Справа № 461/7181/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/7652/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д.,
Ванівського О.М.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3

представника ПАТ «Ідея Банк» Гаман В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Ідея Банк" на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПАТ
"Ідея Банк" про стягнення з відповідача
на її користь заборгованість по
орендній платі за договором оренди
нерухомого майна від 20.03.2014 року в сумі
9404,16 грн., інфляційних втрат в розмірі
357,36 грн., 3% річних у розмірі 37,87 грн., а
всього 9799,39 грн.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто з ПАТ "Ідея Банк"
на користь ОСОБА_2 9404,16 грн.
заборгованості за договором по
орендній платі, інфляційні втрати в
розмірі 357,36 грн., 3% річних у розмірі 37,87
грн., а всього 9799,39 грн. Додатковим
рішенням суду від 06.11.2014 року стягнуто з
ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 243.60
грн. судового збору.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржило ПАТ "Ідея Банк", вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликається на те, що між позивачем та
ПАТ "Ідея Банк" було підписано договір
оренди житлового приміщення терміном з
20.03.2014 року по 20.03.2015 року. Листом від
23.04.2014 року банк повідомив орендодавця
про дострокове розірвання даного
договору. Апелянт вказує, що судом не
враховано домовленість сторін про
можливість дострокового розірвання
договору в п.5.8 даного договору, що не
суперечить вимогам чинного
законодавства. Щодо здійснення оплати
апелянт вказує, що 26.03.2014 року банком
перераховано на користь ОСОБА_2 орендну
плату за квітень 2014 року, і 27.03.2014 року
перераховано кошти за останній місяць,
в якому орендуватиметься квартира.
Останнім місяцем оренди квартири, у
зв"язку з розірванням договору, є
місяць травень, а відтак за оренду
квартири в травні було сплачено кошти
ще 27.03.2014 року. Також апелянт зазначає,
що ним було оплачено за 10 днів оренди в
місяці квітні, а отже розрахунок згідно
договору оренди з позивачем було
здійснено в повному обсязі. З наведених
підстав просить оскаржуване рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Ідея Банк» Гаман В.В.
на підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
«Ідея Банк» не виконав умов договору
оренди, не перерахував плату за оренду
нерухомого майна, у зв»язку з чим у
відповідача утворилася заборгованість
по орендній платі, яка підлягає
стягненню з відповідача, а невиконання
умови договору по оплаті за оренду
приміщення є підставою для
застосування ст.625 ЦК України і
стягнення з відповідача суми боргу з
врахуванням індексу інфляції та трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
20.03.2014 року між фізичною особою ОСОБА_2
та ПАТ "Ідея Банк" було укладено договір
оренди нерухомого майна. Відповідно до
пункту 1.2. позивач передав відповідачу
в оренду об'єкт нерухомого майна -
квартиру АДРЕСА_1 для тимчасового
проживання працівників та
контрагентів відповідача на період їх
перебування у м.Львові.

Пункти п. 4.1, 5.1 даного договору
передбачають, що сторони погодили
щомісячну орендну плату в сумі 800,00
доларів США, яка здійснюється в
національній валюті - гривні, за курсом
Національного банку України на момент
сплати. Протягом чотирьох робочих днів
з дати підписання договору відповідач
сплачує орендну плату за перший місяць
оренди в сумі еквівалентній 800,00
доларів США та останній місяць оренди в
сумі еквівалентній 800,00 доларів США.
Оренда сплачується відповідачем
щомісячно до 10 числа поточного місяця
за поточний місяць шляхом
перерахування орендної плати на
рахунок позивача. Договір набирає
чинності з моменту його підписання і
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов»язань.

Пунктом 5.5 договору оренди нерухомого
майна від 20.03.2014 р. передбачено
повернення попередньої оплати за
невикористаний термін, якщо договір
розривається з ініціативи Орендодавця,
а пунктом 5.10 цього договору
передбачено, що у випадку розірвання
договору з ініціативи Орендаря чи
внаслідок порушення ним умов договору,
сплачена Орендарем орендна плата
поверненню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.04.2014 року відповідач зі своєї
ініціативи надіслав позивачу листа з
повідомленням про розірвання ним
договору з 01.06.2014 року, мотивуючи таке
своє рішення відсутністю потреби у
подальшому використанні об'єкту
оренди. Виходячи з умов договору строк
оренди починається з моменту
підписання позивачем та відповідачем
акту приймання передачі об'єкту оренди
і складає 12 місяців, тобто до "20" березня
2015 року, і діє до повного виконання
сторонами. За договором, останній
місяць строку оренди припадає на
період з 20.02.2015 по 20.03.2015 року.

Як вбачається з листа ПАТ «Ідея Банк»
від 01.08.2014 р. № 17.2-21/115332, ПАТ «Ідея Банк»
на виконання договору оренди
нерухомого майна перерахував ОСОБА_2
кошти, а саме: 26.03.2014 р. - 7191.54 грн. -
орендна плата за період з 20.032014 р. по
19.04.2014 р.; 27.03.2014 р. - 7160.67 грн. - за останній
місяць оренди; 10.04.2014 р. - 3146.13 грн. -
орендна плата за період з 20.04.2014 р. по
30.04.2014 р.

Проаналізувавши проведену ПАТ «Ідея
Банк» оплату за оренду нерухомого
майна, колегія суддів приходить до
висновку, що 27.03.2014 р. відповідачем була
проведена оплата за оренду квартири на
підставі п.4.1 саме за останній місяць
оренди, яким на час проплати був період
з 20.02.2015 по 20.03.2015 року, а не травень 2014
року, оскільки на момент проплати 27.03.2014
р. ПАТ «Ідея Банк» не було відомо про
дострокове розірвання договору з 01.06.2014
року, і що останнім місяцем оренди буде
травень 2014 року.

Твердження апелянта про те, що плата за
оренду квартири за останній місяць
оренди, яким він вважає травень 2014
року, була внесена на рахунок позивачки
ще 27.03.2014 р., є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає безпідставними доводи
апелянта про здійснення ПАТ «Ідея
Банк» повного розрахунку з ОСОБА_2 по
орендній платі згідно з договором
оренди нерухомого майна від 20.03.2014 року.

Відтак суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про стягнення з ПАТ
«Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 9404.16 грн.
заборгованості з орендної плати за
травень 2014 року, яка відповідно до п. 4.1
договору оренди нерухомого майна від
20.03.2014 р. підлягає стягненню в гривнях
за курсом НБУ (800.00 дол. США х 11.76 ).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду про під ставність позову ОСОБА_2

Рішення суду в частині стягнення з ПАТ
«Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 на
підставі ст. 625 ЦК України суми боргу з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення в
розмірі 357,36 грн. та трьох процентів
річних від простроченої суми у розмірі
37.87 грн., не оскаржується, відтак з
врахуванням положень ст. 303 ЦПК України,
в цій частині апеляційним судом не
переглядається.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Ідея Банк"-
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Ванівський О.М.