АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1459/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3131/14
Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Войнихівської сільської ради Лубенського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, Управління держземагентсва у Лубенському районі про визнання права постійного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 23 червня 2014 року (а.с. 28), просила передати їй в порядку спадкування право оренди земельної ділянки розміром 28,97 га., що знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

В обґрунтування вимог вказувала, що 18 листопада 2009 року помер її батько ОСОБА_4, а вона є єдиною спадкоємицею його майна.

На підставі рішення ОСОБА_3 райради від 3 квітня 1997 року її батьку було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 56,2 га для ведення селянського (фермерського) господарства.

Після прийняття вказаного рішення ОСОБА_4 заснував селянське фермерське господарство «Ромашка».

Розпорядженням ОСОБА_3 державної адміністрації Полтавської області від 26 березня 2008 року №123 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на оформлення права оренди земельної ділянки площею 28,97 га, згідно з п. 6 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України.

За її заявою Другою ОСОБА_3 нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, однак постановою державного нотаріуса від 21 березня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 та просила скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неврахування її права на спадщину незалежно від наявності свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив, що батько позивачки ОСОБА_4Х був засновником селянського фермерського господарства «Ромашка».

На підставі рішення сесії 22-го скликання ОСОБА_3 районної ради від 03 квітня 1997 року батьку позивачки було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 56, 2 га для ведення селянського ( фермерського) господарства, згідно державного акту серії ПЛ № 22 від 14 квітня 1997 року (а.с 8).

01 січня 2002 року набув чинності ЗК України.

На підставі п. 6 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України розпорядженням ОСОБА_3 районної державної адміністрації Полтавської області від 26 березня 2008 року № 123 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на оформлення права оренди земельної ділянки площею 28,97 га.

18 листопада 2009 року ОСОБА_4 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Оформлення права оренди вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 завершити не встиг.

Позивач є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5)

Позивач бажає продовжити діяльність фермерського господарства після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори від 21 березня 2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 56,2 га землі, переданої для введення селянського (фермерського) господарства, та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 7).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вона не може успадкувати права, яких не мав спадкодавець на момент смерті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування позовних вимог та аналізу доказів у справі, що не спростовує висновків суду першої інстанції про неможливість передачі ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до наданих сторонами доказів, ОСОБА_4 на момент смерті здійснював процедуру виготовлення технічної документації на оформлення права оренди земельної ділянки площею 28,97 га, а отже до складу спадщини входить саме право на завершення передачі в оренду земельної ділянки площею 28,97 га що знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не заявляла вимог про визнання за нею права на завершення передачі в оренду земельної ділянки, суд першої інстанції розглянув справу в межах позовних вимог та ухвалив вірне рішення про відмову у передачі позивачеві права оренди земельної ділянки в порядку спадкування, так як спадкодавець не мав такого права на момент смерті.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: