№ 233/6232/14-ц
04 грудня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
за участю представника позивача:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої
служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції про
звільнення з арешту майна ,
25 листопада 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 до ВДВС
Костянтинівського МУЮ про звільнення з
арешту майна. У своїй позовній заяві
позивач просить задовольнити його
позовні вимоги та звільнити з арешту
будинок, що розташований в АДРЕСА_1.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15.04.1998р. було
накладено арешт на будинок
АДРЕСА_1.20.07.2001р. вказаний будинок був
придбаний згідно договору
купівлі-продажу батьком позивачки,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його
смерті позивачка не може оформити
спадкові права на цей будинок у зв'язку
із наявністю вказаного арешту.
В судове засідання представник
позивача з'явилась, позовні вимоги
підтримала з підстав які зазначені у
позовній заяві та дала аналогічні
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, був
повідомлений про розгляд справи
Заслухавши думку учасників судового
процесу, дослідивши матеріали
цивільної справи у їх сукупності та
взаємозв'язку, суд встановив наступні
обставини справи та відповідні до них
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
його смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7). Позивачка ОСОБА_2 є
дочкою покійного ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
її народження серії НОМЕР_2 від 14.01.1954р.
(а.с. 5), прізвище змінила внаслідок
укладення шлюбу (а.с. 6, 21). Як вбачається
із матеріалів справи (а.с.17,18) позивачка
проживала спільно з покійним ОСОБА_3
Таким чином, судом встановлено, що
позивачка є спадкоємцем першої черги
після смерті ОСОБА_3 та спадщину
прийняла, у відповідності до ч. 3 ст. 1268
ЦК України так як спільно проживала з
ним на момент його смерті.
На момент смерті ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно, на яке претендує
позивачка, а саме житловий будинок
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору купівлі-продаж від 20.07.2001р. р.№
4096 (а.с. 4) та земельна ділянка площею 0,1
га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1
та підтверджується копією державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ДН №052775 (а.с. 8).
Як стверджує позивач, вона не може
отримати у встановленому законом
порядку у спадок житловий будинок
АДРЕСА_1 у зв'язку із наявністю заборони
у вигляді арешту на вказаний будинок.
Судом встановлено, що дійсно, у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна (а.с. 22) станом на
05.11.2014р. міститься арешт на спірний
будинок, підставою якого є ухвала
Костянтинівського міського суду від
15.04.1998р. Причому арешт числиться на
Згідно довідки Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
відповідачем є ОСОБА_4 за період часу з
1996р. по 1999р. до суду не надходили.
Таким чином, судом встановлено, що на
об'єкті спадкового майна, яке прийняла,
проте не оформила позивачка, міститься
обтяження у вигляді арешту, вжитого на
підставі судового рішення - ухвали від
З огляду на те, що судом не встановлено
конкретного провадження, в межах якого
винесена ухвала Костянтинівського
міського суду від 15.04.1998р., то позивач не
має процесуальної можливості
звернутись до суду в порядку
визначеному ч. 3 ст. 154 ЦПК України.
Відтак, його право підлягає захисту
шляхом звернення до суду в загальному
порядку в межах позовного провадження,
що співвідноситься із способом захисту
цивільних прав, який визначений у п. 3 ч.
2 ст. 16 ЦК України - припинення дії, яка
порушує право. Аналогічна правова
позиція відображена у Листі Верховного
Суду України "Аналіз практики
застосування судами ст. 16 Цивільного
кодексу України" від 01.04.2014р.
Суд прийшов до висновку, що такий
спосіб цивільного захисту шляхом
звернення до суду із позовом про зняття
арешту з майна є можливим, так як
відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України
позови про зняття арешту з майна
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини.
Розглянувши вказаний позов, суд
прийшов до переконання, що такий є
підставний та обґрунтований виходячи з
Як встановлено судом із досліджених по
справі доказів, арешт на майно був
накладений згідно ухвали суду від
15.04.1998р., натомість при укладенні
договору купівлі-продажу цього майна
20.07.2001р., в п. 4 договору продавець
засвідчив, що вказаний житловий
будинок до цього часу нікому іншому не
проданий, не подарований, в спорі і під
забороною не перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. В свою чергу, відповідно до ч. 1
ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.
З огляду на те, що арешт, який
накладений на підставі ухвали суду від
15.04.1998р. є перешкодою у розпорядженні
належним позивачці майном, то така
перешкода має бути усунута на її
вимогу. Відтак, даний позов підлягає до
задоволення повністю, як підставний та
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 82, 88, 209, 212, 214, 215
Цивільного процесуального кодексу
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
Зняти арешт з будинку АДРЕСА_1,
накладений на підставі ухвали
Костянтинівського міського суду
Донецької області від 15.04.1998р.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копій рішення.

Суддя