Справа № 265/4762/14-ц
Провадження № 2/265/2124/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Кульбачна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в залі суду цивільну справу за позовом виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання, такими що втратили право користування жилим приміщенням, треті особи: служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жукова»,-

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2014 року представник виконавчого комітету Маріупольської міської ради Махсма С.О., яка діє на підставі довіреності звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що на підставі ордеру № 006350 від 25.12.2009 року позивач надав спірну квартиру відповідачці на склад сім'ї з чотирьох чоловік. Відповідно до особового рахунку НОМЕР_1, який був наданий головою ОСББ «Жукова» в спірній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, неповнолітній ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згідно відомостям наданим ОСББ «Жукова» відповідачі в зазначеному жилому приміщенні не проживають більш ніж рік, що підтверджується актами обстеження житлового приміщення від 18.06.2013 року, 07.07.2014 року, 14.07.2014 року. Крім того, вказував, що в спірній квартирі проживають квартиранти та мається заборгованість з оплати комунальних послуг, яка на 01.06.2013 року становить 569,60 грн.

У зв'язку з тим, що квартира АДРЕСА_4 відноситься до державного житлового фонду, то саме виконавчі комітети, відповідно до п.1 ст.15, ч.1 ст.30 ЖК України, здійснюють державний контроль за використанням і збереженням житлового фонду, на підставі ст..71 ЖК України просила визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням АДРЕСА_4.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що спірна квартира була надана ОСОБА_1 на підставі ордеру на склад сім'ї з чотирьох чоловік. Згідно копії особового рахунку в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3 та їх діти неповнолітній ОСОБА_2, та ОСОБА_4, яка була знята з реєстрації 13.08.2013 року у зв'язку з постановкою на облік по вагітності та родам і зареєстрована за адресою АДРЕСА_11, та отримує допомогу при народженні дитини за цією адресою. Відповідно до актів від 18.06.2013 року, 07.07.2014 року, 14.07.2014 року, які були складені комісією та у присутності голови ОСББ, відповідачі за вищезазначеною адресою не проживають тривалий час. Додатково комісією здійснено вихід та складено акт за адресою АДРЕСА_3, де встановлено зі слів сусідів та голови ЖБК ОСОБА_7, факт проживання відповідачів за вказаною адресою. На підставі зазначеного просила визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, пояснювала, що квартиру АДРЕСА_4 вона отримала як розширення по черзі, так як різностатеві діти. Вказувала, що разом із сім'єю постійно не проживає в спірній квартирі, так як має у власності квартиру в Приморському районі. Однак, вона та члени її сім'ї періодично проживають в спірній квартирі, в ній знаходяться їх речі, іноді вони залишаються ночувати в квартирі, оплачують комунальні послуги, роблять ремонт. Не заперечувала, що її неповнолітній син ОСОБА_2 з першого класу навчається в 23 школі, що знаходяться в Приморському районі, донька ОСОБА_4 після укладання шлюбу до серпня 2013 року проживала з чоловіком в спірній квартирі, на цей час проживає за адресою АДРЕСА_11, так як дитині виповнилося два роки, її необхідно віддавати у дитячий садочок, який там знаходиться біля будинку. Просила в задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, вказував, що дійсно разом із дружиною та неповнолітнім сином проживає в Приморському районі, так як їм зручніше добиратися до роботи, син ходить з першого класу в 23 школу, але приблизно 2-3 рази в місяць разом із дружиною вони бувають у спірній квартирі, де знаходяться їх речи, залишаються ночувати, оплачують комунальні послуги, роблять ремонт в квартирі. Також зазначав, що іншого житла крім спірній квартири не має. Просив в задоволені позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, вказувала, що приблизно з 2010 року по 2013 рік вона разом з чоловіком, а потім і дитиною проживала в спірній квартирі, яку отримала її мати по ордеру. Приблизно в грудні 2013 року вона зняла з реєстрації в спірній квартирі та зареєструвалася за місцем проживання чоловіка по бульвару Шевченко, і фактично стала проживати за даною адресою. Її батьки періодично проживають в спірній квартирі, в квартирі є все необхідне для цього. Їй відомо, що батьки оплачують комунальні послуги по спірній квартирі, робили мілкий ремонт. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_8 просила в задоволенні позову відмовити, так як зачіплюються житлові права неповнолітньої дитини, незважаючи на те, що вона проживає з батьками.

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жукова» Анісімова О.В., проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, її чоловік та неповнолітній син. Відповідачі періодично проживають в спірній квартирі, оплачують комунальні послуги, заборгованості не мають. Не заперечує, що приймала участь в комісії при перевірці проживання відповідачів в спірній квартирі. Комісія дійсно не застала нікого дома, так як приходила в 15.30 годин, а на скільки їй відомо відповідачі працюють. При складанні акту комісія запрошувала сусідку з квартири 119, але вона відмовилася підписувати акт. Просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_12 і є сусідкою відповідачів. Їй відомо, що в спірній квартирі АДРЕСА_5 проживала донька відповідачки з чоловіком та маленькою дитиною. Приблизно в липні 2014 року до неї приходила комісія з квартирного відділу та складала акт на предмет проживання відповідачів в спірній квартирі. Вона повідомляла комісію, що дуже часто бачить молодого чоловіка, як їй відомо це зять відповідачки, але підписувати акт вона відмовилася. Відповідачку та її чоловіка вона бачила не часто, але була у них в квартирі. В квартирі в кімнаті та на кухні була меблі і вона зробила висновок, що це жила квартира.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що входив в комісію по інвентаризації жилого фонду Маріупольської міської ради та двічі в складі комісії виходив за адресою АДРЕСА_5, але в квартирі вони ні кого не застали. Вони опитували сусідку, зі слів якої стало відомо, що в квартирі біля року ніхто не проживає, що також підтвердила голова ОСББ, яка також один раз виходила з ними по адресу. Також сусідка вказувала, що часто бачить молодого чоловіка в спірній квартирі, але його не знає. Вказував, що вони комісією перевіряла адресу, де фактично проживають відповідачі, і сусіди даний факт підтвердили.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює в управлінні міськмайна, в 2013 році до нього звернулася голова ОСББ ОСОБА_13, яка зазначила, що в її будинку є квартири в яких ні хто не проживає, є заборгованість по сплаті комунальних платежів. Була створена комісія по інвентаризації жилого фонду, яка перевірила ряд адресів і були встановлені випадки не проживання жильців. Вони тричі в різний час приходили в квартиру відповідачів, але не застали їх вдома, один раз двері їм відкрив квартирант. Вони також розмовляли із сусідкою ОСОБА_10, яка підтвердила, що господарі квартири не проживають більш року, однак один раз підписала акт, в другий раз відмовилася. Вони також перевіряли фактичну адресу проживання відповідачів по проспекту Будівельників, де сусіди підтвердили факт їх постійного проживання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив, що в складі комісії перевіряв факт проживання сім'ї ОСОБА_1 по проспекту Будівельників, який підтвердили сусіди, а також голова ОСББ, про що поставили свої підписи в акту.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_4 його дружина, відповідачка по справі ОСОБА_1 теща. У судовому засіданні підтвердив факт проживання разом із дружиною в спірній квартирі до кінця 2012 року, після чого вони стали проживати за його адресою по АДРЕСА_11. Йому відомо, що ОСОБА_1 та її чоловік періодично проживають в спірній квартирі, залишаються там ночувати, оплачують комунальні послуги, робили мілкий ремонт. Також вказав, що його дружина зняла з реєстрації в спірній квартирі в 2013 році.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Однокімнатна квартира АДРЕСА_5 на підставі рішення виконкому Маріупольської міськради від 23.12.2009р. за № 467 була надана ОСОБА_1 на склад сім"ї до якої входили: чоловік ОСОБА_3, син - ОСОБА_2 та донька ОСОБА_16, що вбачається з копії ордеру на жиле приміщення № 006350 від 25.12.2009р. (а.с. 4).

Відповідно до копії особового рахунку НОМЕР_1, наданої головою ОСББ «Жукова», паспортних даних відповідачів, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з 04.03.2010 року ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4, яка зняла з реєстрації в спірній квартирі 13.08.2013 року та зареєструвалася 06.12.2013 року за адресою АДРЕСА_11 (а.с. 3, 162-165).

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції Донецької області 06.11.2009 року, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 уклали шлюб 06.11.2009 року, про що свідчить актовий запис № 938. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка ОСОБА_15, дружини ОСОБА_15 (а.с.83).

Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк.

Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки.

Відповідно до розпорядження міського голови № 247р від 23.05.2014 року про проведення інвентаризації житлового фонду та нежитлових приміщень, був затверджений склад комісії, в який увійшли ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (а.с.144-145).

