Справа № 182/6071/13-ц
Провадження № 2/0182/193/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.07.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді - Рунчевої О.В., при
секретарі - Снєгульській В.М.,
відповідача - ОСОБА_1, представника
відповідача - ОСОБА_2, представника
Служби у справах дітей Нікопольської
міської ради - Бондар Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у
справах дітей Нікопольської міської
ради про усунення перешкод у
спілкуванні та вихованні з малолітньою
онукою ,-

В С Т А Н
О В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, остаточно
уточнивши свої вимоги 11 лютого 2014 року
(а.с.91-93) та просила суд усунути їй
перешкоди у можливості реалізації її
права на виховання та спілкування з
онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

Зобов'язати відповідачку ОСОБА_1 не
чинити їй перешкоди у спілкуванні та
вихованні з малолітньою онукою -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши
можливість спілкуватися з онукою, а
саме :

- брати онуку на свята: на Новий Рік, 8
Березня і день народження онуки з
можливістю виїзду за межі м. Нікополя
за взаємною попередньою домовленістю з
опікуном ОСОБА_1;

- розмовляти з онукою по телефону
щодня;

- забирати онуку зі школи та гуляти
з онукою за місцем її проживання в
місті Нікополі за взаємною попередньою
домовленістю з опікуном ОСОБА_1;

- не забороняти онуці брати від неї
подарунки, іграшки, книжки та журнали;

- брати по-можливості і за взаємною
попередньою домовленістю з опікуном
ОСОБА_1 онуку з ночівлею до її місця
проживання у місті Кривому Розі з
п'ятниці з 15.00 годин до неділі з
поверненням до місця проживання в
місті Нікополі;

- надавати інформацію про стан
здоров'я та місце знаходження онуки;

- брати онуку з виїздом за межі м.
Нікополя в місто Кривий Ріг на зимові
канікули строком на 7 днів та літні
канікули строком на 2 місяці з можливим
виїздом для відпочинку на море.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 8 грудня 2010 року
виконавчим комітетом Нікопольської
міської ради було прийняте рішення № 772
/5 «Про призначення опіки над
малолітньою ОСОБА_5». Цим рішенням
опікуном була призначена відповідачка
ОСОБА_1, яка є рідною бабусею
малолітньої - ОСОБА_5 по лінії матері, а
вона є рідною бабусею малолітньої
ОСОБА_5 по лінії батька.

Після винесення виконкомом
вищевказаного рішення відповідачка
ОСОБА_1 на протязі 1 року і 2 місяців не
давала їй можливості зустрічатися з
онукою ОСОБА_5, не відповідала на її
неодноразові телефонні дзвінки, не
дозволяла спілкуватися з онукою на
території дитсадку, чим порушувала її
законні права, передбачені
законодавством України.

Вона неодноразово телефонувала в
дитячий садок, цікавилася життям і
здоров'ям онуки, просила завідуючу
дитячого садка № 54 надати можливість
зустрітися з онукою і спілкуватися з
нею, але їй повідомляли, що опікун
ОСОБА_1, проти цих зустрічей.

У зв'язку з протиправними діями
відповідачки вона вимушена була 2
листопада 2011 року звернутися із заявою
на ім'я начальника відділу освіти і
науки Нікопольської міської ради про
усунення перешкод у спілкуванні з її
рідною онукою - ОСОБА_5

7 листопада 2011 року за № 1199 їй було
надано письмову відповідь, в якій
зазначено, що : «Відділ освіти і науки
Нікопольської міської ради не може
встановити порядок зустрічей з онукою
на території дошкільного навчального
закладу, оскільки немає ніяких
нормативних документів, які б їх
регламентували».

23 листопада 2011 року вона вимушена була
звернутися за допомогою до міського
голови, який дав розпорядження
завідуючій дитячого садка № 54
дозволити їй нарешті зустрітися з
онукою ОСОБА_5 у дитсадку, а 25 листопада
2011 року ОСОБА_1 написала заяву про
надання згоди на короткочасні
зустрічі.

12 грудня 2011 року їй нарешті пощастило
зустрітися з онукою. Співробітники
дитячого садку № 54 були свідками як
вона з онукою гарно спілкувались. Онука
була їй дуже рада, тривалий час не
хотіла з нею прощатися і неодноразово
просила, щоб вона скоріше знову до неї
приїхала.

12 січня 2012 року вона звернулася
особисто до відповідачки ОСОБА_1 з
проханням дати можливість поздоровити
онуку в любий день з днем народження і
поспілкуватися з нею, на що отримала
відмову від ОСОБА_1

У зв'язку з такою протиправною
поведінкою ОСОБА_1 та її відмовою,
висловленою в грубій формі, вона
вимушена була зателефонувати до
співробітників органів опіки та
піклування, але вони порекомендували
вирішувати всі питання стосовно її
права на участь у вихованні онуки
тільки з відповідачкою ОСОБА_1 Також
співробітники органів опіки та
піклування відмовили їй в складанні
графіка зустрічей з онукою.

14 березня 2012 року вона знову просила
відповідачку ОСОБА_1 надати можливість
зустрітися з онукою ОСОБА_5 у зв'язку з
днем пам'яті її померлого батька, але на
це прохання вона отримала відмову і
пораду з боку ОСОБА_1 звернутися для
вирішення питання про можливість її
участі у вихованні онуки ОСОБА_5 до
співробітників служби у справах дітей,
які знов таки посилалися на вирішення
цього питання безпосередньо з ОСОБА_1

18 травня 2012 року вона звернулася з
заявою до міського голови м. Нікополя з
проханням про вирішення питання щодо
проведення її спільного з онукою
ОСОБА_5 відпочинку в літній період, на
що отримала відповідь про необхідність
вирішення цього питання знову
безпосередньо з відповідачкою ОСОБА_1

Коли їй довелося зустрічатися з онукою,
то онука у спілкуванні з нею спочатку
була напружена, дуже стримана і погано
йшла на контакт. Ці зустрічі з онукою,
на її погляд, нагадують побачення в
«тюрмі» під стороннім наглядом. Вважає,
що відповідачка ОСОБА_1 не бажає, щоб
вона спілкувалася з онукою ОСОБА_5, і
постійно створює в цьому перешкоди, тим
самим порушуючи її законне право на
спілкування і участь у вихованні
малолітньої онуки.

Вона хоче вільно без стороннього
нагляду і присутності спілкуватися з
онукою, приймати участь у її вихованні,
як це передбачено нормами Сімейного
Кодексу України, радіти її успіхам,
бачити як вона дорослішає,
розвивається, а не постійно
«випрошувати» дозвіл на спілкування з
онукою ОСОБА_5 у ОСОБА_1

Факти її неодноразових звернень до
органів опіки та піклування у зв'язку
зі створенням відповідачкою ОСОБА_1
перешкод у спілкуванні і участі у
вихованні з онукою ОСОБА_5
підтверджується її неодноразовими
зверненнями у різні державні інстанції
і відповідями по результатам розгляду
її звернень.

Позбавлення її права щодо участі у
спілкуванні та вихованні малолітньої
онуки ОСОБА_5 може позбавити останню
родинних зв'язків з нею, любові та
турботи з її боку.

Відповідно до Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є
положення про те, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Раніше вона тривалий час проживала
разом з онукою ОСОБА_5 в м. Кривому Розі,
що свідчить про наявність сталих
стосунків між ними. В її квартирі в м.
Кривому Розі є всі можливості для
проживання онуки: ліжко для відпочинку,
комп'ютер, домашній кінотеатр,
велосипед, достатня кількість іграшок.
Вважає, що її місце проживання є
звичним для дитини місцем проживання
та спілкування з нею і буде відповідати
інтересам дитини.

Крім того, вона бажає бути другим
опікуном онуки ОСОБА_5 і брати участь у
її вихованні. Вона не має на меті
розлучити онуку з її братом, як це
вважають співробітники служби у
справах дітей. Вона з великою радістю
буде брати їх обох на відпочинок на
море, як і раніше піклуватиметься про
брата її онуки. Коли брат її онуки дуже
сильно хворів, вона його привезла до
себе додому, вони жили вдвох майже 6
місяців з нею, вона його лікувала,
водила у дитячий садок та ні в чому йому
не відмовляла і зараз дарує іграшки та
іншим чином піклується про нього.

Позивач у судове засідання не з'явилася
на адресу суду надала заяву у якій
просить суд розглянути справу у її
відсутність, на позовних вимогах
наполягає та просить їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачка та її представник ОСОБА_2
в судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували, просили в
позові відмовити, оскільки перешкод у
спілкуванні позивача з онукою ОСОБА_5
відповідач не чинить. Вероніка
пережила сильне емоційна потрясіння у
зв'язку зі смертю матері, на даний час
про позивачку розмовляти не бажає,
оскільки ображена на неї, у зв'язку з
тим, що позивач її ображає та не хоче
миритися.

Дитина проживає в сім'ї відповідачки та
вважає відповідачку та її чоловіка
своєю сім'єю.

Представник служби у справах дітей
Нікопольської міської ради Бондар Н.О.
пояснила суду, що в основі конфлікту
між сторонами лежить бажання ОСОБА_4
бути опікуном малолітньої - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Нікопольської
міської ради в задоволенні заяви
ОСОБА_4 про призначення опіки над
малолітньою ОСОБА_5 було відмовлено.
Враховуючи інтереси дитини її вік,
вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню та позивачці
необхідно усунути перешкоди у
спілкуванні з онукою та визначити дні
побачень без виїзду за межі м. Нікополя
та за попередньою домовленістю з
опікуном ОСОБА_1

Суд вислухавши відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
представника служби у справах дітей
Нікопольської міської ради - Бондар
Н.О., всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи прийшов до
наступного.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, що підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, актовий запис № 109 (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету
Нікопольської міської ради від 08.12.2010
року № 772/5 опікуном над малолітньою
дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку
зі смертю батьків призначена її бабуся
по лінії матері - ОСОБА_1 (а.с.7).

Встановлено та сторонами не
заперечувалося, що позивачка є бабусею
малолітньої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом встановлено, що дитина
проживає з відповідачкою та перебуває
на її повному вихованні та утриманні.

Як встановлено в суді, між сторонами по
справі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 склалися
неприязні відносини, які
відображаються на спілкуванні ОСОБА_4 з
малолітньою онукою - ОСОБА_5.

ОСОБА_1 стверджує, що позивач під час
зустрічей та в телефонному режимі
влаштовувала сварки.

Позивач звернулася до суду, оскільки
вважає, що саме їй та саме
відповідачкою ОСОБА_1 чиняться
перешкоди у спілкуванні з внучкою -
ОСОБА_5.

Як вбачається із висновку КЗ
„Нікопольська середня
загальноосвітня школа I-III ступенів № 22"
від 05.03.2013 року по результатам
дослідження між особистісних та
дитячо-батьківських відносин
малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 для неї коло найбільш
значимих людей складають опікун
(відповідачка по справі) ОСОБА_1 та
чоловік відповідачки, які повністю
замінюють батьків в емоційному,
матеріальному та духовному плані
(а.с.101).

Із результатів психологічного
обстеження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 станом
на 12.08.2013 року під час дослідження між
особистісних стосунків дитини, її
пристосованості та взаємовідносин з
оточуючими на перше місце ОСОБА_5
ставить бабусю ОСОБА_1 (відповідачку по
справі) у стосунках з нею відчуває
безтурботність і задоволеність.
Всупереч отриманим інструкціям, ОСОБА_5
спочатку демонстративно ігнорувала
прохання розказати про бабусю ОСОБА_4
(позивачка по справі) або намалювати її.
Пізніше пояснила відмову тим, що ОСОБА_4
(позивачка по справі) часто ображає
ОСОБА_1(відповідачку по справі), не хоче
з нею миритися. Тому вона ображена на
бабу Тому (позивачка по справі) і не
хоче про неї розмовляти. Стосовно баби
Томи (позивачка по справі) відчуває
образу і тривогу (а.с.102).

Суд не може взяти до уваги доводи
відповідача та її представника ОСОБА_2
що по справі відсутній спір, оскільки
дані доводи спростовуються
поясненнями наданими сторонами у
судовому засіданні та матеріалами
справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН
про права дитини, в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами , що займаються питанням
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих
адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про
права дитини передбачено, що
Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання та
здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
охорону дитинства" контакт з дитиною -
це реалізація матір'ю, батько, іншими
членами сім'ї та родичами, у тому числі
тими, з якими дитина не проживає, права
на спілкування з дитиною, побачення
зазначених осіб з дитиною, а також
надання їм інформації про дитину або
дитині про таких осіб, якщо це не
суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 257 СК України, дід
баба мають право спілкуватися зі
своїми онуками та брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків. Якщо такі
перешкоди чиняться, баба, дід прабаба,
прадід мають право на звернення до суду
з позовом про їх усунення.

Ч. 3 ст. 249 СК України передбачено, що
опікун, піклувальник не має права
перешкоджати спілкуванню дитини з її
батьками та іншими родичами, за
винятком випадків, коли таке
спілкування суперечить інтересам
дитини.

Позивач таким своїм правом
скористалася та звернулася до суду із
вказаним позовом.

Відповідно до ст. 263 СК України, спір
щодо участі баби, діда, прабаби,
прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима
у вихованні дитини вирішується судом
відповідно до статті 159 СК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
пояснення відповідача її представника,
думку представника Служби у правах
дітей, те, що дівчинка тривалий час
проживає з відповідачкою, яка її
виховує, прихильність ОСОБА_5 до
відповідачки, суд вважає, що порядок
зустрічі позивача з онукою, який
остання просила встановити у поданому
позові, суперечить інтересам дитини
виходячи з віку дитини, її психічного
та фізичного розвитку, ступеню
прихильності до відповідачки. Крім
того, враховуючи законодавчі
рекомендації при вирішенні питань,
пов'язаних з розглядом спорів щодо
участі у вихованні та спілкування з
дітьми, суд вважає, що розлучення
малолітньої дитини з опікуном на більш
тривалий час буде суперечити її
інтересам та способу життя, до якого
вона звикла і який у неї склався.

Таким чином суд вважає, що позивачці
необхідно усунути перешкоди у
спілкуванні з онукою та визначити їй
спосіб участі у вихованні онуки що
суботи з 12.00 год. до 19.00 год. за місцем
проживання малолітньої дитини та за
попередньою домовленістю з опікуном,
оскільки саме такий порядок зустрічі
позивача з онукою не призведе до
порушення прав позивача та сприятиме
якнайкращому налагодженню стосунків з
дитиною, враховуючи вік дитини та
обставини справи.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги
позивача в іншій частині позову не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право
в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
судочинства.

Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково і є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав
та інтересів передбачені ст. 16 ЦК
України.

Проаналізувавши заявлені вимоги,
відповідність їх нормам матеріального
права, суд приходить до висновку, що
заявлений позивачем позов в іншій
частині не містить вимог про захист
порушеного права, суперечить статтям
3 та 4 ЦПК України, які передбачають
захист в судовому порядку лише
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів кожної особи
у спосіб, визначений законами України.

З огляду на викладене, оцінюючи
матеріали справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст.159,257,263 СК України, ст.ст.
88, 213,215 ЦПК України, суд-

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя
особа: Служба у справах дітей
Нікопольської міської ради про
усунення перешкод у спілкуванні та
вихованні з малолітньою онукою -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні
ОСОБА_4 з онукою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_4 такий спосіб
участі у вихованні онуки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- що суботи з 12.00 год. до 19.00 год. за
місцем проживання малолітньої - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою
домовленістю з опікуном - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.
(двісті сорок три грн. 60 коп).

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня проголошення рішення через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Рунчева