У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - суді Кожух
О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю.,
Леска В.В.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
10 жовтня 2013 року по справі за позовом
ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ „ПриватБанк" (далі - Банк) у
серпні 2012 року звернувся до суду з
даним позовом, та, уточнивши в
подальшому позовні вимоги, остаточно
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ МКМОАU04520101 від 24.07.2007, яка станом на
18.07.2012 становила 10613,26 доларів США (за
курсом НБУ - 84831.79 грн.), з яких 7028,84 дол.
США (56181,52 грн.) - заборгованість за
кредитом; 2895,56 доларів США (23144.21 грн.) -
заборгованість по процентам; 80,40
доларів США (642.64 грн.) - заборгованість
по комісії за користування кредитом;
608,46 доларів США (4863.42 грн.) - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язання.
Позов мотивовано тим, що 24.07.2007 між
Закритим акціонерним товариством
Комерційний Банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір №
МКМОАU04520101, відповідно до якого ОСОБА_2
отримав строковий кредит у розмірі
15789.19 доларів США з кінцевим терміном
повернення 23.07.2014. Відповідач свої
зобов'язання виконував не в повному
обсязі, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку позивач просив
стягнути та судові витрати по справі.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 10 жовтня 2013
року задоволено позовні вимоги а також
стягнуто з відповідача судовий збір у
розмірі 848,32 грн.

На це рішення ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову Банку відмовити.
Свою позицію мотивує тим, що, на його
думку, судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, неправильно
встановлено фактичні обставини справи
та дано їм невірну правову оцінку.

Провадження у даній справі зупинялось
до набрання законної сили судовим
рішенням по справі №308/21283/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про захист прав
споживача, визнання кредитного
договору недійсним та стягнення
завданих збитків. Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
14 травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 25 вересня 2014
року, у задоволенні цього позову було
відмовлено.

Відповідач в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, подав
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з перебуванням у
лікарні його батька. Зважаючи на те, що
позиція відповідача суду відома,
оскільки була викладена у заявах, які
подавались під час розгляду справи до
суду першої інстанції, та викладена в
апеляційній скарзі, судова колегія,
відповідно до ч. 2 ст 305 ЦПК України,
розглянула справу за відсутності
апелянта.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, позицію представника
Банку, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049,
1050, 1054 ЦК України, циві льно-правові
зобов'язання виникають з договорів і
повинні виконуватися належним чином;
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в по
рядку, що встановлені договором; в разі
прострочення повернення чергової
частини позики позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що за лишилась, та
сплати процентів; особа відповідальна
за порушення зо бов'язання,
позичальник, який уклав і не виконує
кредитний договір, повинен відшко
дувати кредитору збитки в повному
обсязі. Виконання зобов'язання за
безпечується, зокрема, неустойкою (ст.
549 ЦК України). Право на не устойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням зобов'язання (ст. 550 ч. 1).

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалі справи, 24 липня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» (змінено
назву на публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №МКМОАU04520101,
відповідно до якого ОСОБА_2 було надано
кредит у вигляді непоновлювальної
лінії у розмірі 15789,19 дол.США на
наступні цілі: купівлю авто в сумі 11257,0
дол.США, а також у розмірі 34 грн. за
реєстрацію Предмета застави в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна; 4412,80 дол. США на сплату страхових
платежів, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1% на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 2,0%
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту та 0,14% від суми
виданого кредиту щомісяця в період
сплати. Кредит надано на строк до 23
липня 2014 року (т. 1 а.с.8-12).

Відповідно до п.7.1 кредитного
договору погашення заборгованості
повинно здійснюватися щомісячно в
період «03» по «10» число кожного місяця,
шляхом сплати щомісячних платежів у
сумі 219,93 доларів США для погашення
заборгованості, що складається із
заборгованості по кредиту, відсотків,
винагороди.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань за кредитним договором
№МКМОАU04520101 від 24.07.2007 р., ОСОБА_2
передав в заставу Банку автомобіль
марки DAEWOO, модель LAOS TF69Y -СПГ, 2007 р.в.,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, тип ТЗ -
легковий седан-В, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, що належав йому
на праві власності на підставці
свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3.

Як вбачається з виписок по рахунку,
відповідачем умови договору
виконаувались не в повному обсязі (т. 1
а.с. 128-250, т. 2 а.с. 28-30).

На підставі нотаріально
посвідченої довіреності виданої
ОСОБА_2 28.04.2011 Банку, в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором,
Банком було реалізовано предмет
застави (транспортний засіб) за ціною
38450 грн., що підтверджується довідкою
рахунком серії ДПІ №253146 (т. 1 а.с.61-62,
111-112). Така ринкова вартість автомобіля
була визначена відповідно до Звіту про
оцінку транспортного засобу,
складеного 22.09.2011 (т. 1 а.с.121-127). Згідно
виписки по рахунку кошти від
реалізації автомобіля 14.02.2012
зараховані на погашення
заборгованості, зокрема: 2385,24 дол.США
(19052,58 грн.) - погашення заборгованості
за кредитом; 577,95 дол.США (4616,49 грн.) -
погашення відсотків; 1278,96 дол.США (10215,95
грн.) - пеня; 321,6 дол.США (2568,84 грн.) -
погашення комісії за кредитним
договором; 54,08 дол.США (431,97 грн.) -
погашення штрафу; та 152,64 дол.США (1219,24
грн.) - зазначено як погашення
заборгованості за кредитом (т. 2 а.с. 30), а
у доповненнях Банку до позовної заяви
152,64 дол.США зазначалось як витрати
пов'язані зі зняттям ТЗ з обліку (т. 1
а.с.57-59).

Станом на 18.07.2012 заборгованість ОСОБА_2
за кредитним договором № МКМОАU04520101
від 24.07.2007 складала 10613,26 дол. США, що за
офіційним курсом відповідно до
службового розпорядження НБУ від 18.07.2012
становило 84831,79 грн., з яких: 7028,84 дол.
США, що еквівалентно 56181,52 грн. - сума
заборгованості по тілу кредиту; 2895,56
дол. США, що еквівалентно 23144,21 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 80,40 дол. США, що
еквівалентно 642,64 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом;
608,46дол. США, що еквівалентно 4862,42 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання.

Судом правомірно не було взято до уваги
посилання відповідача ОСОБА_2 про
наявність між ним та представником
Банку домовленостей щодо реалізації
переданого ним транспортного засобу за
ціною 7500 дол.США, а також про розстрочку
сплати залишку заборгованості в
розмірі 1800 дол.США строком на три роки,
оскільки такі обставини відповідачем
доведено не було - не додано будь-якого
письмового договору про обговорення
(досягнення згоди) між сторонами
зазначених обставин, договору про
реструктуризацію заборгованості за
кредитним договором тощо. При
реалізації предмета застави
Позичальником не було вжито жодних
заходів для оскарження оцінки вартості
транспортного засобу.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що зобов'язання відповідача
по погашенню кредитної заборгованості
є невиконаними, тому позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 є
обґрунтованими, заснованими на законі
і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, судова колегії
вважає, що підстав для зміни рішення
суду першої інстанції немає. Рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 10 жовтня 2013 року -залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді