АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Галичанського А.Д., Яремка В.В.

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю експерта ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,
правонаступника позивача ОСОБА_4, її
представників ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представників третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_9, правонаступником якого є
ОСОБА_4, до ОСОБА_2, Берегометської
селищної ради Вижницького району
Чернівецької області, з участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, Фірма
«Здвижин», відділ Держземагенства у
Вижницькому районі Чернівецької
області про визнання частково
недійсними державного акту на право
власності на земельну ділянку та
рішення селищної ради, зобов'язання
вчинити певні дії за апеляційною
скаргою скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року в частині,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2,
Берегометської селищної ради, треті
особи - Фірма «Здвижин», відділу
Держземагентства у Вижницькому районі
про визнання частково недійсними
рішень сесії Берегометської селищної
ради від 24.07.2008 року та від 23.10.2012 року в
частині надання йому та відповідачу у
приватну власність земельних ділянок,
про визнання частково недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку: серії ЯГ №431562 від
23.03.2010 року, виданого на ім'я
відповідача ОСОБА_2 та серії ЯМ №701928,
виданого на ім'я позивача

№22ц-564/2014 рік Головуючий у
1 інстанції Пилип'юк І.В.

Категорія 45
Доповідач Чупікова В.В.

24.12.2012 року.

В позові вказував, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виданого виконавчим комітетом
Берегометської селищної ради 13.12.2006
року, він є власником житлового
будинку, господарських будівель і
споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2.
Зазначені будівлі розташовані на
земельній ділянці площею 0,0768 га, яка
належить йому на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ №701928, виданого
Берегометською селищною радою 24.12.2012
року.

Зазначив, що під час виготовлення
технічної документації на землю у 2012
році та після одержання державного
акту виявив, що дані, зазначені в
державному акті не відповідають
фактичному розміру площі. Вважає, що
частину його земельної ділянки
захоплено власником суміжної
земельної ділянки ОСОБА_2

В лютому 2014 року позивач з підстав,
викладених в позові, збільшив позовні
вимоги та просив зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 привести межі
своєї земельної ділянки за
адресою:АДРЕСА_1 у відповідність до
висновку №1434 від 18.12.2013 року,
господарські будівлі під номерами 3,4,5
висновку експертизи перемістити від
межі його земельної ділянки на
відстань згідно вимог п.3.25 ДБН 360-92 на
один метр. Посилався на те, що висновком
судової земельно-технічної експертизи
№1434 встановлено, що фактичні площі
його земельної ділянки та земельної
ділянки ОСОБА_2 не відповідають площам,
зазначеним в їх державних актах.
Розташування господарських будівель
під номерами 3, 4, 5 ситуаційного плану
даного висновку відповідача ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1, від межі його земельної
ділянки по існуючій огорожі
знаходяться на відстані 0,42+0,35 м, що не
відповідає п.3.25 ДБН 360-92.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 привести межі
належної йому земельної ділянки, що
розташована в АДРЕСА_1 у відповідність
до державного акта на право власності
на земельну ділянку серія ЯГ №431562 від
23.10.2010 року в частині накладення
земельної ділянки, що виходить за межі
його земельної ділянки згідно п.5
висновку судової земельно-технічної
експертизи №1434 від 18.12.2013 року.

Зобов'язано ОСОБА_2 привести
господарські будівлі під номерами «З»,
« 4», « 5», розташовані на його земельній
ділянці в АДРЕСА_1 від межі земельної
ділянки ОСОБА_9, що знаходиться в
АДРЕСА_1 відповідно до вимог п.3.25 ДБН
360-92.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати в частині
зобов'язання його привести межі
належної йому земельної ділянки у
відповідність до державного акта на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №431562 від 23.10.2010 року в частині
накладення земельної ділянки, що
виходить за межі його земельної
ділянки та в частині зобов'язання його
привести господарські будівлі під
номером 3,4,5, розташовані на його
земельній ділянці від межі земельної
ділянки ОСОБА_9 відповідно до вимог
п.3.25. ДБН 360-92 та увалити нове рішення
про відмову в позові за
безпідставністю та у зв'язку з
пропуском позовної давності.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач та його
представник, представники третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору, апеляційну скаргу
підтримали з підстав, викладених в ній.

Представники правонаступника позивача
ОСОБА_5, ОСОБА_6, апеляційну скаргу не
визнали, просили її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_9 є
власником житлового будинку з
належними до нього господарськими
будівлями та спорудами, які
розташований по АДРЕСА_3 що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серія САВ №113805, виданого 13.12.2006 року
виконавчим комітетом Берегометської
селищної ради Вижницького району
Чернівецької області на підставі
рішення Берегометської селищної ради
№111 від 01.11.2006 року(а.с.8).

З копії рішення XVI сесії VI скликання
Берегометської селищної ради від 23.10.2012
року «Про затвердження технічної
документації на виготовлення
державного акту» вбачається, що
розглянувши технічну документацію
ОСОБА_9 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_3 та урочище
Багна, селищна рада затвердила
технічну документацію на виготовлення
державного акта на право власності на
земельні ділянки ОСОБА_9, площею 0,0768 га,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_3, та площею
0,1359 га, для ведення особистого
селянського господарства в
смт.Берегомет, урочище Багна. Передала
у приватну власність земельні ділянки
ОСОБА_9, площею 0,0768 га, для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_3, та площею 0,1359 га, для ведення
особистого селянського господарства в
смт. Берегомет, урочище Багна (а.с.146).

На підставі вищенаведеного рішення
позивачу видано державний акту на
право власності на земельну ділянку
серія ЯМ №701928 від 24.12.2012 року згідно
якого він є власником земельної
ділянки площею 0,0768 га, кадастровий
№:01:002:1927, цільове призначення 02.01 -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована по АДРЕСА_3(а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 є власником
житлового будинку з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серія САВ №016689, виданого 03.04.2007 року
виконавчим комітетом Берегометської
селищної ради на підставі рішення
Берегометської селищної ради №20 від
07.02.2007 року (а.с.240-241).

З копії рішення 15 сесії 5 скликання
Берегометської селищної ради від 24.07.2008
року «Про розгляд заяв громадян»
вбачається, що заяву ОСОБА_2 задоволено
та внесено зміни у рішення виконавчого
комітету №7 від 15.01.1997 року з площі 0,26 га
на фактичну площу 0,2741 га, в тому числі
площею 0,0827 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в АДРЕСА_1 та площею 0,1914 га для
ведення особистого селянського
господарства в смт. Берегомет (а.с.106).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№431562 від 23.03.2010 року, виданого на
підставі рішення 15 сесії 5 скликання
Берегометської селищної ради від 24.07.2008
року ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,0827 га, кадастровий
№:01:002:0856, цільове призначення 1.8 -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована по
АДРЕСА_1 (а.с.17).

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_10 про визнання частково
недійсними рішень сесії Бергометської
селищної ради від 24.07.2008 року та від
23.10.2012 року про передачу обом сторонам
земельних ділянок у приватну власність
та відмовлено у визнанні недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки: серії ЯГ №431562 від
23.03.2010 року, виданого на ім'я
відповідача ОСОБА_2 та серії ЯМ №701928,
виданого ім'я позивача ОСОБА_10 24.12.2012
року.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині ніким не оскаржено.

Норма статті 152 ЗК України встановлює,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст.152 ЗК України, ч.2 ст.16 ЦК
України визначені способи захисту
порушеного права власності на землю, а
саме припинення дії, яка порушує право.

З висновку №1434 судової
земельно-технічної експертизи від
18.12.2013 року вбачається, що при
проведенні обмірів земельних ділянок,
які призначені для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
заходиться в АДРЕСА_2 у власності
ОСОБА_9 та по АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_2, з врахуванням даних
ситуаційного плану земельних ділянок
по фактичному користуванню та даних
державного акту, встановлено:

- по межі ІІІ-ІV в точці 1 в наявності
площа накладання розміром 0,11 кв.м.
земельної ділянки ОСОБА_2 в бік
землевласника ОСОБА_9

- по межі ІІІ-ІV в точці 3, 4 в наявності
площа накладання розміром 0,86 кв.м.
земельної ділянки ОСОБА_2 в бік
землевласника ОСОБА_9(а.с.82, 83, 90, 91).