Згідно із актами від 18.06.2013 року, 07.07.2014 року, 14.07.2014 року, складеними комісією по інвентаризації житлового фонду і нежилих приміщень із залученням робітників міліції та голови ОСББ на предмет проживання в квартирі АДРЕСА_1, з опитування сусідки ОСОБА_10 встановлено, що хазяйка квартири та члени її сім'ї більш, як рік не проживають за вказаною адресою. При цьому, з наданих актів, ОСОБА_10 підписала тільки акт від 18.06.2013 року, в інших відмовилася від підписи (а.с.5-7).

Згідно акта від 23.07.2014 року зазначена комісія перевірила факт проживання сім'ї ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_13. Зі слів сусідів вони особисто знають сім'ю ОСОБА_16 та регулярно її бачать (а.с.74).

На підставі зазначених актів був складений протокол № 1 засідання інвентаризаційної комісії, відповідно до якого в ході перевірки квартири АДРЕСА_7 складені акти в яких встановлено не проживання сім'ї ОСОБА_16 в спірній квартирі понад встановлені ст..71,72 ЖК України строки, було вирішено звертатися до суду із позовом про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.75-76).

Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску передбаченого законом строку, протягом якого зберігається жиле приміщення за тимчасово відсутніми відповідачами, і наявності обставин, передбачених ст. 71 ЖК України, за яких за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 мало б бути збережено спірне жиле приміщення, суд з'ясував наступне.

За наданою інформацією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в обґрунтування заперечень відповідачів на підтвердження тримання зв'язку із спірним жилим приміщенням і несення тягара утримання цього помешкання, станом на день розгляду справи у суді заборгованості по квартплаті по кв. АДРЕСА_1 немає. Даний факт не спростований позивачем в ході судового розгляду справи.

Факт оплати з боку відповідачки ОСОБА_1 комунальних платежів підтверджується наданими квитанціями, що свідчить відповідно до ст..64 ЖК України про прийняття ОСОБА_1, як наймача жилого приміщення усіх прав і обов'язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, передбачених ст..ст.66-68 ЖК України, що спростовує, поряд з іншими зібраними по справі доказами в сукупності, твердження позивача про залишення відповідачами спірного житла (а.с.146-152).

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначили своє періодичне проживання, як у спірній квартирі, так і в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_1, а також зазначили наявність в спірній квартирі своїх речей.

Ці обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_10, а також голови ОСББ ОСОБА_9 і не спростовані позивачем в ході судового розгляду справи.

Отже, в ході судового розгляду справи спростовані доводи, викладені у позові щодо не проживання, зокрема, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на момент пред'явлення позову у липні 2014 року.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_3, ОСОБА_2 не мають у власності будь-якого іншого житла. ОСОБА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.05.2006 року належить на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_13 (а.с.9-18; 79). Однак, незважаючи на це, з боку позивача суду були надані документи, які свідчать, що відповідачка ОСОБА_1, проживаючи разом із сім'єю за адресою АДРЕСА_10 перебувала на черзі з поліпшення житлово-побутових умов для отримання державної квартири, як багатодітна сім'я, згідно Положення п.26 (а.с.50-73), яку вона отримала на підставі рішення виконкому міськради № 467 від 23.12.2009 року.

Таким чином, встановлено, що зареєстровані з березня 2010 року в спірному помешканні відповідачі, протягом визначеного у позові періоду часу, в тому числі і станом на момент звернення позивача до суду у липні 2014 року та по день постановлення даного судового рішення не втрачали зв'язку зі спірним жилим приміщенням, періодично проживаючи в ньому, залишаючи свої речі і оплачуючи житлово-комунальні послуги, не мали наміру його залишати, а тимчасова відсутність була пов'язана з побутовими і родинними питаннями в сім"ї.

У зв'язку з цим, суд, виходячи з принципу недоторканості житла, зважаючи на положення ст.ст. 9 ч. 3 ЖК України, із врахуванням житлових інтересів неповнолітньої дитини відповідачки ОСОБА_1, передбачених Законом України «Про охорону дитинства», вважає, що в позові виконкому Маріупольської міської ради про визнання відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, слід відмовити.

Вирішуючи позов в частині вимог щодо визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд виходить з наступного.

Згідно із копії паспорту відповідачки ОСОБА_4, остання добровільно знялася з реєстрації з спірної квартири 13.08.2013 року та зареєструвалася 06.12.2013 року за адресою АДРЕСА_11, тобто до звернення позивача із зазначеним позовом до суду, що свідчить про те, що на момент розгляду справи судом відсутній предмет спору, відповідно позовні вимоги виконкому Маріупольської міської ради про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання, такими що втратили право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, а учасниками процесу, які не були присутні при його проголошенні, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя Мельник І.Г.