Справа № 363/3734/14-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/7301/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 рокуколегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 13 листопада
2014 року за позовом ОСОБА_1 до садового
товариства "Побутовик" в особі голови
товариства Зозулі Лариси Степанівни
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
земельної ділянки, що розташована за
адресою: Київська область,
Вишгородський район, с. Хотянівка,
(Хотянівська сільська рада),
кадастровий номер: 322188800:38:060:0192. До його
земельної ділянки прилягає дорога -
землі загального користування
Хотянівської селищної ради. Доступ до
земельної ділянки був заблокований
(обмежений), шляхом несанкціонованого
встановлення на вищевказаній дорозі
металевих воріт із навісним замком.
Дана перешкода (металеві ворота із
навісним замком) була встановлена за
участю голови СТ «Побутовик» Зозулі
Л.С. У зв'язку із незаконними діями
посадових осіб СТ «Побутовик» права
користування (безперешкодного проїзду)
земельною ділянкою, що є у власності
позивача - обмежено, оскільки іншої
дороги (проїзду) до земельної ділянки
не існує.

Просив зобов'язати СТ «Побутовик» (в
особі керівних органів та посадових
осіб, членів СТ «Побутовик») усунути
перешкоди у користуванні дорогою, що
пролягає через земельну ділянку, яка
належить на праві колективної
власності СТ «Побутовик», а саме шляхом
демонтажу металевих воріт чи усунення
можливості їх блокування навісним
замком чи іншими засобами, забезпечити
вільне користування дорогою, що
пролягає через земельну ділянку, яка
належить на праві колективної
власності СТ «Побутовик», заборонити
СТ «Побутовик» вчинення будь-які дії,
що призведуть чи можуть призвести до
блокування перешкоджання) руху
транспорту по дорозі, що пролягає через
земельну ділянку, яка належить, на
праві колективної власності СТ
«Побутовик».

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 13 листопада
2014 року відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
у повному обсягу, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушенням судом
норм матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що вимоги про зобов'язання не
чинити перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, яка належить
позивачу шляхом демонтажу металевих
воріт чи усунення можливості їх
блокування навісним замком чи іншими
засобами походять від права земельного
сервітуту у встановленні якого позивач
не просив.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки площею 0,0600
га, кадастровий номер :38:060:0192,
надану для індивідуального
садівництва, що знаходяться за
адресою:Київська область,
Вишгородський район, Хотянівська
сільська рада на підставі договору
купівлі-продажу від 05 вересня 2012 року. У
відповідності до плану меж, наведених у
державному акті, земельна ділянка
межує із землями в межах від літери «А»
до літери «Б» - землі загального
користування Хотянівської сільської
ради (дорога) в межах від літери «Б» до
літери «В» - ОСОБА_3, в межах від літери
«В» до літери «Г» - землі Хотянівскьої
сільської ради, а в межах від літери «А»
- ОСОБА_4 Рішенням Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області №8-д від 22 лютого 1994
року громадянам передано безкоштовно у
приватну власність земельні ділянки
для садівництва в товаристві
«Побутовик» та передано у колективну
власність садовому товариству
«Побутовик» земельну ділянку площею 0,75
га, (вулиці), яка знаходиться у межах
існуючого відводу земель. Також
встановлено, що по всьому периметру
садового товариства в межах наданим
земель встановлена огорожа, в'їзні
ворота, які закриваються на замок. На
загальних зборах СТ «Побутовик»
прийнято рішення про видачу ключів від
воріт членам садового товариства.
Позивачу ОСОБА_1 ключів від воріт не
було надано, оскільки він не є членом
садового товариства, тому позивачу
доступ до його земельної ділянки через
дорогу садового товариства блокований.

Згідно п. «б», «д» ч.1 ст. 90 ЗК України,
власники земельних ділянок мають право
самостійно господарювати на землі, а
також споруджувати жилі будинку,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язанні з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Положення ст. 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу
вибравши відповідний спосіб захисту
цивільних прав та інтересу.

Способи захисту цивільних прав є
передбачені у статті 16 ЦК України, ними
згідно частини 2 зазначеної норми є: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
право відношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльність органу державної влади,
органу влади АР Крим або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

За змістом ст. 98 ЗК України земельний
сервітут (крім особистого) може бути
встановлений для власника або
землекористувача сусідньої земельної
ділянки.

Види права земельного сервітуту
визначає стаття 99 ЗК України, положення
якої є такими, що встановлюють
підстави, за наявності яких можливе
звернення з вимогою про встановлення
сервітуту. Зазначена стаття визначає
конкурентних суб'єктів, між якими
виникають відносини щодо сервітуту.
Вимагати встановлення земельних
сервітутів можуть власники або
землекористувачі земельних ділянок.

Відповідно до п.б ст.99 Земельного
сервітуту, власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог,
оскільки вимоги позивача про
зобов'язання не чинити перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, яка
належить позивачу шляхом демонтажу
металевих воріт чи усунення можливості
їх блокування навісним замком чи
іншими засобами походять від права
земельного сервітуту у встановленні
якого позивач не просить

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом І
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом І
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.308,315 ЦПК
України , колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 13 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: