступного.

Так, у позовній заяві Банк просить
стягнути пеню в межах річного строку
позовної давності. З позовом до суду
ПАТ "Альфа-Банк" звернулося 06.05.2014 року,
отже річний строк, в межах якого може
стягуватися неустойка починається з
06.05.2013 року. При цьому, колегія суддів
при проведенні розрахунку не бере до
уваги строк з 23.02.2014 року по 06.05.2014 року,
оскільки строк дії кредитного договору
закінчився 22.02.2014 року, а відтак у разі
непогашення кредиту настає
відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК
України. Банк про стягнення коштів за
ст. 625 ЦК України до суду не звертався.

З огляду на викладене, розмір пені, яка
підлягає стягненню з відповідачів,
становить 6461,64 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 09.04.2014 року становить 76754
грн. 05 коп. (курс 11,878416 грн.). При
проведенні розрахунку колегія суддів
виходила із щомісячних платежів, які
згідно Графіка погашення
заборгованості повинен був
здійснювати ОСОБА_1 та кількості
прострочених днів, визначених Банком у
розрахунку, наданому під час
апеляційного розгляду, а саме:

- платіж, який повинен був здійснити
відповідач з 06.05. по 22.05.2013 року, станом
на 22.02.2014 року становить 293 дні
прострочки х 386 доларів США х 1% =1130,98
доларів США;

- аналогічно за періоди з 23.05. по 24.06.2013
року - 276 днів прострочення х 386 доларів
США х 1% = 1065,36 доларів США; з 25.06. по 22.07.2013
року - 243 дні прострочення х 386 доларів
США х 1% = 937,98 доларів США; з 23.07. по 22.08.2013
року - 215 днів прострочення х 386 доларів
США х 1% = 829,90 доларів США; з 23.08. по 22.09.2013
року - 184 дні прострочення х 386 доларів
США х 1% = 710,24 доларів США; з 23.09. по 22.10.2013
року - 154 дні прострочення х 386 доларів
США х 1% = 594,44 доларів США; з 23.10. по 22.11.2013
року - 123 дні прострочення х 386 доларів
США х 1% = 474,78 доларів США; з 23.11. по 22.12.2013
року - 93 дні прострочення х 1% = 358,98
доларів США; з 23.12.2013 року по 22.01.2014 року -
62 дні прострочення х 386 доларів США х 1% =
239,32 доларів США; з 23.01. по 22.02.2014 року - 31
день прострочення х 386 доларів США х 1% =
119,66 доларів США;

- на платіж в сумі 425,73 долара США пеня не
нараховується, оскільки вказана сума
повинна бути виплачена 22.02.2014 року,
тобто в останній день строку дії
договору.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині визначення розміру пені, що
підлягає стягненню з відповідачів та
загальної суми заборгованості.

Доводи апелянта про те, що суд
зобов'язаний залишити позов без
розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України, є безпідставними, оскільки
повноваження представника Банку, який
звернувся з позовом до суду,
підтверджуються відповідним
дорученням. Оригінал даного доручення
оглянуто під час апеляційного
розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 02 жовтня
2014 року змінити, зменшивши суму
загальної заборгованості, що підлягає
стягненню в солідарному порядку з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк" з
1308313, грн. до 359426 грн. 38 коп., та суму
пені з 1025641 грн. 47 коп. до 76754 грн. 05 коп.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча Судді