АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9085/14-ц Номер провадження
22-ц/786/3782/14Головуючий у 1-й інстанції
Троцька А. І. Доповідач ап. інст.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Петренка В.М.,

Суддів: Акопян В.І., Кривчун Т.О.

при секретарі - Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 23 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів та припинення
стягнення аліментів.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 у якому прохає
припинити стягнення з неї на користь
відповідача аліментів на утримання
сина та ухвалити рішення яким стягнути
з нього аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог
вказала, що з 12.12.1992 року і до 29 березня
2012 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 від
якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави від 13 квітня 2012 року ОСОБА_2
була позбавлена батьківських прав
(материнських) відносно сина ОСОБА_4.
Цим же рішенням з неї на користь
відповідача стягнуто аліменти на
утримання сина у розмірі 500 грн.
щомісячно. Рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 25 лютого
2014 року поновлено її батьківські права
відносно сина ОСОБА_4 та визначено
місце проживання дитини з матір'ю.
Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 07 квітня 2014
року рішення Октябрського районного
суду в частині визначення місця
проживання скасовано. Оскільки після
поновлення її в правах відносно сина,
дитина проживає з нею, вважає. що
необхідно припинити стягнення з неї
аліментів на утримання сина. Одночасно
прохає стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_4.

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 23 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів та припинення
стягнення аліментів - відмовлено.

З таким рішенням не погодилася
ОСОБА_2. В апеляційній скарзі прохає
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована
і підлягає частковому задоволенню.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції, з
дотриманням норм цивільного
процесуального законодавства
встановлено, що з 12 грудня 1992 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ними розірвано за
рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави від 29 березня 2012 року ( а.с.5 ).

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 13 квітня 2012 року
позивачка була позбавлена
батьківських прав ( материнських )
відносно сина ОСОБА_4. Цим же рішенням з
неї на користь відповідача стягнуто
аліменти на утримання сина у розмірі 500
грн. щомісячно ( а.с. 6 - 9 ).

Встановлено, що рішенням
Октябрського районного суду м.Полтави
від 25 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Поновлено її
батьківські права відносно сина ОСОБА_4
та визначено місце проживання дитини з
матір'ю.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 07 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині визначення місця проживання
скасовано. В задоволенні позову в цій
частині відмовлено. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін ( а.с.32, 33 ).

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 25 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 07 квітня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено
в задоволенні позову про стягнення
пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Цими ж рішеннями суду встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають з сином
в одній квартирі, що матір'ю дитини -
ОСОБА_5 придбавались для нього одяг,
забезпечувалось харчування,
оплачувався мобільний зв'язок та
послуги з Інтернету.

Згідно ч.2 ст.223 ЦПК України після
набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними
вимогами, а також їх правонаступники не
можуть знову заявляти в суді ту саму
позовну вимогу з тих самих підстав, а
також оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням суду про розірвання шлюбу та
рішенням про позбавлення батьківських
( материнських ) прав ОСОБА_2 відносно
сина ОСОБА_4, місце проживання дитини не
визначено.

Судовими рішеннями встановлено, що
сторони проживають у одній квартирі,
але в різних кімнатах. Відповідно до
наявних у справі акту обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_5,
складеного комісією у складі
працівників школи у якій він
навчається, та акту обстеження
житлово-побутових умов складеного
спеціалістами служби у справах дітей
виконавчого комітету Октябрської
районної у м.Полтави ради дитина
проживає у одній кімнаті з матір'ю.
Згідно висновку комісії для дитини
створено всі умови для успішного
навчання і розвитку. Батько належним
чином виконує свої обов'язки. Мати
переймається проблемами дитини,
підтримує тісний контакт з учителем (
а.с.14, 15 ).

Згідно з вимогами ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Із змісту статті вбачається, що
такий обов'язок законом покладений як
на матір так і на батька в рівній мірі.
Цей обов'язок є особистим,
індивідуальним.

Судом встановлено, що підставою
для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 був позов про
позбавлення її батьківських (
материнських ) прав. На даний час
змінились обставини які служили
підставою для стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина на користь
бувшого чоловіка ОСОБА_3. Рішенням суду,
яке набрало законної сили, вона
поновлена в батьківських (
материнських ) правах.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_2
(вступної та мотивувальної частини)
вбачається, що звертаючись до суду з
позовом позивачка прохає припинити
стягнення із неї аліментів в зв'язку з
тим, що змінились обставини що служили
підставою для стягнення з неї
аліментів. На даний час дитина проживає
разом з нею, на її утримання, вона
займається її вихованням. Відсутність
вимог про припинення стягнення
аліментів у прохальній частині
позовної заяви не може бути підставою
для відмови в задоволенні позову в цій
частині.

Крім того, як вбачається із
матеріалів справи, питання про
припинення стягнення аліментів було
предметом розгляду суду першої
інстанції, сторони давали пояснення та
надавали докази з цього питання, що
знайшло своє відображення в
мотивувальній та резолютивній частині
рішення.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується сторонами, що на час
подачі позову та винесення рішення
суду батьки в однаковій мірі
займаються вихованням сина ОСОБА_4 та
несуть витрати пов'язані з його
утриманням.

Відповідно до ч.8 ЦПК України якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства ( аналогія права ).

На підставі вимог ч.4 ст.223 ЦПК
України якщо після набрання рішенням
суду законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право пред'явлення нового
позову вимагати зміни розміру строків
платежу або звільнення від них.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що вимога про
припинення стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
сина ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про відкликання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів,
виданого згідно рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 13 квітня
2014 року не підлягають задоволенню,
тому, що за цим виконавчим листом
мається заборгованість, що
підтверджується наявною у справі
довідкою - розрахунком складеною
ст.державним виконавцем Бойко О.В. (
а.с.37 ).

Оскільки місце проживання дитини
не визначено, а судовими рішеннями
встановлено, і це не заперечують
сторони, що до листопада 2014 року
позивачка проживала в одній квартирі з
відповідачем і вони обоє займались
утриманням дитини, колегія суддів
приходить до висновку про
передчасність вимог про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_4.

В цій частині позову також
необхідно відмовити.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 23 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів
згідно рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 13 квітня 2012 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27 червня 2014
року.

В іншій частині позову -
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.М.Петренко

Судді:
В.І.Акопян

Т.О.Кривчун