Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м.
Рівне

Рівненський міський суд в складі судді
Бердія М.А.,

при секретарі Котнюк К.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на об'єкт інвестування,
суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав з підстав викладених у
письмових запереченнях на позовну
заяву, просить суд відмовити в
задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві, просить суд визнати за
ОСОБА_3 право власності на об'єкт
нерухомого майна - житлову квартиру
АДРЕСА_1.

Суд заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому
засіданні 04 липня 2014 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було укладено Інвестиційний
договір будівництва об'єкта
нерухомості (надалі - договір). Крім
того 04 липня 2014 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 був укладений договір про
внесення змін до Інвестиційного
договору будівництва об'єкта
нерухомості від 04 липня 2014 року, а саме
щодо п.2.1. договору, змінено номер
квартири з 8 на правильний номер 4.

Згідно п.1.2. договору об'єкт
інвестування - житлова квартира за
номером АДРЕСА_1, яку інвестор отримує у
загальну пайову власність після
внесення інвестиції, завершення
реконструкції нежитлової будівлі в
малоповерховий багатоквартирний
житловий будинок і введення будинку в
експлуатацію, або за рішенням суду.

На виконання умов договору позивачем
було сплачено грошові кошти у розмірі 97
160 (дев'яносто сім тисяч сто шістдесят
грн. 00 коп.) гривень, згідно
Інвестиційного договору. Дана
обставина підтверджується розпискою
про отримання відповідачем зазначеної
суми коштів.

Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що
протягом 3 робочих днів після
завершення будівництва і введення в
експлуатацію будинку АДРЕСА_1
відповідач передає позивачу об'єкт
інвестування за актом
приймання-передачі, на підставі якого
позивач спільно із відповідачем
оформляє право загальної пайової
власності на об'єкт інвестування у
встановленому законодавством порядку.

На даний час будівництво житлового
будинку завершено у повному обсязі,
однак відповідач безпідставно
ухиляється від виконання своїх
зобов'язань, чим порушив права
позивача, як інвестора на отримання у
власність об'єкту інвестування, а саме
квартири АДРЕСА_1.

23 жовтня 2014 року комунальним
підприємством «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» був
виготовлений технічний паспорт на
житловий будинок АДРЕСА_1, замовником
технічної інвентаризації являється
ОСОБА_4 Загальна площа квартири АДРЕСА_1
становить 47,6 кв.м.

Як вказав в судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 загальна
площа квартири АДРЕСА_1 виявилася менша
від проектної площі 48,58 м.кв. на 0,98 кв.м.,
оскільки проектна площа не відповідає
інвентаризаційній площі.

Суд критично оцінює твердження
відповідача, надані у запереченні на
позовну заяву, про те, що під час
здійснення будівельних робіт, щодо
реконструкції нежитлової будівлі в
малоповерховий багатоквартирний
житловий будинок АДРЕСА_1, реальні
витрати на реконструкцію виявилися
значно більшими ніж очікував
відповідач, що є економічно невигідним
для нього у зв'язку з коливанням курсу
іноземної валюти. Однак, таке
твердження не містить під собою
жодного юридичного підґрунтя, так як
саме по собі зростання/коливання курсу
іноземної валюти не є підставою для
невиконання договірних зобов'язань і
відповідач при належній завбачливості
міг виходячи з динаміки зміни курсів
валют із моменту введення в обіг
національної валюти та її девальвації,
передбачити в момент укладення
договору можливість зміни курсу гривні
України до іноземної валюти.

Положеннями ст. 331 ЦК України
встановлено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Відповідно до п. 1 ст.4 Закону України
«Про інвестиційну діяльність»
об'єктами інвестиційної діяльності
можуть бути будь-яке майно, а також
майнові права .

Згідно п.5 ст.7 зазначеного Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
інвестор має право володіти,
користуватись та розпоряджатись
об'єктами та результатами інвестицій й
об'єктами інвестиційної діяльності.

Таким чином, сторони, які укладають
інвестиційні договори про участь у
фінансуванні будівництва, стають
учасниками інвестиційного процесу та
виниклі між ними правовідносини
регулюються спеціальним Законом
України «Про інвестиційну діяльність»,
який встановлює загальні принципи,
правові та організаційні засади
залучення коштів фізичних і юридичних
осіб в інвестиційну діяльність.

Предметом договірного зобов'язання за
Інвестиційним договором є вчинення
конкретних дій сторін зі сплати
грошових коштів та передавання майна.
Матеріальними об'єктами договірних
зобов'язань є наприкінці майно і гроші,
що їх сторони мають передати одна
одній, саме вони є предметом виконання
за договорами, з урахуванням інтересу
кожної зі сторін та відповідної мети
цих договорів.

Статтею 177 ЦК України встановлено, що
об'єктами цивільних прав є речі, в тому
числі гроші та цінні папери, інше майно,
майнові права, результати робіт,
послуги, результати інтелектуальної,
творчої діяльності, інформація, а також
інші матеріальні і нематеріальні блага
.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 392 зазначено, що власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачені
способи захисту майнових прав та
інтересів: визнання права, примусове
виконання обов'язку в натурі, а також
інші способи, що встановлені договором
або законом.

Виходячи із вище наведеного суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.208-209, 213-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на об'єкт інвестування,
задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
об'єкт нерухомого майна - житлову
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 971,60
гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського

міського суду
Бердій М.А.