Справа №162/1990/13-ц
Номер провадження 2/162/6/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
смт. Любешів

Любешівський районний суд
Волинської області під головуванням:

судді
Труша В.О.,

за участю секретаря
Гичук О.М.,

позивача
ОСОБА_1,

представників
позивача
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідача
Масюк Н.І.,

співвідповідача
ОСОБА_5,

представника співвідповідача ОСОБА_5
ОСОБА_6,

співвідповідача
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Любешівської
селищної ради, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до
Любешівської селищної ради про
визнання права власності на спадкове
майно. Обгрунтовуює свої позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
її батько - ОСОБА_10, за яким рахувався
житловий будинок з господарськими
будівлями та побутовими спорудами, що
розташовані на АДРЕСА_1.

Заповіт від його імені не
посвідчувався. Після смерті батька у
фактичне володіння вказаним нерухомим
майном вступила мати позивача- ОСОБА_11,
шляхом спільного проживання на момент
смерті із спадкодавцем. Внаслідок
смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за
відсутності заповіту, позивач, як єдина
спадкоємиця за законом, прийняла
спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном. Однак оформити право власності
на дане майно не може у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів.

Просить визнати за нею право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та побутоввими спорудами
покійних батьків, що знаходяться по
АДРЕСА_1 у судовому порядку.

Ухвалою Любешівського районного суду
від 27 листопада 2013 року до участі в
справи в якості співвідповідачів
залучено ОСОБА_5 ( 10 жовтня 2013 року на
підставі свідоцтва про зміну імен
ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5) та
ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3
позовні вимоги із зазначених в
позовній заяві підстав підтримали
повністю. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Любешівської
селищної ради Масюк Н.І. в судове
засідання 20 січня 2014 року не з"явилась.
Будучи присутньою на інших судових
засіданнях не заперечувала проти
встановлення права власності за ОСОБА_1
на нерухоме спадкове майно померлих
батьків, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Співвідповідач ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_6 позов не визнали,
заперечуючи факт прийняття спадщини
позивачем ОСОБА_1 після смерті батьків
у встановленому законом порядку.
ОСОБА_5 вказала також, що, після смерті
ОСОБА_11, спадщину прийняв її колишній
чоловік та онук спадкодавця-
співвідповідач ОСОБА_7, шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном ( спочатку
доглядом за ним, а пізніше проживанням,
проведенням ремонту та благоустрою
житлового будинку і надвірних
господарських будівель). У зв"язку з чим
просили відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

Співвідповідач ОСОБА_7 позов визнав, не
заперечив проти встановлення права
власності за ОСОБА_1 на житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1. При цьому зазначив, що
особисто вказане майно не
успадковував, а лише з дозволу матері-
позивача ОСОБА_1 користувався ним,
проживаючи в будинку разом із своєю
сім"єю з 1991 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків та дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення із слідуючих підстав.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (далі ЦК) цей Кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання ним чинності,
застосовуються положення Цивільного
кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР).

Згідно із ст.524 ЦК УРСР
спадкування здійснюється за законом та
за заповітом. Спадкування за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінене заповітом.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням

Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим- день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

Статтею 549 ЦК УРСР визначається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або, якщо він протягом цього ж
часу подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. При цьому він може
заявити, що відмовляється від спадщини
на користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до
спадкоємства за законом або за
заповітом, а також на користь держави
або окремих державних, кооперативних
або інших громадських організацій.
Наступне скасування спадкоємцем такої
заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від
спадщини також той спадкоємець, який не
вчинив жодної з дій, що свідчать про
прийняття спадщини (стаття 549 цього
Кодексу).

Згідно ст.529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родичу.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує право
власності.

В суді встановлено, що на підставі
рішення виконкому Любешівської
районної Ради депутатів трудящих від
28.01.1955 року №42 про надання права
індивідуальної забудови (а.с.10) та
договору на право будівництва будинку
та безстрокового користування
земельною ділянкою, укладеного між
Любешівським райкомунгоспом і ОСОБА_10,
посвідченим Любешівською Державною
нотаріальною конторою 11.02.1955 року №18
(а.с.11), на земельній ділянці площею 1200
кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 побудований
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами. Факт
спорудження будинку ОСОБА_10 за
вказаною адресою стверджується також
проектом забудови від 08.02.1955 року
(а.с.154).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від
11.12.1984 року ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_10, його дружина
ОСОБА_11 відповідно до положень ст.ст.529,
548, 549 ЦК УРСР прийняла спадщину (
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1)
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння спадковим майном, що
підтверджується довідкою Любешівської
селищної ради від 16.07.2013 року №449/19 про
спільне проживання спадкодавця і
спадкоємця на час смерті (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла також ОСОБА_11,
що підтверджується свідоцтвом про її
смерть НОМЕР_2 від 28.10.1990 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження
(повторного) серії НОМЕР_3 від 11.07.2013
року (а.с.8) та свідоцтва про одруження
НОМЕР_4 від 01.01.1959 року (а.с.9) позивач
ОСОБА_1 є дочкою покійних ОСОБА_10 та
ОСОБА_11

Після смерті ОСОБА_11, вже позивач
ОСОБА_1, як її дочка, відповідно до
положень ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла
спадщину ( житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами в
АДРЕСА_1) шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном. Зокрема, провела похорони
матері, взяла для власного
користування належні матері предмети
побуту та домашнього вжитку, оформила
свідоцтво на грошовий вклад з
нарахованими процентами, що
знаходились в Любешівському Ощадбанку
№6516 на рахунку НОМЕР_5, що належав
матері, забезпечувала догляд за
житловим будинком та присадибною
ділянкою, а також здавала житловий
будинок для проживання квартирантам до
осені 1991 року, поки в ньому не поселився
син ОСОБА_7 зі своєю сім"єю.

Дані обставини, окрім доводів позивача,
стверджуються по справі також повним
визнанням їх співвідповідачем ОСОБА_7,
показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 та письмовими доказами:
довідкою виконавчого комітету
Любешівської селищної ради №2039 від
11.07.2013 року про похорон батьків ОСОБА_1
(а.с.12), заявою ОСОБА_5 від 19.04.1990 року
вх.№248 про прийняття на квартирний
облік (а.с.40), договором ОСОБА_5 від 13.10.1998
року №214 про піднайом житла (а.с.41),
довідкою (випискою з будинкової книги)
від 27.03.1990 року №619 про склад сім"ї та
прописку ОСОБА_5, договором ОСОБА_7 від
29.09.1988 року №8 про піднайом житла (а.с.43).
довідкою (випискою з будинкової книги)
від 13.03.1990 року №203 про склад сім"ї та
прописку ОСОБА_7 (а.с.44), довідкою від
29.03.1990 року №10 на ім"я ОСОБА_7 про місце
роботи та забезпечення житлом (а.с.45),
довідкою від 23.07.2013 року №10 про трудову
діяльність ОСОБА_5 (а.с.46), записами в
будинковій книзі про прописку громадян
в АДРЕСА_1 (а.с.99-103), трудовою книжкою
ОСОБА_7 НОМЕР_6 (а.с.148-149), протоколом
допиту свідка ОСОБА_17 (а.с.152-153).

Разом з тим, рішенням Любешівського
районного суду від 11.09.2008 року на
вказане спадкове майно ( житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 ) було визнано
право спільної сумісної власності за
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, як на самочинне
будівництво (а.с.39).

09.12.2013 року Колегією судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області рішення
Любешівського районного суду від 11.09.2008
року скасоване і постановлене нове
рішення, яким в позові ОСОБА_5 та ОСОБА_7
про визнання права спільної сумісної
власності на самочинне будівництво
відмовлено (а.с.91-92).

При цьому, підставою для скасування
рішення суду першої інстанції, а отже й
у відмові в позові ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про
визнання права спільної сумісної
власності на самочинне будівництво (
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ),
слугували встановлені судом
апеляційної інстанції обставини,
аналогічні тим, що з"ясовані при
розгляді даної цивільної справи.

Вказане рішення суду апеляційної
інстанції є чинним на момент
постановлення рішення у даній
цивільній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_1 після смерті своїх
батьків, як спадкоємець за законом,
прийняла спадщину шляхом фактичного
вступу в управління та володіння
належним їм нерухомим майном, що
складаеться з житлового будинку та
надвірних будівель і споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1

З огляду на це, суд критично розцінює
твердження співвідповідача ОСОБА_5,
пояснення свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20 та довідку Любешівської
селищної ради від 01.10.2007 року №453/19 на
підтвердження прийняття вказаного
спірного спадкового майна
співвідповідачем ОСОБА_7, як онуком
покійних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Окрім того,
що показання зазначених осіб та
вказана довідка суперечать
встановленим обставинам справи, факт
прийняття спадщини в судовому
засіданні заперечується самим ОСОБА_7
Що ж стосується довідки Любешівської
селищної ради від 01.10.2007 року №453/19, то
її достовірність в судовому засіданні
не могла обгрунтувати навіть
представник селищної ради Масюк Н.І.

Державний нотаріус Кух В.І. своєю
постановою відмовив позивачу ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, що
знаходяться в АДРЕСА_1, і належали іі
покійним батькам, у зв"язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів, які підтверджують право
власності на вищевказане майно.

Таким чином, в суді доведена та
обставина, що ОСОБА_1, як спадкоємиця за
законом після смерті своїх батьків,
прийняла спадщину і звернулася в
установленому порядку з питання
оформлення права власності на спадкове
майно, тому житловий будинок з
господарськими будівлями та
побутовими спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, перебувають у її
правомірному володінні.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР,
ст. 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на
житловий будинок з господарськими
будівлями та побутовими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любешівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання ними копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/ Труш В.О.

Оригіналу відповідає:

СУДДЯ ЛЮБЕШІВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ
В.О. ТРУШ