Справа № 466/4425/13
Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/5159/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника третьої
особи Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
- Цибруха Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3
в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 10 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті
особи: Львівська міська рада,
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради, Львівське
комунальне підприємство «Янів-405» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7,
ОСОБА_4, треті особи: Львівська міська
рада, Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Львівське комунальне підприємство
«Янів-405» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі. Вважає рішення таким, що
порушує норми матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
помилково дійшов висновку про
відсутність підстав для звернення з
даними позовними вимогами ОСОБА_2 та
порушення прав та інтересів лише
третьої особи - ЛКП «Янів-405». Також,
зазначає, що хоча двері були на балансі
ЛКП усі ремонтно-реставраційні роботи
були проведені саме ОСОБА_2 і тому всі
складові дверей: замок, клямки, скляні
вставки, тощо не стали власністю ЛКП,
адже позивач міг вилучити їх у
будь-який час. Крім того, актом ЛКП від
27.03.2012 року підтверджено, що
реставрацію дверей здійснено згідно
попереднього погодження з
балансоутримувачем і реставрацію
виконано за власні кошти позивача та
його дружини, що підтверджується актом
ЛКП, а гроші за реставрацію дверей не
було повернуто і не зараховано у
вартість комунальних платежів. Таким
чином, балансоутримувач надав згоду на
реставрацію дверей, а відтак їх
знищення порушило інтереси не
балансоутримувача а позивача, який
своєю працею їх реставрував та вкладав
свої кошти, чим завдано сильних
душевних хвилювань та моральних
страждань. Також, одні із дверей не були
на балансі ЛКП взагалі, а ним фактично
встановлено нові двері і такі є його
власністю. Крім цього, судом допущено
порушення і норм процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог з інших
мотивів. Вважає рішення незаконним,
необґрунтованим, в якому висновки суду
не відповідають обставинам справи, а
також не доведені обставини, що мають
важливе значення для справи, які суд
вважав встановленими. Зазначає, що
висновок суду про те, що саме ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 було знищено відреставровані
двері є незаконним, необґрунтованим та
ніякими доказами не підтвердженим.
Зазначає, що вона не має жодного
відношення до пошкодження дверей
будинку, її вина ніким та нічим не
доведена. Так, немає постанови про
притягнення її до будь-якої
відповідальності саме з цих підстав, а
також враховуючи те, що через
обставини, які склалися в цей період в
її сім'ї саме в цей час перебувати в
будинку за адресою проживання не могла,
оскільки 6.10.11 р. як і інші дні
перебувала в лікарні біля тяжко
хворого чоловіка, про що свідчить
довідка лікаря.

В судове засідання позивач,
відповідачі та представники третіх
осіб Львівської міської ради та ЛКП
«Янів-405» не з'явилися, причин неявки не
повідомили. Однак суд вважав за можливе
проводити розгляд справи у їх
відсутності, враховуючи, що такі особи
були належним чином повідомленими про
час та місце судового розгляду,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них до суду не надходило,
доказів, які б свідчили про поважність
причин їх неявки (неявки їх
представників) суду представлено не
було, зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України, а
також те, що інтереси позивача та
відповідача ОСОБА_4 в судовому
засіданні захищали їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на підтримання
їх апеляційної скарги та в заперечення
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_4 на
підтримання їх скарги та в заперечення
апеляційної скарги позивача, пояснення
представника третьої особи
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради в заперечення
обох апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення з таких
підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позову
виходив з того, що відповідачами 6.10.2011
року дійсно пошкоджено
відреставровані позивачем двоє дверей
будинку №8 на вул. Хорватській у
м.Львові загального користування.
Однак, враховуючи, що будинок перебуває
на балансі третьої особи ЛКП «Янів-405»,
вчиняючи згадані неправомірні дії
відповідачі порушили права та інтереси
лише ЛКП, натомість жодних прав та
інтересів позивача ними не порушено.

