СУД МІСТА КИЄВА
Київ, вул. Солом»янська, 2-А
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.11.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Представника ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 11.07.2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3- особа : приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_3

про визнання правочину недійсним

заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

В с т а н о
в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 11.07.2014 р. відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3- особа : приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник позивача просить
це рішення скасувати, і постановити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись, зокрема, на те, що суд
неповно з»ясував обставини справи, не
дав належної оцінки доказам, порушив
норми матеріального і процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив з
того, що сторони знали одне одного
давно, ще з тих часів, коли
відповідачка була маленькою, що мати
відповідачки була сусідкою цивільної
дружини відповідача, і що вона
неодноразово допомагала йому, коли у
нього з дружиною виникали труднощі,
що у них з відповідачкою були
відносини як у рідних; що позивач не
потребував матеріальної допомоги,
оскільки, проживав із ОСОБА_4 та
працював, тому дійшов висновку що
його волевиявлення укласти договір
дарування було вільним і з цих
підстав відмовив у задоволенні позову.

Проте, із такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Так, обгрунтовуючи позов та
апеляційну скаргу позивач посилався
на те, що оспорюваний ним правочин не
відповідає його інтересам, що він
помилявся відносно умов укладеного
ним правочину, що якби розумів, що
укладає саме договір дарування, який
не передбачає його утримання, то ніколи
б не уклав такий договір, що
насправді він вважав, що укладає
договір по життєвого утримання, тому і
звернувся до суду саме з таким
позовом, оскільки, відповідачка після
укладення договору забрала всі
документи, зразу зникла і не надавала
йому ніякої допомоги; що примірника
укладеного договору у нього не було.

Такі доводи позивача є слушними з
таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.11.2012 р. сторонами було укладено
договір дарування квартири, згідно
умов якого позивач подарував
відповідачці належну йому квартиру
АДРЕСА_1, яка належала йому на праві
власності згідно свідоцтва про право
власності, виданого відділом
приватизації державного житлового
фонду УЖКГ Дарницької районної у
м.Києві адміністрації від 29.11.2011 р.
(а.с.84).

23.01.2014 р. представник ОСОБА_5 в інтересах
позивача звернувся до суду із
позовом до відповідачки про
розірвання договору пожиттєвого
утримання.

27.03.2014 р. представник позивача згідно
ст.ст.27, 31 ЦПК України звернувся до суду
із заявою про зміну предмету та
підстав позову. В цій заяві посилався
на те, що відповідач був упевнений в
тому, що ним було укладено з
відповідачкою договір пожиттєвого
утримання.

Також зазначав, що оскільки, позивач не
мав не мав примірника оспорюваного
договору, то він звернувся до
нотаріуса із заявою про надання копії
укладеного ним з відповідачкою 29.11.2012
р. договору.

Тільки після отримання відповіді
нотаріуса та копії договору він
дізнався про те, що 29.11.2012 р. було
укладено не договір пожиттєвого
утримання, а договір дарування.

Тому, звернувся до суду із позовом про
визнання договору дарування
недійсним.

Зазначав також, що є з народження
глухонімими, інвалідом 3-групи, що
спірну квартиру отримав у 2010 році, що в
останні роки частково проживав у
своєї цивільної дружини, що там він
познайомився із відповідачкою, яка
була сусідкою; що відповідачка дійсно
допомогла йому при оформленні
документів на приватизацію спірної
квартири.

Посилався на те, що у них з
відповідачкою склалися довірительні
стосунки, що відповідачка
запропонувала йому укласти договір за
яким вона буде допомагати йому
матеріально - забезпечувати його їжею,
компенсувати витрати на комунальні
платежі та інші поточні витрати,
щомісяця сплачувати йому 1 тис.грн.
Проте, після укладення договору
відповідачка забрала всі документи, в
т.ч. і обидва примірники договору, а
через кілька днів йому стало відомо,
що вона виїхала за кордон; ніякої
допомоги йому вона не надавала.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу.

Так, в судовому засідання апеляційної
інстанції позивач підтвердив, що
помилявся відповідно умов укладеного
договору і вважав, що квартира перейде
у власність позивачки після його
смерті, що відповідачка буде йому
надавати допомогу пожиттєво.

Крім того, суд враховує, що позивач є
хворою людиною з вадами слуху і мови,
а тому, він належним чином не розумів
суті договору, тобто, помилився щодо
умов договору.

Так, про те, що позивач помилявся щодо
суті та умов договору свідчить та
обставина, що першочергово ним було
подано позов саме про про розірвання
договору пожиттєвого утримання, а
вподальшому позовні вимоги було
змінено після отримання ним відповіді
нотаріуса та копії договору.

Крім того, суду не було надано
достатніх доказів на спростування
доводів позивача щодо того, що він
укладаючи договір помилявся щодо його
суті, і які б свідчили про те, що він
розумів який насправді договір
укладається.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним і
обґрунтованим, а тому, воно підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 11.07.2014 р. - скасувати і
постановити нове, яким позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3- особа : приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним - задовольнити. Визнати
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 29.11.2012 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_3 за реєстровим
номером 1255-1256 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :