Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/1693/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.11.2014
Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі

головуючого судді
Разумовської О. Г.,

при секретарі
Кожину В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про захист честі і гідності та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом (який уточнювала) до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
захист честі і гідності та стягнення
моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, в ході
розгляду цивільної справи № 2/487/288/14 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про усунення
перешкод в користуванні власністю та
стягнення матеріальної і моральної
шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
захист честі і гідності та стягнення
моральної шкоди, зі сторони позивача (в
дані справі відповідача ОСОБА_2.) було
надано суду письмові пояснення, в яких,
як вважає позивач, ОСОБА_2 поширила
недостовірну інформацію, що завдала
шкоди її гідності і честі. Позивач
також стверджує, що вказаними діями
відповідачем їй завдано моральної
шкоди на суму 10000, 00 грн.

Вказані підстави стали підставою для
звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримала, просила позов
задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову
заперечувала, вважаючи його
безпідставним.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечувала.

Третя особа ОСОБА_4 до судового
засідання не з'явилася, про час та місце
судового розгляду повідомлялася
завчасно належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з
листопада 2013 року по квітень 2014 року
Заводським районним судом м. Миколаєва
розглядалася справа № 2/487/288/14 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про усунення
перешкод в користуванні власністю та
стягнення матеріальної і моральної
шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
захист честі і гідності та стягнення
моральної шкоди.

Рішенням суду від 30. 04. 2014 первісний
позов було задоволено частково, а у
задоволенні зустрічного позову -
відмовлено.

В матеріалах вказаної справи на а.с. 14 -
16, містяться письмові пояснення від
імені позивача під заголовком
«Пояснення до заяви ОСОБА_2.» (на
російській мові).

Інформацію, викладену (поширену) у
вказаних поясненнях позивач вважає
недостовірною та такою, що завдала
шкоди її гідності і честі, оскільки
містить неправдиві та образливі дані
про позивача та членів її сім'ї.

В пункті 9 постанови від 27. 02. 2009 N 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» Пленум Верховного
Суду України роз'яснив, що
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації
є фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України,
ст. 10 ЦПК України, п. 18 вказаної
постанови Пленуму ВСУ позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем.

Позивачем не надано доказів, що
інформацію, якою, на її думку, завдано
шкоди її честі та гідності, поширено
саме відповідачем.

Більш того, як встановлено в судовому
засіданні та підтверджено поясненнями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, документ, що
зберігається в матеріалах цивільної
справи № 2/487/288/14 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1. про усунення перешкод в
користуванні власністю та стягнення
матеріальної і моральної шкоди, що
перебувала на розгляді та зберігається
в архіві Заводського районного суду м.
Миколаєва, на а.с. 14 - 16, під заголовком
«Пояснення до заяви ОСОБА_2.» (на
російській мові) та містить
оскаржувану інформацію, складено та
безпосередньо викладено рукописним
способом іншими особами (не
відповідачем ОСОБА_2.).

До того ж, як роз'яснено в абз. 3, 4 п. 17
постанови Пленуму ВСУ від 27. 02. 2009 N 1
інформація, зазначена у позовній
заяві чи іншій заяві, адресованій
суду, а також в процесуальних
документах (запереченнях на позов,
апеляційних чи інших скаргах тощо),
може бути підставою для захисту
гідності, честі чи ділової репутації,
за винятком випадків, коли ця
інформація була визначена
підставою пред'явленого позову і
стосувалася його предмета, була
доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови
про захист гідності, честі чи ділової
репутації, приниження яких відбулося
внаслідок давання показань свідками, а
так само іншими особами, які брали
участь у справі, відносно осіб, які
брали участь у тій справі, якщо
наведена в них інформація була
доказом у справі та оцінювалась
судом при ухваленні судового рішення,
оскільки нормами процесуальних
кодексів встановлено спеціальний
порядок дослідження та оцінки таких
доказів. Вказана вимога по суті
означала б вимогу повторної судової
оцінки наданих суду доказів у раніше
розглянутій справі.

Викладену вище інформацію як пояснення
особи, яка брала участь у справі, (на
а.с. 14 - 16 цивільної справи № 2/487/288/14)
долучено до матеріалів вказаної
справи, вона стосувалася предмету
пред'явленого позову та оцінювалась
судом при ухваленні судового рішення.

За такого, позовні вимоги до
відповідача ОСОБА_2 в частині визнання
недостовірною та такою, що завдала
шкоди гідності і честі інформації, що
міститься на а.с. 14 - 16 цивільної справи
№ 2/487/288/14 під заголовком «Пояснення до
заяви ОСОБА_2.» (на російській мові)
задоволенню не підлягають з огляду на
їх необґрунтованість та
безпідставність.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди слід зазначити
наступне.

Так, відповідно до п. 3. Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31.
03. 1995 № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31. 03. 1995 № 4
у позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Позивачем у позовній заяві не наведено
жодного аргументу, щодо заподіяння
йому моральної шкоди відповідачем,
відсутні будь-які обґрунтування своїх
вимог як щодо наявності такої шкоди,
взагалі, так і щодо визначення її
розміру, зокрема. Відповідно до ст. 23
Цивільного кодексу України, моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Жодної з вказаних обставин позивачем
не доведено, відповідних доказів не
надано.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Отже, відсутні підстави, що свідчать
про заподіяння моральної шкоди
позивачу саме відповідачем в сумі 10000,00
грн.

Водночас, твердження позивача з
вказівкою на неправомірність дій
відповідача спростовуються доказами у
справі, а відтак є безпідставним і
жодними належними та допустимими
доказами не обґрунтовано.

Враховуючи положення вищенаведених
правових норм, суд приходить до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Відповідач, заперечуючи проти позовних
вимог, вказує на їх необґрунтованість
та безпідставність. Позивач іншого
належними та допустимими доказами не
довів, хоча за ст. 60 ЦПК України це є
його обов'язком.

Таким чином, суд дійшов висновку про
безпідставність позову, а тому у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
захист честі і гідності та стягнення
моральної шкоди відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області в порядку та строки,
передбачені ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя
О.Г. Разумовська