Справа № 2/593/541/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Бережанський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді
Музики Я.М.

при секретарі
Саламон Ю.О.

з участю:

позивачки
ОСОБА_1

її адвоката
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

адвоката
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Бережани
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
1/2 частину будинковолодіння у АДРЕСА_1 -
як частку у спільній сумісній
власності подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про визнання права особистої
приватної власності на житловий
будинок із надвірними будівлями у
АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про визнання права
власності на 1/2 частину
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1 - як частку у спільній сумісній
власності подружжя. Пояснила, що 02.09.2006
року уклала із відповідачем шлюб, від
даного шлюбу у них є двоє дітей. Крім
цього додала, що за час подружнього
життя за спільні грошові кошти у 2007
році ними був придбаний житловий
будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1.
Купівля вищезазначеного
будинковолодіння була оформлена у
Бережанській державній нотаріальній
конторі ім`я відповідача, також були
виготовлені на нього відповідні
документи у Бережанському МБТІ.
Позивачка додала, що у 2007 році вони
перейшли жити у будинок, і за спільні
грошові кошти там був проведений
ремонт. В цьому будинку були
зареєстровані вона, відповідач та їх
діти. Однак подружнє життя не склалося,
в результаті чого шлюбу між сторонами
було розірвано. Після цього позивачка
змушена була змінити місце проживання.
На початку листопада 2014 року сестра
відповідача попросила позивачку
знятися із дітьми із реєстрації
будинковолодіння, оскільки ОСОБА_5 хоче
продати вищезазначене
будинковолодіння.

Представник відповідача ОСОБА_3
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
особистої приватної власності на
житловий будинок із надвірними
будівлями у АДРЕСА_1. Крім цього
пояснила, що її рідний брат ОСОБА_5
після реєстрації шлюбу проживав із
дружиною по АДРЕСА_2. На початку 2006 року
мати відповідача ОСОБА_6 будучи на
заробітках за кордоном передала ОСОБА_5
кошти в сумі 3000 євро, для придбання
особистого житла синові. З метою
реалізації свого наміру ОСОБА_6
узгодила всі умови договору
купівлі-продажу житлового будинку із
надвірними будівлями, а 29.09.2006 року,
тобто безпосередньо після весілля
сина, вона уклала договір завдатку із
власником будинку ОСОБА_7, який було
оформлено у письмовій формі. Внаслідок
укладення даного договору їхня мати
передала продавцю ОСОБА_8 кошти в сумі
300 дол. США. Згодом вона дала синові
гроші для проведення ремонтних робіт в
приміщенні будинку. Таким чином
подружжя користувалось житловим
будинком із вересня 2006 року, хоча
договір купівлі-продажу вказаного
будинку було укладено 11.10.2007 року, коли
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вже там фактично
проживали. Відтермінування даного
договору було викликано станом
здоров`я продавця ОСОБА_7 та
неможливістю приїзду із-за кордону
матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Після укладення
шлюбу подружжя не мало самостійного
джерела заробітку і знаходилось на
утриманні матері ОСОБА_6, а тому
особистих коштів у подружжя не було.
Представник відповідача просить
задоволити зустрічний позов, допитати
у судовому засіданні свідків, також
просить стягнути судові витрати по
справі із ОСОБА_1

В судовому засіданні позивачка за
первісним позовом /відповідачка за
зустрічним позовом/ ОСОБА_1 та її
адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав
наведених у позовній заяві, і просять
суд позов задоволити, а у зустрічному
позові просять відмовити, у зв»язку з
його безпідставністю.

В судовому засіданні позивачка за
зустрічним позовом- представник
відповідача ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4
позовних вимог не визнали, просять в
задоволенні позову відмовити, оскільки
він є безпідставним та не
обґрунтованим, а зустрічний позов
задоволити в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6, яка являється матір`ю
ОСОБА_5 суду пояснила, що 29.09.2006 року,
після весілля сина, вона уклала договір
завдатку із власником будинку ОСОБА_7,
який було оформлено у письмовій формі.
Крім цього на початку 2006 року вона була
на заробітках за кордоном та передала
синові кошти в сумі 3000 євро, для
придбання житла. Фактично подружжя
почало проживати у житловому будинком
із вересня 2006 року. Однак договір
купівлі-продажу вказаного будинку було
укладено 11.10.2007 року, відтермінування
даного договору було викликано станом
здоров`я продавця ОСОБА_7 та
неможливістю її приїзду із-за кордону.
Саме тому зазначене будинковолодіння
було оформлено на її сина ОСОБА_5,
жодного стосунку до купівлі
зазначеного будинковолодіння ні її син
ОСОБА_5 ні ОСОБА_1 не мали, оскільки
власних коштів у них не було, вони
перебували на її утриманні.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_9, яка є двоюрідною
сестрою ОСОБА_5 суду пояснила, що її
брат після одруження звертався до неї
із проханням, щоб вона знайшла
будинковолодіння для купівлі, оскільки
він хоче проживати із дружиною окремо.
Крім цього додала, що грошові кошти на
будинковолодіння та проведення
ремонтних робіт у ньому давала його
мати ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_10, яка є сестрою
позивачки за первісним позовом суду
пояснила, що їхня мати продала
будинковолодіння гр. ОСОБА_11 і дала їй
грошові кошти для облаштування свого
житла.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона
придбала житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_3 у ОСОБА_12,
частину грошей в сумі 3000 доларів США,
вона дала ОСОБА_1, однак куди і яким
чином було витрачено ці кошти вона не
знає.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_13 суду пояснила, що від
ОСОБА_14 їй на початку 2006 року стало
відомо про те, що йому мати ОСОБА_6
передала кошти для придбання житлового
будинку. Вона та її чоловік допомогли
підшукати будинок по АДРЕСА_1, який на
той час продавався. Також вона
пояснила, що вказаний житловий будинок
фактично було придбано за кошти ОСОБА_6,
які вона передала своєму синові ОСОБА_14

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення ОСОБА_1, її адвоката ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3, її
адвоката ОСОБА_4, пояснення свідків,
всебічно та повно ознайомившись із
матеріалами цивільної справи та
поданими сторонами доказами,
перевіривши їх належність та
допустимість, суд вважає, що первісний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на 1/2 частину
будинковолодіння, що у АДРЕСА_1 - як
частку у спільній сумісній власності
подружжя слід залишити без
задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_3,
яка діє в інтересах ОСОБА_5 про визнання
права особистої приватної власності на
житловий будинок із надвірними
будівлями у АДРЕСА_1 слід задоволити з
наступних підстав.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3,4 ст.368 ЦК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом. Майно, набуте в
результаті спільної праці та за
спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: майно, набуте нею, ним до
шлюбу; майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто; житло, набуте нею, ним за час
шлюбу внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду"; земельна ділянка, набута нею,
ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю
дружини та чоловіка є речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть тоді, коли
вони були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя.

Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є премії,
нагороди, які вона, він одержали за
особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з
подружжя право на частку цієї премії,
нагороди, якщо буде встановлено, що він
своїми діями (ведення домашнього
господарства, виховання дітей тощо)
сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, яка їй, йому належала, а також як
відшкодування завданої їй, йому
моральної шкоди.

Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є страхові
суми, одержані нею, ним за обов'язковим
особистим страхуванням, а також за
добровільним особистим страхуванням,
якщо страхові внески сплачувалися за
рахунок коштів, що були особистою
приватною власністю кожного з них.

Суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин.

Якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що за
час спільного проживання було придбано
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Із копії рішення Бережанського
районного суду Тернопільської області
від 13.06.2014 року вбачається, що шлюб між
ОСОБА_15 та ОСОБА_5 розірвано.

Із довідки №981 від 05.11.2014 року
вбачається, що до складу сім`ї, яка
проживає у будинковолодінні, що
знаходиться по АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Із копії технічного паспорту на
житловий будинок, що розташований по
АДРЕСА_1 вбачається, що він виданий
Бережанським ОКМБТІ на ім`я ОСОБА_5

Із копії договору купівлі-продажу
від 11.10.2007 року вбачається, що
продавець ОСОБА_7 продав покупцеві
ОСОБА_5 за плату в сумі 10 000 грн.
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Із копії витягу серія ССГ №769272 про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно вбачається, що ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
належить будинковолодіння, що за
адресою АДРЕСА_1.

Із договору завдатку від 29.09.2006 року
вбачається, що покупець ОСОБА_6, а
продавець ОСОБА_7 отримує завдаток у
сумі 300 дол. США в рахунок продажу житла,
що за адресою АДРЕСА_1. Даний документ,
як доказ, стороною позивача не
оспорювався та цю обставину було
фактично позивачкою визнано.

Суд критично оцінює покази позивачки
за первісним позовом ОСОБА_1 про те, що
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1
куплено за спільні кошти подружжя, що
нею було внесено особистих 3000 доларів
США на купівлю та ремонт зазначеного
будинковолодіння, оскільки судовому
засіданні не встановлено зазначених
обставин, доведених належними та
допустимими доказами того, що
позивачка ОСОБА_1 за спільні грошові
кошти придбала із чоловіком спірне
будинковолодіння. Крім того, в судовому
засіданні доведено, що свідок ОСОБА_11
дійсно передала кошти позивачці в сумі
3000 доларів США, однак відомостей
підтверджених належними та
допустимими доказами куди і яким чином
дані кошти були витрачені в судовому
засіданні не здобуто.

Крім того, суд критично ставиться до
показів свідка ОСОБА_10 рідної сестри
позивачки і не бере їх до уваги з огляду
на те, що свідок є зацікавленою особою у
вирішенні даної справи по суті і окрім
цього покази свідка різняться від
встановлених в судовому засіданні
обставин справи і спростовуються
показами інших свідків та матеріалами
справи.

Із досліджених в судовому засіданні
належних доказів слідує те, що в
дійсності житловий будинок по АДРЕСА_1
був придбаний ОСОБА_6 за її кошти та в її
інтересах, однак через неможливість
приїхати на Україну та іншими
обставинами, за яких ОСОБА_7 не міг
приїхати в м.Бережани, укладення
договору купівлі-продажу відкладалося,
хоча ОСОБА_5 та його сім»я фактично
проживали у вказаному
будинковолодінні. В подальшому коли
ОСОБА_7 мав можливість приїхати в
м.Бережани для укладення договору
купівлі продажу, ОСОБА_6 не змогла
приїхати із Португалії, а тому покупцем
будинку став ОСОБА_5, який передав
продавцеві ОСОБА_7 кошти, які на початку
2006 року йому для придбання будинку
надала мати ОСОБА_6 Як встановлено в
судовому засіданні якби ОСОБА_6 мала
можливість приїхати із Португалії до
м.Бережани для укладення договору
купівлі продажу зазначеного
будинковолодіння то і покупцем
відповідно була б вона, а не її син
ОСОБА_5 Таким чином суд, приходить до
висновку, що дане будинковолодіння не є
об'єктом спільної сумісної власності.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи
до уваги обставини спору встановлені в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що зустрічний позов ОСОБА_3,
яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1
про визнання права особистої приватної
власності на житловий будинок із
надвірними будівлями по АДРЕСА_1
підлягає до задоволення, а у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про поділ майна подружжя слід
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212,
214-215,218 ЦПК України, ст.57 СК України,
ст.ст.328,392 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на 1/2 частину
будинковолодіння у АДРЕСА_1 - як частку
у спільній сумісній власності
подружжя- залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про
визнання права особистої приватної
власності на житловий будинок із
надвірними будівлями -задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 право особистої
приватної власності на
будинковолодіння, за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5
сплачений ним судовий збір в сумі 818
/вісімсот вісімнадцять/грн. 89 коп.

На рішення суду може бути подано
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд протягом 10
діб з моменту його проголошення.

Суддя
Я.М.Музика