Справа № 682/3081/14-ц
Провадження № 2/682/925/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2014 року

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого судді
Мацюка Ю.І.,

при секретарі
Захарчук С.П.,

з участю представника
відповідача Рєзнік О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Славута в приміщенні
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»,
Київського заводу залізобетонних
конструкцій ДТГО «Південно-Західна
залізниця» про стягнення одноразової
матеріальної допомоги та середнього
заробітку за час затримки виплати
вихідної допомоги,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ДТГО «Південно-Західна залізниця»,
Київського заводу залізобетонних
конструкцій ДТГО «Південно-Західна
залізниця» про стягнення одноразової
матеріальної допомоги та середнього
заробітку за час затримки виплати
вихідної допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач ОСОБА_2 вказує на те, що з
02 січня 1988 року по 27 березня 2014 року
працював на Славутському баластному
кар'єрі Київського заводу
залізобетонних конструкцій. Позивач
вперше звільнився з роботи за
ініціативою адміністрації в зв'язку з
виходом на пенсію за віком, а тому має
право на отримання одноразової
матеріальної допомоги в розмірі 5
середньомісячних заробітків.
Відповідачі відмовляються виплатити
ОСОБА_2 таку матеріальну допомогу, крім
того, відповідачами не була виплачена
вихідна допомога в день звільнення, а
повний розрахунок з ОСОБА_2
підприємство здійснило 14 серпня 2014
року. Таким чином, позивач ОСОБА_2
просить стягнути на його користь
відповідно до п.8.21 Колективного
договору матеріальну допомогу в
розмірі п'яти середньомісячних
заробітків, що складає 20992 гривні, та
відповідно до статті 117 КЗпП України
середній заробіток за час затримки
виплати вихідної допомоги, що
становить 19223,92 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просить їх задовольнити з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відокремленого підрозділу
«Київського заводу залізобетонних
конструкцій» Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» Рєзнік
О.В. в судовому засіданні проти позову
заперечила, пояснивши, ОСОБА_2 02 січня
1988 року був переведений на посаду
машиніста бульдозеру до Славутського
баластного кар'єру відокремленого
підрозділу «Київського заводу
залізобетонних конструкцій» ДТГО
«Південно-Західна залізниця». При
проходженні ОСОБА_2 щорічного
медичного огляду в 2014 році
лікувально-кваліфікаційною комісією
було виявлено у нього захворювання та
складено висновок комісії, згідно
якого ОСОБА_2 не рекомендовано
працювати машиністом бульдозера.
Підприємство запропонувало позивачу
зайняти інші посади, проте ОСОБА_2 від
них відмовився, а тому за згодою
профспілкового комітету, відповідно до
наказу № 5/ос від 27 березня 2014 року,
ОСОБА_2 було звільнено на підставі п.2
ст. 40 КЗпП України внаслідок
невідповідності виконуваної роботи за
станом здоров'я. ОСОБА_2 передбачалася
виплата вихідної допомоги в розмірі не
менше середнього місячного заробітку,
яка була виплачена на підставі
платіжного доручення 12 серпня 2014 року.

Представник Рєзнік О.В. вказує про те,
що вимога позивача про стягнення
матеріальної допомоги в розмірі п'яти
середньомісячних заробітків не може
бути задоволена, оскільки така
допомога згідно колективного договору
виплачується в зв'язку з виходом на
пенсію, а оскільки ОСОБА_2 був
звільнений з роботи на підставі п.2 ст. 40
КЗпП виплата такої матеріальної
допомоги йому не передбачена. Щодо
вимоги ОСОБА_2 про стягнення з
підприємства середнього заробітку за
час затримки виплати вихідної
допомоги, представник Рєзнік О.В.
вказує про те, що така повинна бути
залишена без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду,
оскільки про порушення свого права
ОСОБА_2 дізнався ще 10 травня 2014 року.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи позивача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 02 січня 1988 року був переведений
на роботу до Славутського баластного
кар'єру відокремленого підрозділу
«Київського заводу залізобетонних
конструкцій» ДТГО «Південно-Західна
залізниця» на посаду машиніста
бульдозеру п'ятого розряду. 25 квітня 1991
року йому присвоєно шостий розряд
машиніста бульдозеру, що
підтверджується даними копії трудової
книжки серії НОМЕР_1

Згідно наказу (розпорядження) № 5/ос від
27 березня 2014 року ОСОБА_2 було
звільнено з займаної посади на
підставі п.2 ст. 40 КЗпП України
внаслідок невідповідності виконуваної
роботи за станом здоров'я.

В день звільнення, 27 березня 2014 року
ОСОБА_2 не було проведено виплату усіх
сум, що належали позивачу від
відокремленого підрозділу «Київського
заводу залізобетонних конструкцій»
ДТГО «Південно-Західна залізниця»
(виплата вихідної допомоги в розмірі не
менше середнього місячного заробітку в
зв'язку з припиненням трудового
договору на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України), що становило розмір 3646,14
гривень.

Зазначена сума коштів була
перерахована від ВП «Київський завод
ЗБК» ДТГО «ПЗз» на рахунок позивача
ОСОБА_2 на підставі платіжного
доручення № 603 лише 12 серпня 2014 року.
Позивач ОСОБА_2 вказує про те, що такі
кошти на рахунок надійшли 14 серпня 2014
року, що сторонами не оспорюється та
визнається.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено
строки розрахунку при звiльненнi. Так,
при звiльненнi працiвника виплата всiх
сум, що належать йому вiд пiдприємства,
установи, органiзацiї провадиться в
день звiльнення. Якщо працiвник у день
звiльнення не працював, то зазначенi
суми мають бути виплаченi не пiзнiше
наступного дня пiсля пред'явлення
звiльненим працiвником вимоги про
розрахунок.

10 травня 2014 року позивач ОСОБА_2
звертався з вимогою про розрахунок, що
підтверджується даними копії
листа-звернення, проте така вимога не
була задоволена.

Згiдно ст. 117 КЗпП України передбачено
вiдповiдальнiсть за затримку розрахунку
при звiльненнi, а саме: в разi невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звiльненому
працiвниковi сум у строки, зазначенi в
ст.116 цього Кодексу, при вiдсутностi
спору про їх розмiр, пiдприємство,
установа, органiзацiя повиннi виплатити
працiвниковi його середнiй заробiток за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України
обов'язок роботодавця щодо виплати
середнього заробiтку за час затримки
розрахунку при звiльненнi настає за
умови невиплати з його вини належних
звiльненому працiвниковi сум у строки,
визначенi ст. 116 зазначеного Кодексу.
При цьому визначальними є такi юридично
значимi обставини, як невиплата
належних працiвниковi сум при звiльненнi
та факт проведення з ним остаточного
розрахунку (постанова Судової палати у
цивiльних справах Верховного Суду
України вiд 27 березня 2013 р. у справi №
6-15цс13).

Час затримки розрахунку згідно
заявлених позовних вимог обрахований
позивачем з 01 квітня 2014 року по 14 серпня
2014 року та складає 733 години.

Вирiшуючи позовнi вимоги в частині
стягнення середнього заробiтку за час
затримки розрахунку, суд керується п. 8
роздiлу IV постанови «Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробiтної плати» № 100 вiд 08 лютого 1995
року, згiдно якого нарахування виплат,
що обчислюються iз середньої заробiтної
плати за останнi два мiсяцi роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробiтку
на число робочих днiв/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днiв, якi
мають бути оплаченi за середнiм
заробiтком. Середньоденна (годинна)
заробiтна плата визначається дiленням
заробiтної плати за фактично
вiдпрацьованi протягом двох мiсяцiв
робочi (календарні) днi на число
вiдпрацьованих робочих днiв (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днiв за цей перiод.

В матеріалах справи наявний розрахунок
про середньогодинну заробітну плату
ОСОБА_2, яка складає 26,24 гривень.
Вказаний розмір сторонами не
оспорюється, а тому відповідно до ч.1
ст. 61 ЦПК України приймається судом для
розрахунку середнього заробітку за
період затримки розрахунку.

Суд вважає, що на користь позивача
пiдлягає стягненню середнiй заробiток
за час затримки розрахунку при
звiльненнi за перiод з 28 березня 2014 року
по 14 серпня 2014 року за 749 годин робочого
часу( березень 2014 року - 16 годин, квітень
2014 року - 167 годин, травень 2014 року - 151
година, червень 2014 року - 151 година,
липень 2014 року 184 години, серпень 2014
року - 80 годин) в розмірі 19653,76 гривень
(26,24 Ч749 годин) без урахування податків
та інших обов'язкових платежів.

Заперечення представника відповідача
Рєзнік О.В. щодо пропуску ОСОБА_2 строку
звернення до суду з вимогою про
стягнення середнього заробiтку за час
затримки розрахунку при звiльненнi, суд
не приймає до уваги виходячи з
наступного.

Постановою Верховного Суду України від
29.01.2014 року № 6-144 цс13 вказана правова
позиція, відповідно до якої: «Не
проведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у строки, передбачені
статтею 116 КЗпП України, є підставою для
відповідальності, передбаченої
статтею 117 Кодексу, тобто виплати
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку».

Конституційний Суд України в рішенні
від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012
дійшов висновку, що невиплата
звільненому працівникові всіх сум, що
належать йому від власника або
уповноваженого ним органу, є триваючим
правопорушенням, а отже, працівник може
визначити остаточний обсяг своїх вимог
лише на момент припинення такого
правопорушення, яким є день фактичного
розрахунку. Таким чином, для
встановлення початку перебігу строку
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні визначальними є
встановлення дня фактичного
розрахунку з працівником.

Оскільки судом встановлено, що днем
фактичного розрахунку з ОСОБА_2 є 14
серпня 2014 року, а з позовною заявою він
звернувся до суду 15 серпня 2014 року,
таким чином, строки, передбачені ст. 233
КЗпП України були дотримані.

Суд, з урахуванням наведеного, на
підставі дослідження та оцінки наданих
сторонами доказів в їх сукупності,
вважає, що є достатні підстави
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки при
розрахунку.

Розглядаючи справу в межах заявлених
вимог, суд вважає, що вимога позивача
ОСОБА_2 про стягнення на його користь
матеріальної допомоги в розмірі п'яти
середньомісячних заробітних плат, не
може бути задоволена виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 8.21 Колективного
договору, адміністрація зобов'язується
при звільненні працівників вперше з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію
виплачувати одноразову матеріальну
допомогу в розмірі п'яти
середньомісячних заробітків.
Підставою для отримання такої допомоги
є звільнення працівника в зв'язку з
виходом на пенсію.

Враховуючи, що ОСОБА_2 був звільнений з
роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України внаслідок невідповідності
виконуваної роботи за станом здоров'я,
підставі для виплати йому матеріальної
допомоги, яка передбачена п. 8.21
Колективного договору, немає, в зв'язку
з чим в цій частині в позові слід
відмовити.

Вiдповiдно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України
з відповідача підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в розмірі
243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61,88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 47, 116,117 КЗпП України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відокремленого підрозділу
«Київського заводу залізобетонних
конструкцій» Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», , АБ «Експрес-Банк» код 322959,
розрахунковий рахунок 01, на
користь ОСОБА_2 19653,76 гривень.

Стягнути з відокремленого підрозділу
«Київського заводу залізобетонних
конструкцій» Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», в дохід
держави судовий збір в розмірі 243,60
гривень.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Хмельницької області через
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення терміну подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано; після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

Суддя
Мацюк Ю.< Б >.