Справа № 441/886/14
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/7237/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3
та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
24 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на
перероблену річ, -

встановила:

В травні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до
Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на
перероблену річ, а саме на будинок
АДРЕСА_1

На обґрунтування цих позовних
вимог зазначила, що у 2006 році між нею та
ОСОБА_5 була досягнута усна
домовленість про купівлю - продаж
спірного житлового будинку. Однак
через відсутність правовстановлюючого
документа на цей будинок, виконавчим
комітетом Керницької сільської ради
Городоцького району видано довідку про
те, що вона є забудовником вказаного
житлового будинку, на підставі якої
зареєструвала право власності. Проте,
рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 19.06.2013р.
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно (будинок АДРЕСА_1) Серія
САВ №037167 видане Керницькою сільською
радою Городоцького району Львівської
області 27.08.2007 року, визнане недійсним.
Між тим, вона разом із чоловіком ОСОБА_3
з 2006 року проживають у спірному
житловому будинку, підтримують його у
належному стані, зробили ремонт,
провели газифікацію, тому просить
визнати за нею право власності на цей
будинок, як на перероблену річ.

Рішенням Городоцького районного
суду Львівської області від 24 вересня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Це рішення суду оскаржила позивач
ОСОБА_2 В апеляційній скарзі,
посилається на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом норм
матеріального права, постановлення
рішення без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів. Зокрема
зазначає, що суд не звернув увагу на те,
що у 2007-2009 роках і до дня смерті ОСОБА_8
не звертався до суду з позовом про
скасування рішень сільської ради, про
визнання за ним права власності чи
іншим позовом, в якому б оспорював
право власності на оспорюваний
будинок. Крім того зазначає, що ОСОБА_5
не є власником , а є претендентом на
спадщину - нерухоме майно, яке належало
ОСОБА_7, оскільки звернувся з позовом
про визнання права власності на
спадкове майно. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог (а.с. 194-197).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників позивача
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи, колегія
суддів не вбачає достатніх підстав для
задоволення скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Частиною другою статті 16 ЦК
України передбачено способи захисту
цивільних прав та зазначено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 у 2006 році усно
домовилась з ОСОБА_8 купити у нього
належний йому на підставі договору
дарування від 28 серпня 1979 року житловий
будинок АДРЕСА_1, однак через
відсутність правовстановлюючих
документів на будинок, не змогла
оформити належним чином договір
купівлі-продажу цього будинку.

У відповідності до рішення 8 сесії
5 скликання Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області від 26 червня 2007 року за №103
ОСОБА_2 було надано дозвіл на
оформлення свідоцтва на право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
а 24 липня 2007 року виконавчим комітетом
Керницької сільської ради за
наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 та
матеріалів Городоцького БТІ прийнято
рішення №47 про оформлення свідоцтва на
право приватної власності на вказаний
вище житловий будинок.

Судом встановлено також, що з 2006
року позивачка разом із сім'єю
проживають у цьому будинку, провели
газ, замінили вікна, сантехніку,
підлогу, провели інші ремонтні роботи,
чим по суті повністю його переробили.

В той же час, рішенням
Городоцького районного суду
Львівської області від 19.06.2013р. визнано
незаконними та скасовано рішення 8-ї
сесії 5-го скликання Керницької
сільської ради Городоцького району
Львівської області № 103 від 26 червня 2007
року та рішення №47 від 24 липня 2007 року
виконавчого комітету Керницької
сільської ради Городоцького району
Львівської області, визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно Серія САВ №037167 видане
Керницькою сільською радою
Городоцького району Львівської
області 27.08.2007 року ОСОБА_2 на будинок
АДРЕСА_1 а також відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_9, Керницька
сільська рада Городоцького району
Львівської області про захист
інтересів добросовісного учасника
цивільних відносин і визнання дійсним
договору купівлі-продажу щодо купівлі
ОСОБА_2 у ОСОБА_5 спірного будинку -
відмовлено (а.с.4,5).

Ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
від 26 грудня 2013 року це рішення суду
першої інстанції залишено без змін, а
отже воно набуло законної сили.

Вказаними судовими рішеннями
встановлено також, що власником
будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_7, який 28
серпня 1979 року спірний будинок з
господарськими будівлями, подарував
ОСОБА_8 (а.с.4-5, 139).

У відповідності до ст.61 ЦПК
України, вказані судові рішення та
встановлені ними обставини справи не
підлягають доказуванню та мають
преюдиціальне значення.

Із копії спадкової справи
Городоцької державної нотаріальної
контори №271/2011 щодо померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 заведеної за заявою
дружини померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
до складу спадщини входить і житловий
будинок по АДРЕСА_1, який належав
спадкодавцю на підставі договору
дарування від 28 серпня 1979 року (а.с.
123-159).

Зі змісту позовних вимог,
заявлених ОСОБА_2 у даній справі,
вбачається, що позов про визнання права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 заявлений з підстав ст.ст.332 ЦК
України.

Згідно ст.332 ЦК України переробкою
є використання однієї речі (матеріалу),
в результаті чого створюється нова річ.
Особа, яка самочинно переробила чужу
річ, не набуває право власності на нову
річ і зобов'язана відшкодувати
власникові матеріалу його вартість.

Беручи до уваги, що на час
перебудови ОСОБА_2 спірного будинку
починаючи з 2006 року фактичним його
власником являвся ОСОБА_8, про
наявність згоди якого на перебудову
(переробку) належного йому будинку
судом не встановлено, докази такої
згоди в матеріалах справи відсутні, а
після його смерті в 2011 році належне
йому майно було фактично успадковане
правонаступником ОСОБА_5, а також з
огляду на те, що правонаступник
власника цього будинку не був
залучений до участі у справі як
відповідач, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Відсутні в матеріалах справи і
належні докази щодо правомірності
здійснення ОСОБА_2 такої перебудови
(нового будівництва) та докази
істотності перевищення вартості
новоствореного майна в порівнянні з
вартістю садиби, якою володів ОСОБА_8

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що Городоцьким
районним судом Львівської області
правильно встановлено фактичні
обставини справи, зібраним доказам
дана належна оцінка, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду справи,
передбачена чинним Цивільним
процесуальним кодексом України,
рішення відповідає вимогам закону, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
вбачає підстави для його скасування чи
зміни цього рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308,ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 24 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.