АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/5370/13-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/2526/К/14
Категорія № 27 (І)
Доповідач Барильська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
««ПриватБанк»» на ухвалу
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 27 жовтня 2014 року про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
««ПриватБанк»» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
««ПриватБанк»» (надалі Банк)
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

27 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_4
звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову, у якій просив суд
заборонити Банку до вирішення даної
цивільної справи вчиняти будь-які дії,
пов'язані з відчуженням чи передачею
третім особам будь-яких прав на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4
на праві власності. При цьому
відповідач посилався на те, що Банком
вказана квартира вже виставлена на
продаж у інтернеті.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 27 жовтня 2014 року
заяву ПАТ КБ «« ПриватБанк»» про
витребування доказів задоволено,
витребувано з Саксаганського
районного відділу у м. Кривому Розі
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Дніпропетровській області відомості
про осіб, зареєстрованих за адресою:
АДРЕСА_1. Задоволено клопотання
представника відповідача ОСОБА_2 про
забезпечення позову. Заборонено ПАТ КБ
««ПриватБанк»» до вирішення справи по
суті вчиняти будь-які дії, пов*язані з
відчуженням чиабо передачею 3-м особам
будь-яких прав відносно квартири
АДРЕСА_1, яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_4.

У задоволенні клопотання представника
відповідача ОСОБА_2 про залучення до
участі по справі 3-х осіб відмовлено.

Заяву представника відповідача
задоволено. Зупинено провадження у
даній справі до вирішення цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк ««ПриватБанк»» про визнання
неправомірним підвищення процентної
ставки за кредитним договором та
зобов»»язання провести перерахунок.

Не погодившись з ухвалою суду в частині
задоволення заяви представника ОСОБА_4
про забезпечення позову, ПАТ КБ
««ПриватБанк»» звернулися із
апеляційною скаргою на неї в цій
частині, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просять ухвалу
суду в оскаржуваній частині скасувати
та постановити в цій частині нову
ухвалу, якою відмовити у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
чинним законодавством України не
передбачено право відповідача на
звернення до суду із заявою про
забезпечення позову.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4, на думку
апелянта, судом першої інстанції не
було взято до уваги, що положеннями
закону та договору іпотеки, укладеного
між Банком та відповідачем,
передбачено, що Банк має право
реалізувати спірну квартиру тільки на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотеко держателя згідно п.п.26,27
договору іпотеки. Тобто необхідності у
забезпеченні позову, на думку позивача,
немає.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з наявності для
цього правових підстав та з тих
обставин, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити
виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити, передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України
передбачено, що позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

У пункті 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року ««Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»» зазначено, що за
змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4
ст. 151 ЦПК , якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 року ««Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із
заявою про забезпечення позову шляхом
заборони ПАТ КБ ««ПриватБанк»» до
вирішення даної цивільної справи
вчиняти будь-які дії, пов'язані з
відчуженням чи передачею третім особам
будь-яких прав на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4 на праві власності,
оскільки дана квартира виставлена
Банком в інтернеті на продаж.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ПАТ КБ ««ПриватБанк»» про визнання
неправомірним підвищення процентної
ставки за кредитним договором та
зобов'язання провести перерахунок.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для задоволення заяви
ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом
заборони відчуження іпотечної
квартири до моменту ухвалення рішення
по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
чинним законодавством України не
передбачено право відповідача на
звернення до суду із заявою про
забезпечення позову, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки положеннями статті 151 ЦПК
України передбачено, що суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити, передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову, при цьому право
відповідача на звернення з такою
заявою не обмежено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що необхідності у забезпеченні позову
немає, оскільки положеннями закону та
договору іпотеки, укладеного між
Банком та відповідачем, передбачено, що
Банк має право реалізувати спірну
квартиру тільки на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя
згідно п.п.26,27 договору іпотеки, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки не є підставою для
скасування законної та обґрунтованої
ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Банку відхилити, а ухвалу суду в
частині задоволення заяви про
забезпечення позову на підставі п.1 ч.1
ст.312 ЦПК країни залишити без змін.

Керуючись ст.ст.151,152,153, 307,п.1ч.1ст.312,
313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк ««ПриватБанк»» відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 27 жовтня 2014 року в
частині забезпечення позову залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: