АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7555/14
Головуючий 1 інстанції Шестак
Справа № 638/9186/14-ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
11 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Коваленко І.П
суддів - Довгаль А.П., Коровіна
при секретарі - Москаленко Е.А.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 01 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, визнання права
власності в порядку спадкування,
витребування нерухомого майна з чужого
незаконного володіння та скасування
державної реєстрації права власності
на спірне майно,-

В С Т А
Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним.

В обґрунтування своїх позовних
вимог посилався на те, що дізнавшись
про смерть сестри, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 він прибув до м. Харкова та
виявив, що квартира АДРЕСА_1, яка
належала їй на праві приватної
власності і в якій вона проживала на
день смерті, була продана нею ж, однак
вже після її смерті, громадянину ОСОБА_3
Договір купівлі-продажу квартири від
28.05.2013 р. посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 На час
розгляду справи спірна квартира
АДРЕСА_1 була продана тричі.

Згідно з договором купівлі-продажу
спірної квартири від 06.07.2013 р.,
посвідченим приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_6,
ОСОБА_3 продав квартиру ОСОБА_7, а згідно
з договором купівлі-продажу квартири
від 13.07.2013 р., посвідченим приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6, ОСОБА_7 продала
квартиру ОСОБА_8.

Після уточнення своїх позовних
вимог просив визнати недійсним
(нікчемним) договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 28.05.2013 р.,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4; визнати за ним право власності
в порядку спадкування за законом на
спірну квартиру, після померлої ОСОБА_9;
витребувати квартиру з незаконного
володіння ОСОБА_1; скасувати державну
реєстрацію права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_1 в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився.

Відповідач ОСОБА_1 зі своїм
представником в судовому засіданні
проти позову заперечували, посилались
на те, що квартира ними була придбана на
законних підставах; просили в повному
обсязі відмовити в задоволенні позову.

Треті особи приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_4 та приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились,
просили розглядати справу без їх
участі.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 01 жовтня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_10 задоволено в повному
обсязі.

Визнано недійсним (нікчемним) договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
13.05.2013 р., укладений між ОСОБА_11 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_12 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1, після померлої
ОСОБА_11, якій вказана квартира належача
на підставі договору купівлі-продажу
від 03.02.1997 р., посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
-нотаріального округу ОСОБА_13,
зареєстровано в реєстрі за № 487.

Витребовано з незаконного володіння
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 квартиру
АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 судові
витрати по 136, 95 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_12 відмовити,
посилаючись на незаконність рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального та матеріального права,
оскільки ОСОБА_1 набув право власності
на спірну квартиру на законних
підставах у відповідності до чинного
законодавства, зокрема це
підтверджується укладеним договором
купівлі-продажу. На момент укладення
договору не було жодних заборон або
обмежень, а тому на момент його
вчинення ОСОБА_1 є добросовісним
набувачем квартири.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна
із сторін договору або інша
заінтересована особа вправі
заперечити його дійсність, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена.

Частиною першою ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, частиною першою статті 203 ЦК
України, за якою зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Стаття 216 ЦК України передбачає
загальні наслідки недійсності
правочину, відповідно до яких
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а згідно
зі ст. 236 ЦК України правочин є
недійсним з моменту його вчинення та не
породжує тих юридичних наслідків,
задля яких укладався, у тому числі не
породжує переходу права власності до
набувача.

За загальним правилом наслідком
недійсності угоди є застосування
двосторонньої реституції, яка не
ставиться в залежність від
добросовісності сторін угоди.

Разом із тим ч. 3 ст. 216 ЦК України
передбачено, що загальні наслідки
недійсності угоди застосовуються, якщо
законом не встановлені особливі умови
їх застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України
надає власнику право витребувати майно
із чужого незаконного володіння.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника не з його
волі.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України
передбачено, що частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на
загальних підставах.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини, а часом відкриття
спадщини у силу вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК
України є день смерті особи або день, з
якого вона оголошується померлою (ч. 3
ст. 46 цього Кодексу).

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України від 23 січня 2013 року,
викладеною у постанові у справі за №
6-164цс12, у спадкоємця, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину, права володіння та
користування спадковим майном
виникають з часу відкриття спадщини.
Такий спадкоємець може захищати свої
порушені права володіння та
користування спадковим майном
відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно, право
розпорядження нерухомим майном
виникає в нього з моменту державної
реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК
України). Спадкоємець, який прийняв у
спадщину нерухоме майно, ще до його
державної реєстрації має право
витребовувати це майно від його
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема
у разі, якщо воно вибуло з володіння
спадкодавця поза волею останнього.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3., що підтверджується
свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1,
виданим повторно від 10.07.2013 р.

На час розгляду даної цивільної справи
спірна квартира АДРЕСА_1 була продана
тричі.

28.05.2013 р. ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3. проте записана в договорі
продавцем, продала квартиру ОСОБА_3, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 28.05.2013 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4.

Згідно з договором купівлі-продажу від
06.07.2013 р., посвідченим приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6, ОСОБА_3 продав квартиру
ОСОБА_7.

Згідно з договором купівлі-продажу
квартири від 13.07.2013 р., посвідченим
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6, ОСОБА_7
продала квартиру ОСОБА_1.

Згідно Витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №34511172 від 11.07.2013,
виданим приватним нотаріусом ОСОБА_15,
спадкова справа спадкодавця ОСОБА_9
заведена і зберігається у приватного
нотаріуса ОСОБА_15

Відповідно до відповіді приватного
нотаріуса ОСОБА_15 від 14.11.2014 року,
нотаріусом була прийнята заява ОСОБА_12
про прийняття спадщини після смерті
його сестри ОСОБА_9. На підтвердження
родинних відносин спадкоємець надав
витяг з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження померлої ОСОБА_9
та свідоцтво про народження ОСОБА_12.
Свідоцтво про право н спадщину за
законом не видавалось. Документи про
підтвердження права власності на
спадкове майно до нотаріальної контори
не надавались. Інші спадкоємці до
нотаріальної контори не звертались.
(а.с.92).

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
покійна ОСОБА_9 не могла продати спірну
квартиру, оскільки її вже не було в
живих на час укладення правочину.

Обґрунтовано суд першої інстанції
дійшов і висновку стосовно того, що
позивач є єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_9, прийняв спадщину,
звернувшись з відповідною заявою до
нотаріальної контори в порядку,
встановленому ст. 1269 ЦК України, тому у
нього виникло право володіння та
користування зазначеною квартирою з
моменту відкриття спадщини, у зв'язку з
чим він має право на захист порушеного
права, в тому числі шляхом звернення до
суду з позовом про витребування цього
майна від добросовісного набувача з
підстав, передбачених ст. 388 ЦК України,
а також визнання права власності на це
майно, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

У даному випадку право власності на
спірну квартиру позивача в порядку
спадкування за законом не визнається
відповідачем, який вважає себе
добросовісним набувачем (власником), що
унеможливлює набуття позивачем права
власності на спірну квартиру шляхом
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину за законом у нотаріуса.

У зв'язку з наведеним обраний позивачем
спосіб захисту порушеного права -
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за законом є
правильним.

Задовольняючи позовні в частині
витребування спірної квартири від
ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України,
суд обґрунтовано виходив із того, що у
позивача як у спадкоємця за законом,
виникло право володіння і користування
цим спадковим майном з моменту
відкриття спадщини, тому вона має право
на його витребування у особи, якій це
майно було передано у володіння не з
волі власника цього майна.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду законне і
обґрунтоване, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 01 жовтня 2014 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -