Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22-ц/797/311/2014р.
інстанції Гапонов Д.Ю.
Доповідач в апеляційній
інстанції Саліхов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого - Саліхова В.В.,

суддів - Володіної Л.В.,
Лівінського С.В.,

за участю секретаря - Мазнєва Ю.М.,

позивача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Балаклавського районного суду міста
Севастополя від 12 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулась до місцевого суду з позовом
до відповідача ОСОБА_5, в якому просила
стягнути з останньої на свою користь 4
000 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди та
судові витрати по справі.

Вимоги позову мотивовані тим, що 21.01.2013
року дві собаки породи «німецька
вівчарка», які належать відповідачу,
заподіяли позивачу легкі тілесні
ушкодження згідно висновку
судово-медичної експертизи № 146 від
23.01.2013 року, що потягнуло за собою
короткочасний розлад здоров'я. В
результаті вказаного позивачу, окрім
матеріальної шкоди, які остання оцінює
у сумі 4 000 грн., спричинено моральну
шкоду, що виразилась у порушенні
звичайного укладу її життя, нервового
збудження, вимушеністю звернення за
медичною допомогою для лікування ран.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 12.11.2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у якості
компенсації матеріальної шкоди суму у
розмірі 469,46 грн., в якості компенсації
моральної шкоди суму у розмірі 1500 грн.
та судові витрати. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого суду, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
останнє скасувати та ухвалити нове
рішення по справі про задоволення
позову у повному об'ємі. Апелянт
посилається на те, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не прийняті до уваги вимоги
чинного законодавства, які регулюють
спірні правовідносини та відносини з
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про стягнення з
відповідача грошової компенсації за
заподіяння матеріальної шкоди у
розмірі 469,46 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що остання
підтверджується наданими до суду
доказами.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Приймаючи рішення про стягнення з
відповідача моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з її
доведеності, а визначаючи її розмір з
принципів розумності.

Але колегія суддів не може повністю
погодитись з таким висновком місцевого
суду.

Як встановлено при апеляційному
розгляді справи, 21 січня 2013 року, біля 14
годин 10 хвилин в районі вул. Богдана
Хмельницького, буд. 8 в м. Севастополі на
позивача ОСОБА_4 накинулися дві собаки,
породи «німецька вівчарка», які
належать відповідачу по справі ОСОБА_5
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 були
заподіяні легкі тілесні ушкодження, що
потягнули за собою короткочасний
розлад здоров'я(ар.с.4). Постановою
Апеляційного суду м. Севастополя від 24
квітня 2013 року провадження по
адміністративній справі за ч.2 ст.154
КУпАП відносно ОСОБА_5 було закрито у
зв'язку з закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення з визнанням в діях останньої
складу вищезгаданого
адміністративного правопорушення. На
підтвердження понесених матеріальних
витрат, пов'язаних з послідуючим
лікуванням внаслідок заподіяння
тілесних ушкоджень за вищезгаданими
обставинами, позивач надала квитанції,
які підтверджують купівлі
медикаментів на загальну суму 469,46 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
підстав відшкодування моральної шкоди,
але не погоджується з визначеним її
розміром.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст.22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Враховуючи те, що позивач на
обґрунтування своїх вимог в частині
відшкодування матеріальної шкоди
надала докази на підтвердження
понесених нею витрат на загальну суму
469,46 грн., колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
вищезазначені обставини справи, дав
цим обставинам та доказам по справі
правильну правову оцінку і, відповідно
до вимог ст.1187 ЦК України, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення в
даній частині.

Посилання апелянта на те, що суд при
вирішенні зазначеного питання не
прийняв до уваги матеріальні збитки,
пов'язані з приведенням у придатний
стан її одягу, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки у порушення
вимог ст.60 ЦПК України позивач не
надала суду будь-яких доказів на
підтвердження своїх вимог.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
підстав відшкодування позивачу
моральної шкоди, але не погоджується з
її розміром з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з перенесеною
втратою сина.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

За змістом ст.1167 ЦК України, якщо
моральної шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, така моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала.

Судом встановлено, що вищезгадані
події сталися з провини відповідача по
справі, оскільки обидві собаки
знаходилися у громадському місці, без
догляду їх власника, перебуваючи без
намордників.

Зазначені обставини підтверджують
винуватість ОСОБА_5 у недбалому
утриманні собак службової породи. Отже,
встановивши, що моральну шкоду було
завдано позивачці джерелом підвищеної
небезпеки, власником якого є
відповідач, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність її відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з її розміром.

Відповідно до висновків медичної
експертизи №146 від 23.01.2013 року (ар.с.4)
внаслідок вищезгаданих обставин у
позивача зафіксовані рани та
крововиливи на правому плечі,
крововиливи на попереку та лівому
стегні. Вищезгадані ушкодження
утворені зубами тварин.

Відповідно до вимог діючого
законодавства розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Враховуючи наведені обставини, а саме
спосіб заподіяння ушкоджень та їх
наслідки, колегія суддів вважає за
можливе змінити рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди та
визначити його у розмірі 5 000 (п'ять
тисяч) грн.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Балаклавського районного суду
міста Севастополя від 12 листопада 2013
року в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди змінити,
визначивши розмір відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 (п'ять тисяч)
грн. В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної чинності з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
В.В. Саліхов

Судді: /підпис/ Л.В.
Володіна

/підпис/ С.В.
Лівінський

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя В.В. Саліхов