АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/373/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2689/14
Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", Товариства з обмеженою відповільністю "Машівське інкубаторне підприємство", третя особа: Відділ Держземагенства в Машівському районі Полтавської області про розірвання договорів оренди а суборенди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 2 липня 2014 року (а.с. 142), просили стягнути з ТОВ «Лан» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 8131,26 грн. та 2926,80 грн. пені; стягнути з ТОВ «Лан» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі в сумі 8131,26 грн. та 2926,80 грн. пені; розірвати договір оренди від 1 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан»; розірвати договір оренди від 1 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лан»; припинити договори суборенди між ТОВ «Лан» та ТОВ «Машівське інкубаторне підприємство» від 16 квітня 2014 року №04 та № 06 шляхом їх розірвання; зобовязати ТОВ «Лан» та ТОВ «Машівське інкубаторне підприємство» повернути земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1М, на праві власності.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що вони власники земельних ділянок сільськогосподарського призначення площами по 5,22 га на території Селещинської сільської ради, які вони здали в оренду ТОВ «ЛАН». Орендна плата за вказаними договорами оренди повинна виплачуватись у строки з 31 серпня по 31 грудня, однак до цього часу орендна плата за 2012 2013 року не виплачена.

Заборгованість перед позивачами становить по 8131,26 грн. невиплаченої орендної плати та по 2926,80 грн. пені.

Оскільки ТОВ «Лан» систематично не виконує свої зобовязання по виплаті орендної плати, договори оренди мають бути розірвані так само як і договори суборенди, укладені між ТОВ «Лан» та ТОВ «Машівське інкубаторне підприємство».

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Лан» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за 2013 рік в сумі 3455,79 грн. та пені в сумі 1244 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 103,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просили скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, а саме безпідставний висновок суду про переплату ОСОБА_2 орендної плати, а також відсутність підстав вважати, що відповідачем виконано свої зобовязання по сплаті орендної плати ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 власниками земельних ділянок розміром по 5,22 га. кожен, які розташовані на території с.Селещина Машівського району Полтавської області, що стверджується копіями державних актів серії ІІ-ПЛ №043254 та ЯМ № 138084 відповідно (а. с. 9,14).

01.11 2005 позивачі уклали з товариством з обмеженою відповідальністю «Лан» договори оренди цих земельних ділянок строком на 10 років для сільськогосподарського використання (а.с.6-8,11-13). Згідно з умовами зазначених договорів орендна плата вноситься орендарем у розмірі 2% від вартості землі в строки: 31.08-31.12 (п.п.8-13).

16.04.2010 року було укладено договори суборенди спірних земельних ділянок між ТОВ «Лан» та ТОВ «Машівське інкубаторне підприємство» (а.с.15-22).

Як убачається з книги нарахування орендної плати по ТОВ «Лан» та розрахунку нарахування та виплати орендної плати (а.с.37,38,) ОСОБА_1М, та ОСОБА_2 в 2012-2013 роках нараховано по 2710,42грн, що складає згідно договору 2% та по 1355,21 донарахування в розмірі 1%, сума податку складає 609,84 грн, до виплати 3455,79грн. За даними книги нарахувань та розрахунку, наданого відповідачем в 2013 році ОСОБА_2 орендну плату не виплачено

З копій квитанцій про грошовий переказ та повідомлення Селищинського відділення «Укрпошта» (а.с.71-73, 144) убачається, що відповідач ТОВ «Лан» 27.12.2012 направляв позивачу ОСОБА_2 грошовий переказ в сумі 3497,47 грн., який останнім не отриманий та кошти повернуті підприємству.

28.12.2012 та 25.12.2012 ОСОБА_1М, були переказані кошти в розмірі по 3456 грн. в рахунок орендної плати за 2012,2013 роки ТОВ Лан» (а.с.73), натомість вказані кошти були перераховані на погашення заборгованості ОСОБА_1М, за кредитним договором укладеним з ПАТ «Мегабанк» та стягнуті згідно платіжної вимоги на користь ВДВС Машівського РУЮ, про що свідчать повідомлення банків (а.с.94,123).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт виплати ТОВ «Лан» орендної плати ОСОБА_1 за 2012-2013 роки достовірно доведений, при цьому ОСОБА_2 не було виплачено орендну плату за 2013 рік, яка і підлягає стягненню на його користь.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини

Твердження апелянтів про безпідставний висновок суду першої інстанції про переплату орендної плати за 2013 рік на користь ОСОБА_2 ґрунтуються на неправильному тлумаченні мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Так, ухвалюючи рішення суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ТОВ «Лан» безпідставно не виплачено орендну плату за користування землею за 2013 рік у розмірі 3455,79 грн., яку і було стягнуто на користь ОСОБА_2

Доводи апеляції про те, що ТОВ «Лан» не виконала свої договірні обовязки перед ОСОБА_1 по оплаті орендної плати за 2012-2013 роки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до квитанцій про переказ коштів (а.с. 71, 72) орендна плата ОСОБА_1 була виплачена шляхом банківського переказу в сумі 3456 грн. на його рахунок, а за 2013 рік шляхом банківського переказу в сумі 3456 грн. на його рахунок.

Крім того, відповідно до листа ПАТ «Полтава-Банк» 29 грудня 2012 року на картковий рахунок ОСОБА_1 ТОВ «Лан» було перераховано 345 грн., які не були виплачені отримувачу та були стягнуті згідно платіжної вимоги №1 від 15 січня 2013 року на користь Машівського ВДВС.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Так, з урахуванням того, що ТОВ «Лан» особисто виконало перерахунок орендної плати на рахунок ОСОБА_1, а умовами договору оренди не визначено особливого порядку сплати орендних платежів, то дії відповідача повною мірою узгоджуються з нормами ст. 527 ЦК України, на яку посилаються апелянти.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Враховуючи що має місце одноразова несплата орендної плати за 2013 рік на користь ОСОБА_2, то підстав для розірвання договорів оренди укладених між ТОВ «Лан» та ОСОБА_1М, ТОВ «Лан» та ОСОБА_2 немає.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді С.Ю. Мартєв

ОСОБА_3

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: