АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/541/14 Головуючий 1 інстанції - Труханович В.В.
Справа № 639/7222/13-ц Доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про перерозподіл ідеальних часток, перехід права власності на частину домоволодіння, припинення спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що сторони є співвласниками домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м.Харкові, просять виділити в натурі належну їм частку у домоволодінні. Зазначають, що в межах іншої справи була проведена судово-будівельна експертиза №829 від 01.10.2008 року, варіант № 2 розподілу за якою позивачі просять покласти в основу рішення по цій справі, та затвердити новий розмір ідеальних часток. Крім того, просять затвердити правочин про перехід прав на частку ОСОБА_3 до ОСОБА_2 на підставі якого частка ОСОБА_2 буде складати 69/100 спірного домоволодіння; встановити неправосудність віднесення льоху літ. Ж до спадкової частини, що порушує матеріальні права ОСОБА_3 при розподілі компенсації, розмір якої буде вирішено по домовленості з ОСОБА_4 або у судовому порядку при недосягненні такої домовленості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм права. Зазначають, що оскаржуваним рішенням спір не вирішений, позивачів втретє позбавлено права на вчасний розгляд заявлених вимог. Наполягають, що суд безпідставно не прийняв у якості доказу висновок судової будівельно-технічної експертизи №829 від 01.10.2008 року.

Відповідач ОСОБА_4 на виклики до суду апеляційної інстанції не з*являвся, проти позову заперечує, зазначає, що всі питання з приводу яких виник спір між сторонами врегульовані, існуючий порядок користування будинком встановлений згідно належних кожному часток.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток суд першої інстанції виходив з відсутності реєстрації прав власності за ОСОБА_3 на 18100 зазначеного домоволодіння, а також з того, що судова будівельно-технічна експертиза була проведена 01 жовтня 2008 року по іншій справі, яка розглядалася іншим складом суду.

Однак з такими висновками суду погодиться не можна.

Судом встановлено, що відповідно до довідки КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 18.11.2011 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 43 /100 домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2003 року, за ОСОБА_4 право власності на 39/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Білогірською ДНК Автономної республіки Крим; 18100 частин не зареєстровано на ім*я ОСОБА_3 після перерозподілу ідеальних часток ( а.с.19).

Рішенням Жовтневого райнарсуду м. Харкова від 10.02.1988 р. було визнано право власності: на 39/100 частини домоволодіння - за ОСОБА_5, замість 1/2 частини; на 18/100 частини домоволодіння - за ОСОБА_3, замість 1/2 частини; 43/100 частини домоволодіння - залишилися відкритими. Цим же рішенням було визнано право власності - на 39/100 частини домоволодіння - за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в рівних частках, в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_5. У 1988 році ОСОБА_6 подарувала належні їй - 39/200 частини домоволодіння - ОСОБА_8. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2003 р. затверджено мирову угоду, за якою право власності на 43/100 частини домоволодіння було визнано за ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо такий виділ допускається законом і є можливим.

Норми ст. ст. 363, 367 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки майна або його поділу.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Відповідно до пунктів 7, 8 роз*ясень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок з наступними змінами, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власної на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він провадиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради ( ст. 152 ЖК). При поділі житлового будинку суд зобов*язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частину в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі ( літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Судова колегія вважає, що відсутність реєстраціє права власності ОСОБА_3 на 18/100 частин спірного домоволодіння, право власності на яке набуто останньою в період дії Закону України Про власність та ЦК України в редакції 1963 року, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про виділ в натурі належної позивачам частки домоволодіння.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково вважав підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про виділ в натурі частки домоволодіння той факт, що судова будівельно-технічна експертиза була проведена в межах іншої справи, що розглядалася іншим складом суду.

Зазначене суперечить ст. 57 ЦПК України, згідно якої доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі ані позивачі, ані відповідач ОСОБА_4 не заявляли.

ОСОБА_2 пояснила, що вже понесла великі майнові витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2008 року, що має скрутне майнове становище і на цей час позбавлена можливості оплатити проведення ще однієї експертизи. Звертала увагу, що спір між сторонами про виділ в натурі частки домоволодіння багато років не знаходить свого вирішення в судах. Наполягала, що у домоволодінні з часу проведення експертизи відсутні зміни щодо його складу та конфігурації.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_4, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, брати участь у судових засіданнях особисто або через свого представника не побажав. З матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_4 направлялись позовна заява, рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга, лист апеляційного суду. Доводи позивачів та надані ними докази ОСОБА_4 не спростував.

За таких обставин, судова колегія вважає можливим висновок судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2008 року прийняти у якості письмового доказу по справі.

Зазначений висновок складений експертом з урахуванням ідеальних часток сторін у праві власності, визначених рішенням Жовтневого райнарсуду м. Харкова від 10.02.1988 р., ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2003 р., а також того, що право власності на частину приміщень сторони набули за цивільно-правовими угодами, на частину в порядку спадкування, решту побудували самостійно.

Згідно висновку судово-будівельної експертизи №829 від 01.10.2008 року експертом запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 Перший варіант по фактичному користуванню, другий варіант згідно ідеальних часток.

ОСОБА_2 наполягає на другому варіанті, однак судова колегія вважає більш прийнятним перший варіант запропонований експертом, оскільки він враховує фактичний порядок користування, що склався між сторонами протягом більш ніж 25 років та, на відміну від другого варіанту, не потребує переобладнань будинку.

Таким чином, у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх ідеальні частки відповідно 43/100 та 18/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові необхідно виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення І площею 4,8 кв.м., приміщення 1-1 площею 12,9 кв.м., приміщення 1-2 площею 3 кв.м., приміщення 1-3 площею 1,1 кв.м., приміщення 1-4 площею 6,3 кв.м., приміщення 1-5 площею 15,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., приміщення 1-7 площею 9 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ."3", гараж літ."В", ґанок літ."а2", навіс літ."в1", альтанку літ."И", ворота №5, льох літ."Ж", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 86 163 грн., що в ідеальній долі становить загалом 65/100 частини домоволодіння, з яких 52/100 ідеальна частка ОСОБА_2 Іванівни, а 13/100 ідеальна частка ОСОБА_3.

У власність ОСОБА_4 на його ідеальну частку 39/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові необхідно виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення ІІ площею 3,6 кв.м., приміщення 2-1 площею 12 кв.м., приміщення 2-2 площею 5,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 6,4 кв.м., приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м., приміщення 2-5 площею 7,2 кв.м., приміщення 2-6 площею 14,6 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ. Г, вбиральню літ."К", ворота № 4, льох літ."Е", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 46 782 грн., що в ідеальній долі буде становити 35/100 частини домоволодіння.

У зв'язку з виділом у натурі часток із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, необхідно перерозподілити частки у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові визначивши ОСОБА_2 ідеальну частку 52/100 частин замість раніше належних їй 43/100, ОСОБА_3 - 13/100 частин замість раніше належної їй 18/100, за ОСОБА_4 - 35/100 частин замість раніше належних йому 39/100. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відповідності до висновків експерта, також підлягає стягненню грошова компенсація 3056 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог позивачів.

Належних та допустимих доказів того, що особисто ОСОБА_2 побудувала льох літ."Ж" матеріали справи не містять, тому вимоги позивачів в частині де вони просять встановити неправосудність віднесення льоху літ. Ж до спадкової частини, що порушує матеріальні права ОСОБА_3 при розподілі компенсації, розмір якої буде вирішено по домовленості з ОСОБА_4 або у судовому порядку при недосягненні такої домовленості - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є значною і не може бути виділена в натурі. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Позивач ОСОБА_2 наполягає на тому, що частка ОСОБА_3 у спільному майні є неподільною, її неможливо виділити зі складу майна, а між нею та ОСОБА_3 досягнута згода про передачу цієї частки у власність ОСОБА_2

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки ОСОБА_2 зазначає, що спору між нею та ОСОБА_3 щодо переходу права власності на частку ОСОБА_3 у праві власності немає, то судова колегія вважає, що зазначені правовідносини між ними можуть бути врегульовані в позасудовому порядку.

Якщо ж спір з цього приводу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 все ж таки виникне, ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом, однак ОСОБА_3 у такій справі має брати участь у якості відповідача.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, п. 2 ч. І ст. 307, п. 4 ч. І ст. 309, ст. 312, 313, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року змінити, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток задовольнити частково.

У спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх ідеальні частки відповідно 43/100 та 18/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення І площею 4,8 кв.м., приміщення 1-1 площею 12,9 кв.м., приміщення 1-2 площею 3 кв.м., приміщення 1-3 площею 1,1 кв.м., приміщення 1-4 площею 6,3 кв.м., приміщення 1-5 площею 15,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., приміщення 1-7 площею 9 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ."3", гараж літ."В", ґанок літ."а2", навіс літ."в1", альтанку літ."И", ворота №5, льох літ."Ж", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 86 163 грн., що в ідеальній долі становить загалом 65/100 частини домоволодіння, з яких 52/100 ідеальна частка ОСОБА_2, а 13/100 ідеальна частка ОСОБА_3.

У власність ОСОБА_4 на його ідеальну частку 39/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення ІІ площею 3,6 кв.м., приміщення 2-1 площею 12 кв.м., приміщення 2-2 площею 5,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 6,4 кв.м., приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м., приміщення 2-5 площею 7,2 кв.м., приміщення 2-6 площею 14,6 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ. Г, вбиральню літ."К", ворота № 4, льох літ."Е", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 46 782 грн., що в ідеальній долі буде становити 35/100 частини домоволодіння.

У зв'язку з виділом у натурі часток із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, перерозподілити частки у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові визначивши ОСОБА_2 ідеальну частку 52/100 частин замість раніше належних їй 43/100, ОСОБА_3 - 13/100 частин замість раніше належної їй 18/100, ОСОБА_4 - 35/100 частин замість раніше належних йому 39/100.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнути грошову компенсацію 3056 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді