Справа № 462/3032/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5783/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача - Комаревцева
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Міністерства
оборони України на рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 23 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Міністерства оборони України
про відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 23.06.2014 року позов ОСОБА_5
задоволено.

Стягнуто з Міністерства оборони
України у користь ОСОБА_5 49755 гривень на
відшкодування шкоди, завданої смертю
її батька, за період з 01.04.2007 року до
30.06.2014 року.

Збільшено розмір щомісячного
відшкодування шкоди, заподіяної смертю
батька, присудженого ОСОБА_5 рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 05.12.2006 року, з 500 гривень до 1522
гривень 50 копійок з урахуванням
збільшення розміру мінімальної
заробітної плати, починаючи з 01.07.2014
року.

Рішення суду оскаржив відповідач
Міністерство оборони України, просить
його скасувати з підстав неповного
з»ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
відповідно до ч.4 ст.1200 ЦК України,
розмір відшкодування шкоди, визначений
позивачеві рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 05.12.2006 року,
подальшому перерахунку не підлягає, а
вимога про збільшення розміру
відшкодування шкоди позивачем не
заявлялась. Апелянт вважає, що
оскаржуване рішення ухвалене з
порушенням норм ст.ст.1200, 1208 ЦК України.
Крім того, зазначає, що позивач
пропустила строк позовної давності,
який сплив 01.05.2010 року, і суд повинен був
застосувати наслідки спливу позовної
давності до вимог, заявлених поза
межами строку і відмовити у їх
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони позивача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.07.2002 року на Скнилівському летовищі м.
Львова внаслідок падіння військового
літака СУ-27 загинув ОСОБА_6, на
утриманні якого на момент смерті
перебувала неповнолітня донька -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 05.12.2006 року стягнуто з
Міністерства оборони України в користь
ОСОБА_5 110000 грн. моральної шкоди та 12708
грн. 75 коп. шкоди, завданої смертю
годувальника, за період з 01.01.2004 року по
день ухвалення судом рішення.
Зобов»язано Міністерство оборони
України здійснювати щомісячні платежі
на користь ОСОБА_5 до досягнення нею
вісімнадцятирічного віку, а у випадку
продовження навчання - до його
завершення, але не більш як досягнення
нею 23 років, у розмірі 500 грн.
відшкодування шкоди, завданої смертю
її батька ОСОБА_6

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1200 ЦК України, у
разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується дитині - до досягнення
нею вісімнадцяти років (учню, студенту -
до закінчення навчання, але не більш як
до досягнення ним двадцяти трьох
років).

Відповідно до ч. 2 ст.1208 ЦК України, за
заявою потерпілого у разі збільшення
розміру мінімальної заробітної плати
розмір відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я
або смертю, підлягає відповідному
збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином, законом передбачено право
потерпілого на перерахунок раніше
визначеного розміру відшкодування
йому шкоди, завданої ушкодженням
здоров»я або смертю.

В контексті зазначеної норми під
поняттям «мінімальна заробітна плата»
слід розуміти законодавчо
встановлений розмір заробітної плати
за просту, некваліфіковану роботу,
нижче якого не може проводитися оплата
за виконану працівником місячну,
погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1
Закону України "Про оплату праці"), а
наявність підвищення вартості життя
визначається на підставі
встановленого законодавцем
прожиткового мінімуму відповідно до
динаміки його зростання.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 05.12.2006 року, відповідно до
якого ОСОБА_5 має право на одержання
щомісячного відшкодування шкоди,
завданої смертю батька, у розмірі 1/4 від
п»ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, є преюдиційним.

Проте, фактично виплачуване ОСОБА_5
відшкодування є меншим за розмір
відшкодування, на яке вона має право
згідно з рішенням суду від 05.12.2006 року,
оскільки при виплаті присудженого їй
відшкодування відповідачем не було
враховано збільшення розміру
мінімальної заробітної плати за
спірний період.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що на користь
позивача підлягає стягненню різниця
між сумою, яка мала бути виплачена, та
сумою, яка фактично виплачувалася, є
обґрунтованим і відповідає вимогам
закону.

Безпідставними є також доводи апелянта
щодо відсутності правових підстав для
задоволення вимоги позивача про
збільшення присудженого їй за рішенням
суду розміру щомісячного
відшкодування шкоди, завданої смертю
батька, оскільки така вимога була нею
заявлена в даній справі і відповідає
наведеній вище нормі ст.1208 ЦК України.

Посилання відповідача на
незастосування судом першої інстанції
наслідків спливу позовної давності є
також безпідставними, оскільки до
заявлених позивачем вимог строк
позовної давності не застосовується.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, давши належну оцінку
доказам, на які сторони посилались в
обгрунтування своїх вимог та
заперечень, застосував матеріальний
закон, який підлягав застосуванню, під
час розгляду справи не допустив
порушень процесуального закону, які б
були підставою для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Міністерства
оборони України відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 23 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.