Справа № 444/2516/14-ц
Провадження № 2/444/1024/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Жовківський
районний суд Львівської області у
складі :

головуючого судді Зеліско
Р. Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жовкві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом зняття з
реєстрації та виселення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовною заявою до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом зняття з
реєстрації та виселення.

Свої позовні вимоги, які
підтримала в судовому засіданні,
мотивує тим, що вона є власником
будинку за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі Договору дарування житлового
будинку та земельної ділянки. В даному
будинку проживають: позивачка, її
неповнолітні діти, батьки позивачки, а
також відповідачі: дружина мого брата
ОСОБА_3 без реєстрації, та її діти -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані в даному
будинку.

Відповідачі будують власний
будинок і в 1993 р. попросились тимчасово
проживати в будинку АДРЕСА_1. На даний
час будинок відповідачів є збудований,
але відповідачі не переїжджають, та не
звільняють зайнятих ними приміщень
будинку.

Даний будинок складається з
чотирьох житлових кімнат - площею 69,8 м
кв , веранди, та коридору, дві з яких та
веранду зайняли відповідачі. Позивачка
разом з трьома дітьми займає одну
кімнату та її батьки теж займають одну
кімнату. Загальна площа будинку
становить - 93,3 кв. м. До будинку
відносяться господарські будівлі та
споруди. Будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,0953 га. Окрім
того, відповідачі створюють умови
неможливі для спільного проживання з
ними в одному будинку, що проявляється
в образах позивачки та її дітей,
батьків, які є особами похилого віку,
провокують виникнення конфліктних
ситуацій, були випадки спричинення
позивачеві легких тілесних ушкоджень
нанесених відповідачем ОСОБА_3, що
встановлено Постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи від
31.07.2008 р. Також, в серпні 2014 року, вона
знову змушена була звернутись с заявою
до Жовківського РВ ГУ МВСУ у Львівській
області з приводу протиправних дій
відповідача ОСОБА_3 Тому змушена
звертатись до суду усунути перешкоди у
володінні та користуванні житлом
шляхом зняття з реєстрації
відповідачів та їх виселення з
житлового будинку. Просить позов
задоволити. А також просить стягнути з
відповідачів на її користь судові
витрати, сплачені нею при подачі
позову.

Представник позивача - ОСОБА_2
позовні вимоги в судовому засіданні
підтримала повністю з підстав
наведених у позовній заяві. Просять
позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 та відповідачі в судовому
засіданні проти позову заперечили та
пояснили, що за даною адресою
проживають на законних підставах,
оскільки чоловік і батько відповідачів
являється рідним братом позивачки
ОСОБА_1 Не заперечили проти того, що
позивачка являється власницею даного
будинковолодіння. Однак зазначили, що
під час укладення договору дарування
житлового будинку та земельної ділянки
вони також проживали за даною адресою і
про цей факт було відомо позивачці та
вона не заперечувала проти такого. В
даний час у них склались неприязні
стосунки, оскільки позивачка сама їх
провокує на конфлікт, щоб мати підставу
для виклику міліції та створення
обставин, які б могли стверджувати про
неможливість проживання в одному
приміщенні. Однак вони нікому не чинять
перешкод у користуванні власністю, так
як частково сплачують за користування
комунальними послугами, оскільки
займають дві житлових кімнати, а інші
дві кімнати займає позивачка разом із
дітьми. Також не заперечують проти
того, що вони будують інший будинок для
проживання, однак переїхати проживати
у новозбудований будинок не можуть, так
як це незавершене будівництво та не
облаштоване умовами, необхідними для
проживання. Вважають позов надуманим,
та таким, що не підлягає до задоволення.
Просять у позові відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, а відтак,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог позивачки ОСОБА_1 слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
поданої позовної заяви відповідачі по
справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 створюють
умови неможливі для спільного
проживання з ними в одному будинку, що
проявляється в образах позивачки та її
дітей, батьків, які є особами похилого
віку, провокують виникнення
конфліктних ситуацій, спричинення
позивачеві легких тілесних ушкоджень
нанесених відповідачем ОСОБА_3.

Також судом встановлено, що відповідно
до Постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 31.07.2008 р.
вбачається, що даний конфлікт виник на
грунті неприязних відносин та в даній
ситуації відсутній склад злочину,
передбаченого ст. 296 КК України та
роз'яснено заявнику про порядок
звернення до Жовківського райсуду в
порядку приватного звинувачення з
приводу отриманих тілесних ушкоджень.
Однак, заявниця з даного приводу до
суду не зверталась та не надала
документального підтвердження даного
факту.

Судом встановлено, що відповідно до
поданої позовної заяви позивачка в
серпні 2014 року, знову звернулась с
заявою до Жовківського РВ ГУ МВСУ у
Львівській області з приводу
протиправних дій відповідача ОСОБА_3
Однак, жодного документальеого доказу
цього факту суду також не надала.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 109 ЖК
України виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК України
особи підлягають виселенню без надання
іншого житла, якщо проживання з ними в
одному приміщенні є неможливим і
заходи впливу є безрезультатними.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПКУ обов'язок
доказування і подання доказів лежить
на сторонах.

У відповідності до ст. 319 ЦК України,-
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд; власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону; власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності
вбачається, що власником будинку в
АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1.

Судом встановлено, і цей факт не
заперечується сторонами, що
відповідач ОСОБА_3 проживає в спірному
житлі з 1993 року, без реєстрації, після
укладення шлюбу з братом позивача, а
відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають
в спірному житлі і є в ньому
зареєстрованими з часу народження. Усі
відповідачі були вселені в спірне
житло з дозволу бувших власників житла,
а саме ОСОБА_7

Суд вважає, що ст. 319 ЦК України,
щодо володіння, користування і
розпорядження майном є загальною
нормою щодо виселення, яке регулюється
нормами Житлового кодексу України, які
в даному випадку є спеціальними
нормами, саме щодо виселення.

Так, судом встановлено, що позивач
свої вимоги щодо виселення
відповідачів обгрунтовує неможливістю
спільного проживання, оскільки
відповідачі порушують норми співжиття.
Такі правовідносини на думку суду
регулюються ст. 116 Житлового кодексу
України відповідно до яких особи
підлягають виселенню без надання
іншого житла, якщо проживання з ними в
одному приміщенні є неможливим і
заходи впливу є безрезультатними.

В той же час позивачем не
доведено, а судом не здобуто жодних
доказів про застосування заходів
будь-якого впливу на відповідачів у
зв"язку з неможливістю спільного
проживання.

Оскільки позивачкою не надано, а
судом не здобуто належних доказів того,
що проживання позивача разом з
відповідачем є неможливим, а заходи
впливу не застосовувались, то у зв'язку
з вищенаведеним у суду є всі підстави
для відмови у задоволенні позовних
вимог позивача ОСОБА_1.

Зібрані по справі докази, оцінені
судом належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про те, що у позові
ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні її власністю -
житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
шляхом зняття з реєстрації за місцем
проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 -
відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про
виселення з житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.