Відповідач ОСОБА_2 належними та
допустимими доказами висновки
експертизи в зазначеній частині не
спростував.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання ОСОБА_2 привести межі
належної йому земельної ділянки, що
розташована в АДРЕСА_1 у відповідність
до державного акта на право власності
на земельну ділянку серія ЯГ №431562 від
23.03.2010 року в частині накладення
земельної ділянки, що виходить за межі
його земельної ділянки згідно п.5
висновку судової земельно-технічної
експертизи №1434 від 18.12.2013 року.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року в частині задоволення вказаної
позовної вимоги ОСОБА_9 на думку
колегії суддів постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянта
не дають підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в цій
частині з постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
вказаної позовної вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_9 щодо зобов'язання відповідача
ОСОБА_2 привести господарські будівлі
під номерами «З», « 4», « 5», розташовані
на його земельній ділянці в АДРЕСА_1 від
межі земельної ділянки ОСОБА_9, що
знаходиться в АДРЕСА_1 відповідно до
вимог п.3.25 ДБН 360-92, суд першої інстанції
виходив з того, що фактична площа
земельної ділянки ОСОБА_2 не відповідає
площі зазначеної в Державному акті на
право власності серії ЯГ №431562, та
становить 0,0828 га замість 0,0827 га ;
фактичні межі (місце розташування)
земельної ділянки ОСОБА_2 в точках Ш-ІУ
і ІІІ-У не співпадають з межами (місцем
розташування), зазначеними в
Державному акті на право власності па
земельну ділянку серії ЯГ №431562 від
23.03.2010 року; господарської будівлі
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 знаходиться на
відстані 0,42-0,35 м від межі земельної
ділянки по існуючій огорожі ОСОБА_9, що
не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92.

До такого висновку суд першої
інстанції дійшов неповно з'ясувавши
обставини справи, що мають значення для
справи, та порушуючи норми
матеріального права, що відповідно до
п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні вищезазначеної позовної
вимоги.

Відповідно до даних Державного
акту на право власності на землю серії
ЯМ №701928 від 24.12.2012 року позивачу
ОСОБА_9 належала на праві власності
земельна ділянка з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
розміром 0,0768 га (а.с.7).

Пунктом 3.4. висновку №1434 судової
земельно-технічної експертизи
поясненням експерта ОСОБА_1 в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
встановлено, що фактичний розмір
(площа) земельної ділянки ОСОБА_9,
правонаступником якого є ОСОБА_4,
складає 0,0749 га. Розбіжність в промірах
на земельній ділянці ОСОБА_9 між
фактичним користуванням та Державним
актом серії ЯМ №701928 від 24.12.2012 року
становить виключно:

по межі 1-11 - 0,0014 га

по межі 11- 111 -0,0005 га, разом по обох межах
- 0,0019 га(а.с.82).

0,0749 га( фактична площа) + 0,0019 га = 0,0768 га
(площа земельної ділянки згідно
державного акту).

По спільній межі обох сторін у справі
111- 1У в точках 1,3,4 земельна ділянка
ОСОБА_2 накладається на земельну
ділянку ОСОБА_9, правонаступником якого
є ОСОБА_4, на загальну площу 0,97 кв.м. (0,11
кв.м.+0,86 кв. м), а точці 2 земельна ділянка
ОСОБА_9, правонаступником якого є
ОСОБА_4, накладається в бік
землевласника ОСОБА_2 площею 1,34 кв.м.
(а.с.82-83,90-91).

З письмових пояснень судового експерта
ОСОБА_1 в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції вбачається, що
спільні межі земельних ділянок ОСОБА_9
та ОСОБА_2 в районі розташування
господарських споруд (поз.3, 4, 5) згідно
державних актів на право власності та
їх фактичного користування, фактичні
межі та межі відповідно до Державних
актів ОСОБА_9 та ОСОБА_2 практично
співпадають по спільній межі, де
відстань між межами становить до 30 см.

Відстань літньої кухні ОСОБА_2 поз.3 від
фактичної межі земельної ділянки
ОСОБА_9 становить 0,35:0,42 м.

Відстань літньої кухні ОСОБА_2 поз.3 від
межі згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ЯГ№431562 від 23.03.2010 року становить 0,27:0,43м.

Відстань господарчої будівлі ОСОБА_2
поз.4 від фактичної межі земельної
ділянки ОСОБА_9 і межі згідно
державного акту ОСОБА_2 а право
власності на земельну ділянку серії
ЯГ№431562 від 23.03.2010 року співпадають і
становить 0,86м.

Відстань господарчої будівлі ОСОБА_2
поз. 5 від межі згідно державного акту
становить 0,92:1,03м (а.с.248-250, 90).

Крім цього, при виготовленні технічної
документації по виготовленню
державного акту на права власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд межі
були погодженні з сусідами -
землекористувачами в тому числі із
ОСОБА_9, що підтвердив підписом в
протоколі погодження меж від 12 травня
2008 року та не мав жодних претензій щодо
господарських будівель під номерами
«З» « 4» « 5» під час їх будівництва
(а.с.13, 27).

Відповідно до п.п.3.25* ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» для
догляду за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступаючої конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнізів будівель на територію
суміжних ділянок.

ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень»
запроваджені на підставі наказу
Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992
року.

Експерт ОСОБА_1 в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції пояснила,
що до 1992 року діяли інші будівельні
норми та правила, які не містили таких
вимог про відстань не менше 1,0 м від
стіни будівлі до межі сусідньої
земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 отримав План
забудови садиби 25.05.1973 року (а.с.158),
спірні будівлі, які зазначені в
Кадастровому плані його земельної
ділянки під № 3,4,5 збудовані ним в 1975
році, що підтверджується матеріалами
інвентарної справи (а.с.89, 236, 242-246).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про
зобов'язання відповідача ОСОБА_2
перемістити господарські будівлі під
номерами «З», « 4», « 5», розташовані на
його земельній ділянці в АДРЕСА_1 від
межі земельної ділянки ОСОБА_9, що
знаходиться в АДРЕСА_1 відповідно до
вимог п.3.25 ДБН 360-92 на один метр.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року в частині задоволених позовних
вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2
перенести господарські споруди та в
частині стягнення з ОСОБА_2 судового
збору, витрат на проведення судової
земельно-технічної експертизи
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову з в
задоволенні вказаної позовної вимоги.

Доводи апелянта про відмову в
задоволенні віх позовних вимог ОСОБА_9,
у зв'язку з пропуском позовної
давності є безпідставним, оскільки у
відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Однак, така заява відповідачем ОСОБА_2
не подавалася в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати
пропорційно задоволених позовних
вимог (1/3 частина задоволена від
заявлених позовних вимог).

З відповідача ОСОБА_2 підлягає
стягненню на користь правонаступника
позивача ОСОБА_4 стягненню понесені ним
витрати на оплату судового збору в сумі
78, 83 грн., та 1344, 33 грн. витрат на
проведення судової земельно-технічної
експертизи.

З врахуванням часткового задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 з
правонаступника ОСОБА_9 - ОСОБА_4
підлягає стягненню на користь
відповідача ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 61 грн.

На підставі ст.152 ЗК України ст.15,16 ЦК
України та керуючись ст.ст.209, 218, 309, 308
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року в частині задоволених позовних
вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2
перенести господарські споруди та в
частині стягнення з ОСОБА_2 судового
збору, витрат на проведення судової
земельно-технічної експертизи
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_9,
правонаступником якого є ОСОБА_4, до
ОСОБА_2 про перенесення господарських
будівель під номерами «З», «4», « 5»,
розташовані на його земельній ділянці
в АДРЕСА_1, від межі земельної ділянки
ОСОБА_9, правонаступником якого є
ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_1
відповідно до вимог п.3.25 ДБН
360-92.відмовити.

В решті рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 19 лютого
2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_9, правонаступником якого
є ОСОБА_4, судовий збір у розмірі 78
(сімдесят вісім) грн. 83 (вісімдесят три)
коп. та витарти на проведення
експертизи в розмірі 1344 (одна тисяча
триста сорок чотири) грн. 33 (тридцять
три) коп.

Стягнути з ОСОБА_9, правонаступником
якого є ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 61 (шістдесят
одна) грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення,але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис /Чупікова В.В./

Судді - підписи /Галичанський А.Д.,
Яремко В.В./

З оригіналом згідно: