Справа № 135/1605/14-ц
Провадження у справі № 2/135/373/14
24.12.2014 Ладижинський
міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Волошиної
за участі: секретаря судового
засідання Когаль А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ладижин цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Ладижинської міської ради про
позбавлення батьківських прав,-
У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
по відношенню до його неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись
на те, що ОСОБА_2 є батьком
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2005 року батько
ОСОБА_2 проживає окремо та жодного з
покладених законом на батьків
обов'язку не виконує, не займається
вихованням та утриманням свого сина, не
турбується про його фізичний, духовний
та моральний розвиток, не сплачує
аліменти, призначенні за рішенням суду
від 04.10.2010. Таким чином відповідач
ніяким чином не піклується про сина, не
проявляє заінтересованості в його
подальшій долі, не цікавився
успішністю дитини, станом здоров'я,
його навчання та підготовкою до
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, письмово позовні вимоги
підтримала повністю, просила справу
розглянути у її відсутність, позивач
щодо заочного розгляду справи не
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, заяви про відкладення
розгляду справи, або розгляду справи у
його відсутності до суду не направив.
Представник органу опіки та піклування
Ладижинської міської ради Гронь О.М. в
судове засідання не з'явилася, письмово
в заяві просила справу розглянути у її
відсутності, позовні вимоги підтримала
Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи та усі зібрані по справі докази,
давши їм оцінку в сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
є батьками неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як слідує із довідки, виданої відділом
державної виконавчої служби по місту
Ладижину Тростянецького міськрайоного
управління юстиції від 05.11.2014 за №467 за
період з січня 2014 року по жовтень 2014
року позивач не отримувала аліменти
згідно виконавчого листа №2-374 від
04.10.2010, який виданий Ладижинським
міським судом про стягнення аліментів
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Питання про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 стосовно
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 було розглянуто на
виконкомі Ладижинської міської ради.
Висновком Органу опіки та піклування
Ладижинської міської ради від 23.12.2014
року № 2-20-4183 було визнано за доцільне
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по
відношенню до неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, судом встановлено, що
правовідносини, які виникли між
сторонами є сімейними, а відтак
регулюються Главою 13 "Особисті
немайнові права і обов'язки батьків та
дітей" Сімейного кодексу України.

За змістом ст.3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989, суди у всіх діях щодо
дітей повинні приділяти першочергову
увагу як найкращому забезпеченню
інтересів дитини.

Згідно з ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати свою дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток.
Передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України,
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частина 2 ст. 157 СК України встановлює
норму, якою закріплено, що той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона/він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

У п. 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Із здобутих у справі доказів судом
встановлено, що батько дитини ОСОБА_2
вже досить довгий час ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо дитини не піклується
про його фізичний та духовний розвиток,
навчання, не займається його
підготовкою до самостійного життя, не
забезпечує необхідним харчуванням,
медичним доглядом, лікуванням, не
спілкується з ним у обсязі, необхідному
для його нормального самоусвідомлення,
не надає дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу, не створює умов для
отримання освіти, не проявляє будь-якої
іншої батьківської турботи до дитини.

Зважаючи на викладене, таку поведінку
відповідача суд розцінює як ухилення
батька від виховання дитини та
покладених на нього законодавством
обов'язків, що є підставою для
позбавлення його батьківських прав та
задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат суд
керується нормами ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 157,
164, 165 СК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", та керуючись ст.ст.
10, 11, 58-60, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 243 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Вінницького
обласного суду через Ладижинський
міський суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційного інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, наведеному вище. У
цьому разі строк, протягом якого
розглядалася заява, не включається до
строку на апеляційне оскарження.

Суддя : /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Ладижинського міського суду
Т.В. Волошина