Єдиний унікальний номер: 378/778/14-ц
Провадження № 2/378/243/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Марущак Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

позивачки:
ОСОБА_1,

представника відповідача

Торчицької сільської ради:
Чикириса С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
Торчицької сільської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності, визнання права на спадщину
за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, якому за
життя рішенням виконавчого комітету
Ставищенської районної ради народних
депутатів Київської області № 117 від
06.06.1989 року було дозволено оформити
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_8 не скористався
своїм правом щодо отримання свідоцтва
про право власності на житловий
будинок. Останній до дня смерті
проживав у даному будинку та був
головою двору, який згідно
погосподарських книг Торчицької
сільської ради відносився до майна
колгоспного двору, членами якого також
були вони (позивачі). Всі вони на час
припинення колгоспного двору та згідно
діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963
р.) та Закону України "Про
власність"члени двору набули право
власності на вказаний будинок, як на
майно колгоспного двору в рівних
частках.

Земельна ділянка на якій розташований
житловий будинок не приватизована.

Відсутність правовстановлюючого
документу на вказаний будинок та
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно не дає змоги оформити їм
право власності на вказаний будинок, як
спадкоємцям за законом.

Позивачі просять визнати за кожним з
них право власності на 1/2 частину
вищевказаного житлового будинку (право
власності на 1/2 частину будинку як за
членом колгоспного двору, та право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8 на 1/6
частину житлового будинку) загальною
площею 49,2 кв. метри житловою площею 22,6
кв. метри вартістю 79659 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, підтвердила
обставини, на які посилається в
позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилась, подала до суду заяву з
зазначенням, що позовні вимоги
підтримує та просить справу розглядати
у її відсутність.

Представник відповідача Торчицької
сільської ради Чикирис С.П. в судовому
засіданні позовні вимоги визнав, суду
пояснив, що на час припинення
колгоспного двору (станом на 15 квітня
1991 року) в ньому проживали ОСОБА_8,
ОСОБА_1 - його дружина, та їх діти:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (дошлюбне
прізвище якої - ОСОБА_6), ОСОБА_7
(дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_7).
Відповідачі ОСОБА_5 (з 15.04.2002), ОСОБА_6 (з
18.08.2004), ОСОБА_7 (з 12.08.1995 року ) вибули із
вказаного двору і не зверталися за
витребуванням частки з майна
колгоспного двору.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 в
судове засідання не прибули, до суду
подали заяви про визнання позовних
вимог та розгляд справи їх відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача Чикириса С.П.,
який в судовому засіданні позов визнав,
зробивши про це усну заяву, оглянувши
письмову заяву ОСОБА_5 про підтримання
позовних вимог, заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 про визнання позовних вимог та
перевіривши письмові докази, вважає, що
визнання відповідачами позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до погосподарських книг
Торчицької сільської ради за 1986-1990,
1991-1995 роки житловий будинок АДРЕСА_1
Ставищенського району Київської
області, 1928 року побудови
(відремонтований капітально в 1948 році),
належав до колгоспного двору. Рішенням
виконавчого комітету Ставищенської
районної ради народних депутатів
Київської області № 117 від 06.06.1989 року
ОСОБА_8 - голові двору було дозволено
оформити право власності на даний
житловий будинок (а. с. 13). На час
припинення колгоспного двору (станом
на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали
та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963
р.) не втратили права на частку в його
майні ОСОБА_8 (голова двору), ОСОБА_1 -
його дружина, та їх діти: позивач -
ОСОБА_4, відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6
(дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_6),
ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_7)
- (а. с. 71-73). Відповідачі ОСОБА_5 (з 15.04.2002),
ОСОБА_6 (з 18.08.2004), ОСОБА_7 (з 12.08.1995 року)
вибули із вказаного двору і не
зверталися за витребуванням частки з
майна колгоспного двору, і через сплив
трирічного строку давності втратили
право на її витребування (а. с. 74. 88)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8,
спадщину після його смерті прийняли
позивачі ОСОБА_1 - його дружина, та
дочка - ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 1223 ч.
2, 1261, 1269, 1270 ЦК, подавши до Ставищенської
районної державної нотаріальної
контори відповідну заяву у
встановлений шестимісячний строк. Інші
спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12
відмовились від прийняття спадщину
подавши про це відповідну заяву до
нотаріальної контори у відповідності
зі ст. 1273 ЦК України, ОСОБА_6, ОСОБА_7
спадщину після смерті ОСОБА_8 не
прийняли (а. с. 43-47).

Відповідно до технічного паспорту
загальна площа даного житлового
будинку 49,2 кв. метри, житлова площа 22,6
кв. метри, вартість - 79659 гривень (а. с.
26-28). Земельна ділянка на якій
розташований житловий будинок, не
приватизована (а. с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.
На витребування частки з майна
колишнього колгоспного двору, що
збереглося на 15 квітня 1991 року,
поширюється загальний трирічний строк
позовної давності. Розгляд позову про
право на майно колишнього
колгоспного двору не залежить від
вирішення питань землекористування.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392
ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. За змістом наведених норм
права потреба в такому способі захисту
виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами
(документами), підлягає сумніву, не
визнається іншими особами або ними
оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 за
життя, як голова колгоспного двору, та
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, як члени
колгоспного двору, набули право
власності на вищевказаний житловий
будинок, кожен на 1/3 його частину,
відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.),
а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8
позивачі, крім того, набули право на
спадщину за законом, кожен на 1/6
частину спірного житлового будинку, і
оскільки представником відповідача -
Торчицької сільської ради та
відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
позов визнається, - він підлягає
задоволенню.

Оскільки Торчицька сільська рада та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 до пред'явлення
позову про визнання права власності,
визнання права на спадщину за законом і
в судовому засіданні не оспорювали
цього права, відповідно до змісту ст. 88
ЦПК України на них не може бути
покладений обов'язок по відшкодуванню
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст.
ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270, 1273 ЦК
України, ст. 2, ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1
Ставищенського району Київської
області, як за членом колгоспного
двору, та право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 на 1/6 частину
житлового будинку АДРЕСА_1
Ставищенського району Київської
області загальною площею 49,2 кв. метри
житловою площею 22,6 кв. метри вартістю
79659 гривень.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1
Ставищенського району Київської
області, як за членом колгоспного
двору, та право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 на 1/6 частину
житлового будинку АДРЕСА_1
Ставищенського району Київської
області загальною площею 49,2 кв. метри
житловою площею 22,6 кв. метри вартістю
79659 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Н. М. Марущак