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції обґрунтованими,
такими, що відповідають обставинам
справи та вимогам закону, доводи ж
апеляційних скарг - необґрунтованими
та такими, що згаданих висновків суду
не спростовують.

Так, як встановлено оскаржуваним
рішенням суду та вбачається із
матеріалів справи, - позивачем за
власні кошти проведено реставрацію
дверей загального користування
другого поверху будинку №8 на вул.
Хорватській у м.Львові, що перебуває на
балансі ЛКП «Янів-405». Так ним
відреставровано двері між сходовою
кліткою та коридором загального
користування (230х60х5 см) та між
коридором загального користування та
балконом загального користування
(205х120х4,5 см). Вказане було підтверджено
у суді першої інстанції поясненнями
представників третіх осіб Львівської
міської ради, ЛКП «Янів - 405» та актом
ЛКП від 27.03.2012 року (а.с. 6), вказане
підтвердив також у судовому засіданні
суду апеляційної інстанції і
представник третьої особи
Шевченківсьої РА Львівської міської
ради. Однак відреставрувавши вказані
двері позивач права власності на такі
не набув, оскільки двері, які як і весь
будинок №8 як перебували до
реставрації, так і перебувають на даний
час на балансі ЛКП «Янів-405». Крім цього,
доказів про те, що одні із дверей
встановлені ним нові, а не
відреставровано ті які були в
наявності позивачем не представлено,
та спростовано згаданим актом ЛКП, а
також самою позовною заявою ОСОБА_2, у
якій він вказує саме про реставрацію
обох дверей, а не одних.

6.10.2011 року неправомірними діями
відповідачів згадані двоє дверей
пошкоджено. Вказаний факт
підтверджений у суді належними,
допустимими, достовірними та
достатніми доказами, що
взаємопов'язані між собою та
доповнюються. А саме протоколами про
вчинення відповідачами
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 150 КУпАП №17 від 14.05.2014
року, стосовно ОСОБА_4 (а.с. 182) та №16 від
14.05.2014 року стосовно ОСОБА_7 (а.с. 184), крім
цього, листом Шевченківської районної
адміністрації №36-347 від 24.02.2014 року (а.с.
196), з якого вбачається, що справа про
адміністративне правопорушення ОСОБА_7
закрита з нереабілітуючої підстави, а
саме у зв'язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності, а також поясненнями
ряду свідків, які були або
безпосередніми очевидцями вказаної
події або бачили наслідки вказаних дій,
а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 Докази на які посилається
відповідач ОСОБА_4, як на підстави
відсутності її вини у спричиненні
шкоди спростовуються наведеними
доказами.

Враховуючи вказане вимоги позивача про
відшкодування завданої йому вказаними
неправомірними діями відповідачів
матеріальної шкоди, як такої, що
завдана його майну вірно судом першої
інстанції - відхилено, оскільки
пошкоджені двері, як вказано вище не є
власністю позивача та його майном.

Що стосується відмови у задоволенні
вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, то судом у задоволенні
такої теж вірно відмовлено, оскільки
спричинення такої шкоди через знищення
чи пошкодження його майна, що
передбачено п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, на що
як на правову підставу задоволення
цієї вимоги посилався позивач (що
підтвердив у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції й представник
позивача) є неможливим оскільки 6.10.2011
року не мало місце пошкодження його
майна і тому у зв'язку з цим йому
моральна шкода спричинена були не
могла.

Враховуючи вказане рішення суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам закону (зокрема, судом вірно
застосовано вимоги ст.ст. 16, 22, 1190, 1166, 1167
ЦК України, ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги») та
обставинам справи та таке слід
залишити без змін.

Доводи ж апеляційних скарг вірних
висновків суду першої інстанції не
спростовують, навпаки такі
спростовуються наведеним вище, а тому
такі слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - відхилити

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А.
Левик

Судді:

В.Я. Бакус

Т.А. Гірник