Головуючий суду 1 інстанції - Юхимук
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/9137/13-ц
Провадження № 22ц/782/373/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Ступіної Я.Ю., Темнікової В.І.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 08 січня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітнього сина, третя особа -
ОСОБА_4, -

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
повнолітнього сина, в обґрунтування
якого вказала, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
від якого мають двох синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На
підставі рішення суду відповідач
сплачує на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку
щомісячно. У зв'язку з тим, що старший
син припинив навчання, позивачка
вважає, що розмір стягнутих аліментів
на сина ОСОБА_4 підлягає збільшенню до
1/4 розміру доходу відповідача
щомісячно.

Позивачка просила стягнути з ОСОБА_2
аліменти на користь їхнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини всіх видів доходу щомісячно до
досягнення сином двадцяти трьох років.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 08 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
повнолітнього сина задоволені
частково. Суд змінив розмір аліментів,
визначений рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 16
квітня 2013 року, утримуваних з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, збільшивши розмір
стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 з 1/6 частини до 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, до закінчення ним навчання -
по 30 червня 2017 року. Вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні позивачка
апеляційну скаргу не визнала.

Відповідач в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
17.08.1991 року, який було розірвано 20.12.2001
року. Від шлюбу вони мають синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки навчально-наукового
комплексу «Інститут прикладного
системного аналізу» Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» №
665 від 13.11.2013 року ОСОБА_4 є студентом 1
курсу ННК «ІПСА» НТУУ «КПІ» денної
форми навчання та навчається за
держзамовленням і закінчує
університет 30.06.2017 року.

Відповідно до копії виконавчого листа
у справі № 428/2018/13ц рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 16 квітня 2013 року
з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6
частини доходу всіх видів заробітку,
починаючи з 06.03.2013 року до моменту
закінчення навчання, але не більше ніж
до досягнення ним 23 років.

Із довідок про доходи № 17000 від 13.11.2013
року та 17001 від 13.11.2013 року вбачається,
що сторони по справі працюють у ПрАТ
«Сєвєродонецьке об'єднання Азот».

Також судом встановлено, що сторони по
справі отримують пенсію.

Тому суд першої інстанції з
урахуванням зазначених обставин,
дійшов висновку, що у зв'язку з тим, що
із відповідача припинено стягнення
аліментів на утримання старшого сина
ОСОБА_5 у зв'язку із закінченням
навчання, суд вважав можливим
збільшити розмір стягуваних аліментів
на утримання меншого сина ОСОБА_4 у
зв'язку з продовженням останнім
навчання.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі
та матеріали справи у їх сукупності
апеляційний суд вважає, що до такого
висновку суд дійшов помилково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України
підставами позову, є обставини, якими
позивач обґрунтовує вимоги.

При вирішенні справи суд враховує
підставу та зміст позовних вимог
викладених в позовній заяві.

Із тексту позовної заяви вбачається, що
фактично підставою для звернення
позивача до суду із позовом було те, що
старший повнолітній син сторін ОСОБА_5
припинив навчання, тому виходячи з
цього позивач вважає, що розмір
стягнутих з відповідача аліментів на
сина ОСОБА_4, який продовжує навчання
підлягає збільшенню до 1/4 розміру
доходу відповідача щомісячно. Отже,
позивач у позові посилається на
обставини щодо збільшення розміру
аліментів стягнутих на утримання
повнолітнього сина у зв'язку з
навчанням.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивачка також
посилалася на зазначені вище обставини
і вважала, що розмір аліментів
стягнутих з відповідача аліментів на
сина ОСОБА_4, який продовжує навчання
підлягає збільшенню до 1/4 розміру
доходу відповідача щомісячно.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги та
збільшуючи розмір стягнутих за
рішенням суду аліментів суд першої
інстанції не врахував зазначені вище
положення закону та не дав належної
правової оцінки тому, що позивачем
підставою для збільшення розміру
стягуваних аліментів на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_4 у зв'язку з
навчанням зазначалося припинення
стягнення з відповідача аліментів на
утримання сина ОСОБА_5 у зв'язку із
закінченням навчання. Однак, ця
обставина сама по собі, без урахування
інших конкретних обставин по справі, не
є безумовною умовою за діючим
законодавством для збільшення розміру
аліментів у зв'язку з навчанням.

Як вбачається із матеріалів справи, син
сторін ОСОБА_4 навчається за рахунок
бюджетних коштів і в разі успішного
навчання має право на отримання
стипендії та на час звернення позивача
до суду з даним позовом син ОСОБА_4
отримує стипендію у розмірі 722 грн., про
що зазначалося позивачем під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції.

Позивачка всупереч вимогам ст. 60 ЦПК
України не надала суду доказів
суттєвої зміни матеріального стану
платника аліментів, який має іншу
родину і певні зобов'язання по
утриманню родини та себе, як і не надала
доказів того, що син ОСОБА_4 у зв'язку з
навчанням потребує матеріальної
допомоги, саме у збільшеному розмірі,
тобто його витрати на навчання
потребують щомісячної суми саме у
розмірі ? частини всіх доходів батька.

Разом з тим, колегія суддів зауважує,
що позивачка також за законом має
обов'язок приймати участь в утриманні
сина, який навчається, вона має таку
можливість, оскільки працює і отримує
заробітну плату, а також отримує
пенсію.

Зазначені вище обставини свідчать про
те, що позивачка просила саме збільшити
розмір стягнутих за рішенням суду
аліментів на повнолітнього сина у
зв'язку з навчанням, але підстав для
збільшення розміру аліментів не має.

Крім того, позивачка хоч і просила
збільшити розмір аліментів, але в
резолютивній частині позовної заяви
просила стягнути аліменти, однак
повторне стягнення аліментів, які вже
стягнуті за рішенням суду, діючим
законодавством не передбачено.

Крім того, ухвалюючи рішення по справі,
суд першої інстанції не звернув
належної уваги на те, що при стягненні
коштів на утримання повнолітньої
дитини у зв'язку з навчанням
мінімальний розмір, передбачений ч. 2
ст. 182 СК України, а саме не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, не
застосовується.

Отже, у суд першої інстанції були
відсутні підстави для висновку про
наявність обставин, з якими закон
пов'язує можливість збільшення
стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_4 з 1/6 частини до 1/4 частини
всіх видів заробітку (доходу).

За таких обставин, проаналізувавши
встановлені судом першої інстанції
обставини у їх сукупності, апеляційний
суд вважає необхідним рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів у збільшеному розмірі на
утримання повнолітнього сина
відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 08 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітнього сина за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: