АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Головуючий 1 інст.: - Погасій О.Ф.
Провадження №22-ц/790/7459/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: стягнення суми.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
19 листопада 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - судді: -
суддів: - Бобровського
В.М., Шевченко Н.Ф.,
при секретарі: - Остапович
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_6 -ОСОБА_7, представника ОСОБА_8
-ОСОБА_9 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 25 вересня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_10 до
ОСОБА_8, ОСОБА_6 - про стягнення коштів,
У листопаді 2012 року ОСОБА_10
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_11
про стягнення боргу.
В обґрунтування позову зазначала,
що 1 березня 2011 року ОСОБА_11 взяв в борг
у ОСОБА_12 27 000 доларів США, які
зобов'язався повернути в строк до 1
вересня 2012 року та виплатити ОСОБА_12
компенсацію за користування грошима в
розмірі 3000 доларів США.
На підтвердження своїх зобов'язань
ОСОБА_11 видав ОСОБА_12 надруковану та
власноруч підписану ним розписку.
За життя 13 січня 2009 року ОСОБА_12
склав заповіт, згідно з яким заповів їй
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 помер.
Після смерті ОСОБА_12 вона прийняла
спадщину шляхом подання заяви
нотаріусу про прийняття спадщини
після смерті спадкодавця.
Вважала, що після смерті ОСОБА_12 до
неї перейшло право вимоги грошового
боргу за договором позики із ОСОБА_11
Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 625, 1016,1047, 1049,1216, 1218, 1222, 1234 ЦК
України, ОСОБА_10 просила суд стягнути з
ОСОБА_11 на її користь заборгованість за
договором позики від 1 березня 2011 року
в розмірі 239 790 грн.
У липні 2014 року ОСОБА_10 в особі свого
представника ОСОБА_13 звернулася в суд
з уточненим позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8
В обґрунтування уточненого позову
зазначала, що 4 квітня 2013 року їй стало
відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер
ОСОБА_11, який зобов'язаний був до 1
вересня 2012 року повернути грошовий
борг ОСОБА_12 в розмірі 27 000 доларів США
та виплатити компенсацію за
користування грошима в розмірі 3000
Спадкоємцями ОСОБА_11 за заповітом є
ОСОБА_6, ОСОБА_8, які прийняли спадщину
після смерті спадкодавця та отримали в
нотаріальній конторі свідоцтво про
право власності на спадщину за
заповітом кожний на 1/2 частину
Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 625, 1016, 1047, 1049, 1216, 1218, 1222, 1281,1282 ЦК
України, ОСОБА_14 просила суд стягнути з
ОСОБА_6, ОСОБА_8 на її користь з кожного
із них по 119 895 грн. 50 коп. та судові
витрати в рівних частках.
Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8 в особі
своїх представників, позов не визнали,
посилаючись на його безпідставність.
Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 25 вересня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8, з кожного
з них, по 121 095 грн. на користь ОСОБА_10

В апеляційних скаргах представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представник ОСОБА_8 -
ОСОБА_15, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просять скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволення позову.

Скасувати арешт на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_8, ОСОБА_6, накладений ухвалою
Московського районного суду м. Харкова
від 29 листопада 2012 року.

Апеляційні скарги підлягають
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що обов'язок ОСОБА_11 щодо
повернення суми позики і компенсації
перейшов до його спадкоємців -
відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_6, які цього
обов'язку у добровільному порядку не
виконали, а відтак з них на користь
позивачки підлягає стягненню по 121 095
грн.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 1
березня 2011 року ОСОБА_11 взяв в борг у
ОСОБА_12 27 000 доларів США грн., які
зобов'язався повернути в строк до 1
вересня 2012 року, а також виплатити
ОСОБА_12 компенсацію за користування
грошима в розмірі 3000 доларів США.

На підтвердження вказаних
зобов'язань ОСОБА_11 видав ОСОБА_12
надруковану на друкарській машинці та
власноруч підписану ним розписку (а. с.
107 том №1, 58-69 том №2).

За життя 22 квітня 2010 року ОСОБА_11
склав заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Одинадцятої Харківської
нотаріальної контори за р. №8-435, згідно
з яким заповів все своє майно ОСОБА_8,
ОСОБА_6 (а. с. 99 том №1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 помер
(а.с.19 том №1).

Після його смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 9 том
№1).

Спадкоємцями за заповітом після
смерті ОСОБА_11 є ОСОБА_8, ОСОБА_6

Спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_6 прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_11 та 7
листопада 2012 року державним нотаріусом
Одинадцятої Харківської нотаріальної
контори за р. №8-969 їм видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
кожному по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1
(а. с. 17 том №1).

Після смерті ОСОБА_11, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, кредитор ОСОБА_12
відповідно до положень ст. 1281 ЦК
України не пред'явив вимог про
повернення грошового боргу за
договором позики від 1 березня 2011 року
до спадкоємців померлого ОСОБА_11, -
ОСОБА_8, ОСОБА_6, які прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 помер (а. с.6
том №1).

За життя 13 січня 2009 року ОСОБА_12
склав заповіт, згідно з яким заповів
все своє майно ОСОБА_10 ( а. с.7 том №1).

Після смерті ОСОБА_12 відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

Спадкоємцем за заповітом після
смерті ОСОБА_12 є ОСОБА_10

Спадкоємець ОСОБА_10 прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_12 та 12
грудня 2012 року приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_16 за р. №1890
видано їй свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_2 (а. с. 88 том №2).

Згідно ч. 1 ст. 1230 ЦК України до
спадкоємця переходить право на
відшкодування збитків, завданих
спадкодавцеві у договірних відносинах.

Оскільки ОСОБА_11 не виконав свої
зобов'язання перед ОСОБА_12 за договором
позики від 1 березня 2011 року внаслідок
його смерті, завдавши при цьому
позикодавцю збитків у договірних
зобов'язаннях, ОСОБА_10 набула право
після смерті ОСОБА_12 на відшкодування
збитків, завданих спадкодавцеві у
договірних відносинах.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що про смерть ОСОБА_11
позивачка ОСОБА_10 дізналася 4 квітня 2013
року.

З позовом до спадкоємців ОСОБА_11 -
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення суми
позики та компенсації за користування
грошима ОСОБА_10 звернулася в суд 25
липня 2014 року, тобто після сплину шести
місяців від дня, коли вона дізналася
про відкриття спадщини ( а. с. 100-101 том
№2).

Крім того, відповідно до умов
договору позики від 1 березня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_11,
грошовий борг мав бути повернутий
позивачльиком ОСОБА_11 до 1 вересня 2012
року.

З позовом до спадкоємців ОСОБА_11 -
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення суми
позики та компенсації за користування
грошима ОСОБА_10 звернулася в суд 25
липня 2014 року, тобто після сплину
одного року від дня настання строку
вимоги.

Наведене свідчить, що ОСОБА_10 не
пред'явила вимоги до спадкоємців
померлого ОСОБА_11 - ОСОБА_8, ОСОБА_6, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
ст. 1281 ЦК України, а тому вона втратила
права вимоги до спадкоємців.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції не звернув увагу на
зазначені обставини та безпідставно
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_10

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про
стягнення коштів за його
необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає
справу.

Судом апеляційної інстанції
ухвалюється рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 за
їх необґрунтованістю, а тому арешт на
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_8, ОСОБА_6, накладений
ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 29 листопада 2012 року,
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

в и р
і ш и л а:

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника ОСОБА_8 -
ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 25 вересня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про стягнення коштів -
відмовити.

Скасувати арешт на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_8, ОСОБА_6, накладений ухвалою
Московського районного суду м. Харкова
від 29 листопада 2012 року.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: