Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2824/14
Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 14 травня 2014 року по справі за
позовом Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Тепличний комбінат» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року КСП «Тепличний
комбінат» звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди. В обґрунтування позову КСП
«Тепличний комбінат» зазначало, що 24
жовтня 2011 року на підставі наказу
ОСОБА_3 № 6-к про звільнення за
скороченням штату (п. 1 ст. 40 КЗпП
України) було звільнено ОСОБА_5 з посади
заступника голови правління зі збуту
та зовнішньоекономічної діяльності
КСП «Тепличний комбінат».

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 25.04.2012 року
визнано незаконним та скасовано наказ
в.о. голови правління КСП «Тепличний
комбінат» ОСОБА_4 № 61 від 25.05.2011 року
«Про скорочення посади» та наказ
голови правління КСП «Тепличний
комбінат» ОСОБА_3 № 6-к від 24.10.2011 року
про звільнення з вищевказаної посади
ОСОБА_5 за скороченням штату (п. 1 ст. 40
КЗпП України), та з 24.10.2011 року ОСОБА_5
поновлено на роботі в КСП «Тепличний
комбінат» на посаді заступника голови
правління зі збуту та
зовнішньоекономічної діяльності.

05 липня 2012 року ОСОБА_3 підписано наказ
№ 4-п про поновлення ОСОБА_5 на посаді з
24.10.2011 року. За період вимушеного
прогулу з 24.10.2011 року по 13.07.2012 року
позивачем нарахована ОСОБА_5 заробітна
плата в розмірі 47 290,83 грн.

03 серпня 2012 року Енергодарський
міський суд Запорізької області видав
судовий наказ про стягнення з КСП
«Тепличний комбінат» на користь ОСОБА_5
нараховану, але не виплачену заробітну
плату в сумі 47 290,83 грн.

24 вересня 2012 року КСП «Тепличний
комбінат» виплатило суму утриманого
єдиного соціального внеску в розмірі 2
369,12 грн. та суму утриманого податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 8 345,44
грн. з нарахованої заробітної плати за
час вимушеного прогулу ОСОБА_5 Також,
позивач сплатив нарахований єдиний
внесок на фонд заробітної плати в
розмірі 21 572,20 грн. за час вимушеного
прогулу ОСОБА_5

28 лютого 2013 року КСП «Тепличний
комбінат» сплачено на користь ОСОБА_5
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 47 290,83 грн.

Загальна сума збитків для підприємства
становить 79 577,59 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь КСП «Тепличний комбінат»
матеріальну шкоду в розмірі 79 577,59 грн.
та судові витрати.

У лютому 2014 року КСП «Тепличний
комбінат» подало заяву про зменшення
розміру позовних вимог, в якій
зазначало, що при нарахуванні
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, а саме з 24.10.2011 року по 13.07.2012
року, що становить 180 фактично
відпрацьованих робочих днів,
середньоденна заробітна плата
становила 354,70 грн. Отже, загальна сума
нарахувань повинна становити 63 846 грн.,
в тому числі, 2 298,46 грн. - ЄСВ за ставкою
3,6 %, 9 232,13 грн. - ПДФО за ставкою 15 %,
замість 68 200 грн. Таким чином, сума
позову зменшується на 2 181,88 грн., а
загальна сума збитків для підприємства
склала 77 395,71 грн.

Посилаючись на вказані обставини, КСП
«Тепличний комбінат» просило суд
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
матеріальну шкоду в розмірі 77 395,71 грн.
та судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 21 лютого 2014 року до
участі у справі як співвідповідача
залучено ОСОБА_4 (а.с. 97).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14 травня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КСП
«Тепличний комбінат» матеріальну
шкоду в розмірі 47 290,83 грн. та судовий
збір в сумі 472,90 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє
зазначене рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 жовтня 2011 року
голова правління КСП «Тепличний
комбінат» ОСОБА_3 видав наказ № 6-к про
звільнення за скороченням штату (п. 1 ст.
40 КЗпП України) ОСОБА_5 з посади
заступника голови правління зі збуту
та зовнішньоекономічної діяльності
КСП «Тепличний комбінат» (а.с. 80).

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 25 квітні 2012
року по справі за позовом ОСОБА_5 до КСП
«Тепличний комбінат» м. Енергодар,
заступника голови правління КСП
«Тепличний комбінат» ОСОБА_4 та голови
правління КСП «Тепличний комбінат»
ОСОБА_3 про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення і
поновлення на роботі, визнано
незаконним та скасовано наказ в.о.
голови правління КСП «Тепличний
комбінат» м. Енергодар ОСОБА_4 № 61 від
25.05.2011 року "Про скорочення штатів";
визнано незаконним та скасовано наказ
голови правління КСП «Тепличний
комбінат» ОСОБА_3 № 6-к від 24.10.2011 року
про звільнення з роботи ОСОБА_5 з посади
заступника голови правління зі збуту
та зовнішньоекономічної діяльності
КСП «Тепличний комбінат» за
скороченням штату працівників за п. 1
ст. 40 КЗпП України.

Поновлено на роботі в КСП «Тепличний
комбінат» на посаді заступника голови
правління зі збуту та
зовнішньоекономічної діяльності
ОСОБА_5 з 24 жовтня 2011 року.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі
ОСОБА_5 (а.с. 7-11).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 червня 2012 року касаційна
скарга КСП «Тепличний комбінат»
відхилена. Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 25 квітні 2012
року залишено без змін (а.с. 6).

На виконання рішення апеляційного суду
ОСОБА_3 видано наказ № 4-п від 05.07.2012р.
про поновлення ОСОБА_5 на посаді з 24.10.2011
року.

За період вимушеного прогулу з 24.10.2011р.
по 13.07.2012р. позивачем нараховано ОСОБА_5
заробітну плату у розмірі 47 290 грн. 83
коп.

Суддею Енергодарського міського суду
Запорізької області видано судовий
наказ від 03 серпня 2012 року, яким з КСП
«Тепличний комбінат» на користь ОСОБА_5
стягнуто нараховану, але не виплачену
суму заробітної плати в розмірі 47 290,83
грн. (а.с. 28).

Вказану суму заробітної плати
виплачено на користь ОСОБА_5 28.02.2013р.
(а.с. 18).

Крім того, КСП «Тепличний комбінат» 24
вересня 2012 року виплатило суму
утриманого єдиного соціального внеску
в розмірі 2 369,12 грн. та суму утриманого
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 8 345,44 грн. з нарахованої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу ОСОБА_5 (а.с. 15, 16). Також, позивач
сплатив нарахований єдиний внесок на
фонд заробітної плати в розмірі 21 572,20
грн. за час вимушеного прогулу ОСОБА_5
(а.с. 17).

Відповідно до п. 8 ст. 134 Кодексу законів
про працю України службова особа, винна
в незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
несе матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з її
вини підприємству, установі,
організації.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що
суд покладає на службову особу, винну в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов'язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи. Такий
обов'язок покладається, якщо
звільнення чи переведення здійснено з
порушенням закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів" № 9
від 06.11.1992 року (з подальшими змінами)
при незаконному звільненні або
переведенні на іншу роботу,
невиконанні рішення про поновлення
працівника на роботі, що мало місце
після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової
редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року)
настає повна матеріальна
відповідальність винних в цьому
службових осіб і обов'язок покрити
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації у зв'язку з
оплатою працівникові часу вимушеного
прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи може бути
покладено при допущенні ними в цих
випадках будь-якого порушення закону, а
не лише явного, як передбачалось
раніше.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками" № 14 від 29.12.1992р. (з
подальшими змінами), застосовуючи
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди на підставі п. 8
ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі,
що за цим законом покладається
обов'язок по відшкодуванню шкоди,
заподіяної підприємству, установі,
організації у зв'язку з оплатою
незаконно звільненому чи незаконно
переведеному працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи, на винних
службових осіб, за наказом або
розпорядженням яких звільнення чи
переведення здійснено з порушенням
закону або якими затримано виконання
рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідальність в цих випадках настає
незалежно від форми вини.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Службовою особою, за наказом якої
звільнено з роботи ОСОБА_5, який
рішенням апеляційного суду в
подальшому визнано незаконним та
скасовано, є ОСОБА_3 Тобто, існує судове
рішення, яке має преюдиціальне
значення, яким встановлено, що ОСОБА_3
при звільненні ОСОБА_5 були порушені
вимоги законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, а саме
підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь
КСП «Тепличний комбінат» 47 290,83 грн., що
виплачені на виконання судового наказу
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 03 серпня 2012
року (а.с. 18).

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі вказував, що відповідно до ст. 237
КЗпП України, у його діях щодо
звільнення ОСОБА_5 відсутня вина,
оскільки він діяв не на власний розсуд,
а виконував наказ в.о. голови правління
КСП «Тепличний комбінат» м. Енергодар
ОСОБА_4 № 61 від 25.05.2011 року «Про
скорочення штатів».

Разом з тим, під час розгляду даної
справи, судом першої інстанції
належним чином встановлена вина
ОСОБА_3, оскільки, як зазначалося вище,
службовою особою, за наказом якої
звільнено з роботи ОСОБА_5, є ОСОБА_3,
вказаний наказ в подальшому визнано
незаконним та скасовано рішенням
апеляційного суду.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
ОСОБА_3 обґрунтовував свої заперечення
проти позову, всебічна оцінка яким була
дана судом першої інстанції, і
зводяться лише до особистої незгоди з
висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, і, як наслідок, ухвалив рішення
по справі з додержанням норм права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14 травня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: