АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/2477/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Варневич Л.Б. Провадження №
22-ц/789/1460/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю апелянтки і її адвоката

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2014 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 19 листопада 2014
року повернуто ОСОБА_1 її скаргу на
постанову державного виконавця про
стягнення з боржника виконавчого
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу скасувати та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції, посилаючись на те, що
вона постановлена з порушенням норм
процесуального права, вказуючи на те те
що справа підсудна суду загальної
юрисдикції в порядку визначеному
цивільно-процесуальним кодексом.

В суді апеляційної інстанції
апелянтка доводи апеляційної скарги
підтримала і зазначила, що спрямування
справи до окружного адміністративного
суду перешкоджає їй в доступі до
правосуддя, оскільки вона проживає у
віддаленому населеному пункті
Тернопільської області, а окружний суд
знаходиться в обласному центрі, що
потребує значних матеріальних затрат
та часу. Враховуючи те, що виконавчий
збір накладено на неї з виконання
судового рішення у цивільній справі
про виселення, то вона є суб'єктом
звернення в порядку ст. 383 ЦПК України, а
тому справа підсудна Кременецькому
районному суду.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянтки доводи
апеляційної скарги підтримав та
додатково зазначив, що використання
постанов Вищих спеціалізованих судів
щодо визначення підсудності не може
вважатись правильним застосуванням
закону, оскільки ст. 2 ЦПК України
визначено Закони, які можуть
застосовуватись при розгляді
цивільних справ.

Крім цього, в ст. 8 Конституції
України чітко задекларовано принцип
верховенства права в державі, яке не
передбачає застосування прецедентного
права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та межах скарги,
заслухавши апелянтку та її адвоката,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

В листопаді 2014 року ОСОБА_1
звернулась із скаргою на постанову
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, який накладено на
неї у виконавчому провадженні з
виконання судового рішення у цивільній
справі.

Повертаючи скаргу ОСОБА_1, суд першої
інстанції зіслався на постанову Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, як на нормативний акт і виходив з
того, що скарга на постанову державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору відноситься до
юрисдикції адміністративного суду.

З вказаним висновком суду не може
погодитись суд апеляційної інстанції,
оскільки він суперечить Конституції
України та нормам процесуального
права, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернулась із скаргою на
постанову державного виконавця про
стягнення з боржника виконавчого збору
з виконання рішення Кременецького
районного суду у цивільній справі №
60138514-ц.

Статтею 8 Конституції України в
державі визнається і діє принцип
верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне право".

Частина 2 ст. 4 КАС України визначає,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Законодавець в Розділі VII ЦПК
України, передбачив контроль за
виконанням судових рішень в цивільних
справах саме в аспекті звернення
сторін справи, а не всіх учасників
виконавчого провадження.

Так, згідно ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Враховуючи те, що порядок оскарження
дій чи бездіяльності державного
виконавця випливає із виконання
рішення Кременецького районного суду в
цивільній справі і порядок оскарження
такої скарги стороною цивільної справи
чітко визначений нормами ЦПК України,
вказана справа підсудна Кременецькому
районному суду.

Посилання суду першої інстанції на
постанову пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року, не
узгоджується з Конституцією України,
яка декларує принцип верховенства
права, який не передбачає застосування
прецедентного права.

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справі мають оцінювати
зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору
його відповідності Конституції і в
усіх необхідних випадках застосувати
Конституцію як акт прямої дії. Судові
рішення мають ґрунтуватись на
Конституції, а також на чинному
законодавстві, яке не суперечить їй.

Саме така позиція відображена і в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України № К від 16.10.2014 року.

Таким чином, ухвалу Кременецького
районного суду про повернення скарги
ОСОБА_1 слід скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції для вирішення по
суті.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду
від 19 листопада 2014 року скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до Кременецького районного
суду.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту проголошення може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач