справа № 691/1184/14-ц
провадження № 2/691/425/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 рокуГородищенський
районний суд Черкаської області

В складі:

судді
Савенко О.М.

при секретарі судових засідань
Йосипенко І.М.

з участю:

представника позивача
Васьковського Р.М.

відповідачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Городище
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
м.Дніпропетровськ до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

встановив
:

позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
мотивуючи її тим, що відповідно до
укладеного договору №CSXRRX09580119 від 29
грудня 2007 року відповідачка отримала
кредит у розмірі 3390 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Відповідачка підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідачки у заяві. При укладені
Договору сторони досягли усіх
істотних домовленостей щодо порядку та
умов виконання кредитного
зобов»язання. В ст. 599 ЦК України
зазначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Згідно статей 526, 527, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. У порушення зазначених норм
закону та умов договору відповідачка
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, у зв'язку з
чим, станом на 28.10.2014 року має
заборгованість 26994,59 грн., яка
складається з: 3038,01 грн. -
заборгованість за кредитом; 198,93 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 493,58 грн.-
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 21502,42 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором; 500, 00 - штраф
(фіксована частина) та 1261,65 грн. - штраф
(процентна складова).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві та просив стягнути з відповідача
заборгованість, згідно кредитного
договору та судові витрати, змінивши
сторону відповідача, у зв»язку із
зміною прізвища після одруження -
ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала,
мотивуючи тим, що з Умовами надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
не була ознайомлена, що
підтверджується відсутністю її
підпису та звернулася із заявою про
застосування строків позовної
давності.

Суд, з'ясувавши обставини справи, та
перевіривши їх доказами, та з
урахуванням ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, та ст. 11 ЦПК України,
згідно якої цивільні справи
розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи представник
позивача не змінив позовних вимог, а
тому суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідачку,
вивчивши заяву відповідачки щодо
застосування строків позовної
давності, дослідивши матеріали справи,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог, приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_3, відповідачкою
у справі, був укладений кредитний
договір №CSXRRX09580119. Відповідно до умов
Договору відповідачка отримала кредит
у розмірі 3390,00 грн. на строк 12 місяців до
29 грудня 2008 року включно, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом. Як пояснив
у судовому засіданні представник
позивача, відповідачка ознайомилася та
була згідна з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Своїм підписом відповідачка
погодилася з тим, що підписаний
договір, разом із запропонованими
банком Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам, Тарифами,
складає кредитно-заставний договір. З
наданого представником позивача
розрахунку слід вбачати, що станом на 28
липня 2014 року за відповідачкою
рахується заборгованість за Договором
у розмірі 26994,59 грн., яка складається з:
3038,01 грн. - заборгованість за кредитом;
198,93 грн. - заборгованість по процентах
за користування кредитом; 493,58 грн.-
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 21502,42 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором; 500, 00 - штраф
(фіксована частина) та 1261,65 грн. - штраф
(процентна складова).

Згідно копій квитанцій, які
надала в судовому засіданні
відповідачка, слід вбачати, що на
погашення заборгованості за договором
вона здійснила наступні платежі: 25
січня 2008 року - 400 гривень; 11 червня 2008
року - 200,00 гривень; 17 червня 2008 року -
400,00 гривень. Крім того, 24 грудня 2008 року,
у випадку непогашення відповідачкою
заборгованості і залишку частини
кредиту в термін до 30 січня 2009 року,
згідно Акту передачі закладеного
майна, відповідачка передала, а позивач
прийняв закладене майно, а саме:
телевізор «Самсунг», домашній
кінотеатр ВВК DK 18S1, два пульта, антену
та мікрофон, яким позивачка доручила
позивачу передати на реалізацію
закладене майно по ринковій ціні, а
вирученими коштами погасити
заборгованість перед банком.

Правові відносини, які склалися між
позивачем та відповідачем, на думку
суду, підпадають під вид
цивільно-правових відносин -
зобов»язання і є зобов'язальними та
регулюються нормами ЦК України.

Під час розгляду справи, відповідачка
заявила клопотання та звернулася до
суду із

заявою про застосування строків
позовної давності, посилаючись на те,
що з Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», не була
ознайомлена. Термін дії договору
закінчився 29 грудня 2008 року, а тому,
вважає, що звернувшись до суду 06 серпня
2014 року, позивач пропустив строк
позовної давності.

За правилами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України визначає
спеціальну позовну давність та вказує,
що для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю, зокрема, позовна давність в
один рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Правила ст. 259 ЦК України вказують, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Згідно з вимогами ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
термін позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків, за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штраф за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

З позовними вимогами ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду 06.08.2014
року, тобто з пропуском строку позовної
давності, причин поважності пропуску
та заяви про його поновлення суду не
подавав. Дана обставина є, відповідно
до 267 ЦК України, підставою для відмови
у позові.

У відповідності до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживача»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Згідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при врахуванні положення п.7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у системному зв»язку із
зазначеної статтею ЗУ «Про захист прав
споживачів», ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,
що ЦК України не передбачає заборони
пред»явлення окремих вимог у зв»язку з
пропущенням строку позовної давності,
при вирішенні таких спорів слід
враховувати положення ЦК України про
позовну давність. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК України
щодо позовної давності застосовуються
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Оцінивши зібрані та перевірені в
судовому засідання докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність передбачених чинним
законодавством підстав для
застосування до позовних вимог ПАТ КБ
"ПриватБанк" строку позовної давності
терміном 3 роки відповідно до вимог ст.
257 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, та те, що
позивач звернувся до суду із позовними
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитним договором із пропущенням
строку позовної давності, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги щодо стягнення із відповідачки
на користь позивача заборгованості за
кредитним договором та, відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати,
стягненню на користь позивача
задоволенню не підлягають.

Позов підтверджується: копією заяви
ОСОБА_3, копією Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»),
копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»
м.Дніпропетровськ, копією банківської
ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копією
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи серії А01 №054809, копією
довідки АА №241170 з Єдиного Державного
реєстру підприємств та організацій
України, копією розрахунку
заборгованості від 28.07.2014 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 256, 257, 258, 259, 526, 530, 599, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 79, 88, 212, 213,
214, 215, 294 Цивільно - процесуального
Кодексу України, Законом України «Про
захист прав споживачів», п. 31 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суд, -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
м.Дніпропетровськ до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Черкаської області
повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. М. Савенко