Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представників позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідача - Машківського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргоюуповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Ковальова Віктора Михайловича на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 4 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Європейьский газовий банк» про визнання договору припиненим, переоформлення вкладу та визнання права, зобов'язання вчинити дії та стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» із вказаним позовом, в якому просив визнати строк дії договору № 345819 від 3 червня 2014 року, що був укладений між ним та банком таким, що закінчився 24 червня 2014 року внаслідок його розірвання; визнати виникнення 24 червня 2014 року у ПАТ «Єврогазбанк» грошового зобов'язання щодо повернення йому вкладу в національній валюті України по курсу НБУ станом на 24 червня 2014 року; визнати борг ПАТ «Єврогазбанк» перед ним за вкладом в сумі 275426 грн.61 коп. ( вартість 544,5 грам золота по курсу НБУ до гривні, станом на 24 червня 2014 року); зобов'язати ПАТ «Єврогазбанк» виплатити йому борг - кошти за вкладом в розмірі 275426 грн.61 коп.; стягнути з ПАТ «Єврогазбанк» на його користь 3 % річних за період користування банком коштами внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання за весь час прострочення з дня подання 24 червня 2014 року заяви на розірвання договору та по день розгляду справи в сумі 3033 грн.47 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу по депозитній програмі для фізичних осіб «Золоте майбутнє 365 днів», ним внесено в касу 500 грамів золота в банківських зливках та зараховані на депозитний рахунок. Крім того, між ними був укладений договір поточного банківського рахунку, згідно з яким відповідач зобов'язувався здійснювати розрахункове-касове обслуговування по цьому рахунку. У зв'язку з неможливістю отримання вкладу ( відсутність золота в касі банку), ним був подовжений договір банківського вкладу, вклад з поточного рахунку був переведений на депозитний рахунок. 24 червня 2014 року він звернувся до банку з письмовою заявою про дострокове припинення дії договору банківського вкладу, перерахування коштів на поточний рахунок, переоформлення вкладу в національну валюту та наступну видачу коштів готівкою через касу банку. Проте відповідач по його заяві рішення не прийняв, подальші його звернення 1 липня 2014 року та 7 липня 2014 року розглянуті також не були. Вважає, що такими діями банку порушені його права як вкладника. Посилаючись на ст.ст.1060, 651,653 ЦК України, п.3.3 Постанови правління НБУ від 3 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», а також згідно з умовами договору банківського рахунку, якими передбачена можливість конвертації вкладу у національну гривню, просив задовольнити його вимоги.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року провадження у справі в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, визнано строк дії договору № 345819 від 3 червня 2014 року, що був укладений між ним та банком таким, що закінчився 24 червня 2014 року внаслідок його розірвання. Крім того, зобов'язано ПАТ «Європейський газовий банк» виплатити ОСОБА_3 кошти за вкладом в розмірі 275426 грн.61 коп., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3033 грн.47 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Ковальов В.М. , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема зазначив, що суд не звернув увагу на положення ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими встановлено, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку: нарахування неустойки (штрафів,пені) інших фінансових (економічних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, а тому безпідставно стягнув 3 % річних. Крім того, договором передбачений інший розмір процентів, а тому застосування судом ст.625 ЦК України є необґрунтованим. У відповідності з умовами договору банківського вкладу від 3 червня 2014 року, зобов'язання в грошовій одиниці України не визначались, а містяться лише вимоги щодо маси вкладу в банківських металах, а тому таке зобов'язання не є грошовим ( постанова Верховного суду України від 6 червня 2012 року № 6-49цс12).

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно визначив дату припинення договору, виходячи з положень ст.653 ЦК України, згідно з якими якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Також, зазначив, що у зв'язку з тим, що АТ «Єврогазбанк» звільнено від сплати судового збору, оскільки в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, суд безпідставно стягнув судовий збір.

В судовому засіданні представник ПАТ «Європейський газовий банк» апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представники проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «Єврогазбанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 травня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу № 286670, згідно з умовами якого банк прийняв від вкладника банківські метали: Золото 999,9 проби загальною масою 500 грамів/16,09 троїцьких унцій номіналом 50 г у кількості 1 шт., номіналом 100 г у кількості 2 шт., номіналом 250 г у кількості 1 шт., зі строком на 371 дні, тобто з 24 травня 2012 року по 29 травня 2013 року. Процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 4,5 % річних.

29 травня 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу № 319719, за умовами якого вкладник розміщує в банку банківський метал без його фізичної поставки, а банк зараховує на вкладний (депозитний) рахунок належні вкладнику банківські метали загальною масою 523 г/ 16,82 троїцькі унції, строком на 370 днів, тобто з 29 травня 2013 року по 3 червня 2014 року. Процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 4 % річних.

3 червня 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу № 345819, за умовами якого вкладник розміщує в банку банківський метал без його фізичної поставки, а банк зараховує на вкладний (депозитний) рахунок належні вкладнику банківські метали загальною масою 544.5 грами/ 17,5 троїцькі унції, строком на 370 дні, тобто з 3 червня 2014 року по 8 червня 2015 року. Процентна ставка за вкладом встановлюється в розмірі 3,5 % річних.

Крім того, 24 травня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_3 укладено договір поточного банківського рахунку № 14369 у національній валюті України та в іноземній валюті.

24 червня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до банку з заявою про дострокове припинення строку дії договору банківського вкладу та перерахування вкладу на поточний рахунок, перерахувати вклад в національну валюту та видати через касу банку. Але відповіді на своє звернення не отримав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дія договору банківського вкладу укладеного 3 червня 2014 року між сторонами припинена 24 червня 2014 року внаслідок його розірвання за заявою вкладника. Враховуючи подану вкладником заяву про повернення вкладу в національній валюті, у банку виник обов'язок по сплаті суми вкладу. У зв'язку з невиконанням банком свого обов'язку щодо повернення коштів у національній валюті за вимогою вкладника, є підстави для стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України.

Такий висновок суду ґрунтується на встановлених судом обставинах та відповідає нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За імперативним правилом, закріпленим в ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

ОСОБА_3 є фізичною особою, а укладеним між ним та ПАТ «Єврогазбанк» договором банківського вкладу не передбачено умов неповернення вкладу за вимогою вкладника. Таке право гарантоване позивачу чинним законодавством і не може бути обмежене.

Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У зв'язку із зверненням ОСОБА_3 24 червня 2014 року із заявою до банку про дострокове припинення строку дії договору банківського вкладу та перерахування вкладу на поточний рахунок і виплати в національній валюті, договір банківського вкладу вважається таким, що припинився з 24 червня 2014 року у зв'язку з його розірванням.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що датою розірвання договору має бути дата ухвалення судового рішення не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки договір припинено шляхом його розірвання 24 червня 2014 року, що обґрунтовано визнано судом першої інстанції.

Загальний порядок залучення банками України банківських металів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні ( депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577.

Згідно із цим Положенням операції банків з банківськими металами здійснюються або з фізичною поставкою банківських металів, або без фізичної поставки банківських металів відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань здійснення операцій з банківськими металами (пункт 1.1 Положення); банк сплачує вкладнику суму вкладу ( депозиту) і нараховані за ним проценти у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті ( пункт 1.6 Положення).

ОСОБА_3 скористався своїм правом і звернувся з заявою до банку про повернення вкладу з поточного рахунку у національній валюті. ПАТ «Єврогазбанк» в порушення закону та умов договору свої обов'язки щодо повернення суми вкладу у національній валюті не виконав.

За таких обставин, рішення суду про зобов'язання ПАТ «Єврогазбанк» виплатити ОСОБА_3 кошти за вкладом в сумі 275426 грн.61 коп. є законним і обґрунтованим.

Враховуючи, що банк належні до виплати ОСОБА_3 кошти не повернув, суд першої інстанції вірного дійшов висновку про стягнення з відповідача 3 % річних за час прострочення, що передбачено ст, 625 ЦК України.

Введення Постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року в АТ «Єврогазбанк» тимчасової адміністрації, на що посилається апелянт як на підставу неправомірного нарахування 3 % річних, не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки заявлена ОСОБА_3 вимога від 24 червня 2014 року про дострокове повернення вкладу відповідала умовам договору та закону, і строк виконання обов'язку банку повернути вклад у національній валюті наступив до введення тимчасової адміністрації.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється% 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів ( обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Обмежене встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

За встановлених у цій справі обставин, на зобов'язання банку перед ОСОБА_3 обмеження встановлене п.1ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється.

Доводи апеляційної скарги в частині вирішення питання про стягнення з відповідача судового збору заслуговують на увагу, оскільки на час ухвалення рішення АТ «Єврогазбанк» звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому рішення в частині стягнення з ПАТ «Єврогазбанк» підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення суду як законне і обґрунтоване слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Ковальова Віктора Михайловича - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 4 листопада 2014 року - в частині стягнення судового збору в сумі 2784 грн.60 коп. з Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на користь держави скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: