АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №679/740/13-ц
Провадження №22-ц/792/230/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Пастощука М.М., Федорової
Н.О.,

при секретарі: Рудому
В.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 9 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства „Бівер груп" про
стягнення боргу в сумі 29400 грн.,

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із вказаним позовом, у якому
зазначав, що з 28 липня 2009 року був
співзасновником ПП «Бівер груп», яке
здійснювало свою господарську
діяльність в м. Нетішин. В останні роки
підприємство перебувало в скрутному
фінансовому становищі в зв'язку з чим
на розрахунковому рахунку
підприємства не було коштів для
забезпечення господарської діяльності
підприємства, виплати заробітної плати
працівникам.

Для зменшення можливих збитків від
несвоєчасної оплати обов'язкових
платежів, заробітної плати, він
неодноразово, як засновник
підприємства, за згодою іншого
засновника підприємства, ОСОБА_2,
використовував особисті кошти для
покриття поточних витрат підприємства.

Так, на початку 2012 року, відповідно до
рішень компетентних органів,
підприємство повинно було сплатити
кошти за розмитнення отриманих із-за
кордону кранів, та забезпечити виплату
заробітної плати працівникам
підприємства, але надходження грошових
коштів на розрахункові рахунки
підприємства не передбачались.

Ним було прийнято рішення про
внесення в січні 2012 року на
розрахунковий рахунок підприємства
25400,00 гривень для завершення
розмитнення кранів та 2000,00 гривень для
виплати поточної заробітної
________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції:
Гаврищук Л.П.
Провадження 22ц/792/230/14
Доповідач: Купельський А.В.
Категорія:19,27

плати працівникам підприємства, 2000,00
гривень понесених витрат на

відрядження до м. Ялти.

В кінці червня 2012 року, після
чергових перемовин із співзасновником
ОСОБА_2, вони погодили суму коштів, які
йому має повернути підприємство та
узгодили, що повернення грошової суми
внесеної на розрахунковий рахунок буде
здійснено із нарахуванням 4% річних за
користування коштами починаючи з дня
внесення коштів на рахунок в лютому 2012
року, про що йому було видано
гарантійний лист.

На підтвердження договору позики і
наявності по ньому конкретних
зобов'язань видано гарантійний лист,
який в період з 11.07.2012 року
підприємством не оспорено.

Маючи гарантійний лист, в якому було
конкретизовано зобов'язання
підприємства щодо внесених та
витрачених ним коштів в інтересах
підприємства, він прийняв рішення
вийти із засновників ПП „Бівер груп".
Після оформлення ним відповідної заяви
про вихід із засновників підприємства
ОСОБА_2 почав уникати з ним зустрічей.

Враховуючи викладене, просив стягнути
з ПП „Бівер груп" на його користь 29400
грн. внесених ним на розрахунковий
рахунок підприємства в січні 2012 року, з
яких - 25400 грн. кошти для завершення
розмитнення кранів, а 2000 грн. на виплату
поточної заробітної плати працівникам,
2000 грн. витрат понесених на відрядження
до м. Ялти, а також 1000 грн. витрат
понесених на оплату правової допомоги.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 9 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ПП „Бівер груп" про
стягнення боргу за договором позики в
сумі 27400 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з вказаним рішенням,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ПП „Бівер
груп" на його користь кошти в сумі 25400.00
грн. позичені ним підприємству в січні
2012 року для завершення розмитнення
кранів, кошти в сумі 2000.00 грн. позичені
ним підприємству в січні 2012 року для
виплати поточної заробітної плати
працівникам підприємства та судові
витрати в розмірі 1000.00 грн.

Вважає рішення суду першої інстанції
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню через порушення норм
процесуального та матеріального права.
Вказує, що рішення суду є незаконним,
оскільки: висновки суду, викладені в
рішенні, не відповідають обставинам
встановленим в ході розгляду справи;
має місце недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважає встановленими; суд при
ухваленні рішення, не врахував
фактичні обставини, не дав оцінку
доказам, встановленим в ході судового
розгляду справи, не висловив жодних
міркувань, чому певні обставини та
письмові докази судом не прийняті до
уваги при ухваленні рішення по справі.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час і місце слухання
справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання не
здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Договір позики відповідно до ст.
1047 ЦК України, укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
ПП „Бівер груп" ОСОБА_1 видано
гарантійний лист від 11 липня 2012 року
про те, що ПП „Бівер груп"
зобов'язується виплатити ОСОБА_1
внесені ним на розвиток підприємства
кошти (а. с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції послався на те, що
згідно гарантійного листа від 11 липня
2012 року ПП „Бівер груп" зобов'язалось
виплатити ОСОБА_1 внесені ним на
розвиток підприємства кошти (а. с. 3). В
наданій позивачем виписці по особовому
рахунку НОМЕР_1 ПП „Бівер груп" від 26
січня 2012 року про повернення
підзвітної суми (а.с. 103), виданій ПАТ
„Райфазен Банк Аваль" прізвище
позивача не значиться, тому суд не
прийняв зазначений документ як доказ
внесення коштів на рахунок
відповідача. Інших доказів, що
підтверджують внесення коштів на
рахунок відповідача позивач суду не
надав.

Із зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Посилання апелянта, що висновки суду,
викладені в рішенні, не відповідають
встановленим в ході розгляду справи
обставинам; має місце недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими; суд при
ухваленні рішення, не врахував
фактичні обставини, не дав оцінку
доказам, встановленим в ході судового
розгляду справи, не висловив жодних
міркувань, чому певні обставини та
письмові докази судом не прийняті до
уваги при ухваленні рішення по справі є
необґрунтованим. Зазначені посилання є
загальними і не містять вказівок на
конкретні документи чи обставини. З
позовної заяви, матеріалів доданих до
них не вбачається, що позивач вносив
кошти на рахунок ПП „Бівер груп", не
надано позивачем доказів
підтвердження укладення договору
позики та його умов, розписки
позичальники або інших документів,
який посвідчують передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

У гарантійному листі відсутні дані, що
відповідач отримав кошти від ОСОБА_1

Із постанови про закриття
кримінального провадження від 14
березня 2013 року (а. с. 4-5) вбачається, що
кошти було внесено через матір ОСОБА_1 ".
Документів про внесення нею коштів до
суду не надано. Зазначене спростовує
посилання позивача про внесення ним
коштів на рахунок „ПП Бівер груп

Судом вмотивовано чому він не прийняв
надані позивачем документи як докази
позики. Надані позивачем документи
копії квитанцій на а. с. 59-65, 88, 103-104 не
можуть слугувати доказом
підтвердження укладення договору
позики оскільки незавірені і не
містять інформації про передачу ОСОБА_1
коштів ПП „Бівер груп".

Апеляційна скарга не містить посилань
на аркуші справи, де містяться
документи, що підтверджують внесення
коштів на рахунок підприємства.
Відсутні також в апеляції посилання
про можливе надання доказів до суду
апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги,
ретельно досліджені судом, висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне,
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи, постановлене з дотриманням
вимог процесуального права, колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 9 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський