Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/132/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів Подліянова Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 грудня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа ОСОБА_6 про стягнення суми боргу
за договором позики ,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
суми боргу за договором позики.

У позові зазначав, що за договором
позики від 07 травня 2010 року він надав
відповідачу у борг кошти в розмірі 397000
грн., що еквівалентно 50000 доларам США на
строк до 07 травня 2011 року. Зазначений
договір позики посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_7

Крім того, факт отримання грошей
відповідач підтвердив власноруч
написаною розпискою від 07 травня 2010
року. Однак у добровільному порядку не
бажає повертати суму позики, від
зустрічей ухиляється. З цих підстав
просив стягнути з відповідача на його
користь суму боргу 397 000 грн. та судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 грудня 2011 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за
договором від 07.05.2010 року суму позики -
397000 грн., суму держмита - 1700 грн., витрати
на інформаційно-технічний збір - 120 грн.
та витрати на оголошення в газету - 160
грн., а всього 398980 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині розміру стягнутої суми позики,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, оскільки цим
рішенням суд вирішив питання про його
права та обов'язки, а він не брав участь
у справі, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити частково
зменшивши суму позики до 387 000, 00 грн.,

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 292 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
а також особи, які не брали участь у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов"язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
абр частково.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 07.05.2011 року
позивач надав відповідачу в борг кошти
в розмірі 397000 грн., що еквівалентно 50000
доларам США на строк до 07 травня 2011
року. Зазначений договір позики
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_7 (а.с.
7).

Факт отримання грошей від позивача
ОСОБА_5 також підтвердив власноруч
написаною розпискою від 07 .05.2010 року (
а.с. 6). Зазначені обставин апелянтом не
заперечуються.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України,
за договором позики одна сторона
передає у власність другій стороні
грошові кошти, при цьому, позичальник
зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів в обумовлений договором строк.

Суд першої інстанції врахував фактичні
обставини справи, вимоги закону і
прийшов до правильного висновку про
задоволення позову.

Апелянт зазн6ачає, що суд вирішив
питання про його права та обов'язки,
оскільки не взяв до уваги, що в
забезпечення виконання зобов"язань за
вищезазначеним договором позики між
позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки від 07.05.2010
року, згідно якого остання поручалася
перед ОСОБА_4 за виконання обов"язку
ОСОБА_5 в сумі 10 000, 00 грн. (а.с. 177). 22
листопада 2011 року на виконання умов
договору поруки ОСОБА_3 сплачено ОСОБА_4
грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн., про
що свідчить власноруч написана
розписка ОСОБА_4 ( а.с. 128). Отже, борг
ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 становить 387 000. 00
грн., а судом був задоволений позов
ОСОБА_4 на всю суму позики в розмірі 397 000
грн..

Однак, як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_4 пред"явив позов про стягнення
боргу лише до боржника ОСОБА_5, що є його
правом відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до
поручителя, який виконав зобов"язання,
забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов"язанні, в
тому й числі ті, що забезпечували його
виконання.

Виходячи з положень зазначеної норми,
якщо поручитель ОСОБА_3 виконала
зобов"язання , забезпечене порукою в
розмірі 10 000 грн, то до неї переходить
право кредитора про стягнення цієї
суми з боржника, тобто з ОСОБА_5

Отже, при ухваленні рішення суд не
вирішував питання про права та
обов"язки ОСОБА_3

Крім того, з поданою до апеляційного
суду заяви ОСОБА_3 від 20.01.2014 року
вбачається, що ОСОБА_4 повернув їй
кошти, які передавались нею на
виконання договору поруки, тому
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08.12.2011 року не порушує її
законних прав та обов"язків.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обгрунтованим, тому підстав для його
скасування чи зміни колегія судді не
вбачає, а доводи апеляційної скарги не
знайшло свого підтвердження і не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2011 року у
цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: