Номер провадження: 22-ц/785/2613/14
Номер справи місцевого суду: 496/3344/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.

ОСОБА_2,

при секретарі: ГорновійА.О.,

за участю: представників позивача ДП ЕБ Дачна - ОСОБА_3 та

ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства Експерементальна база Дачна Селекційно генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2013 року за позовом державного підприємства Експерементальна база Дачна Селекційно генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення до ОСОБА_5 про стягнення суми причинених збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

09 липня 2013 року ДП ЕБ Дачна СГІНЦНС звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми причинених збитків.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.05.2013 року було проведено інвентаризацію фуражного зерна, яке знаходиться на зберіганні у фуражному складі. Інвентаризація проводилась шляхом зважування. В результаті інвентаризації було виявлено нестачу фуражного зерна на загальну вартість 184056,77 гривень. У відповідності до Наказу №92-к від 18.06.2010 року на посаду завідуючого фуражним складом було прийнято ОСОБА_5, з яким також було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. У звязку з виявленою недостачею матеріальних цінностей (фуражного зерна), адміністрацією були витребувані у завідуючого фуражним складом пояснення. У відповідності до наданих пояснень, нестача складалась внаслідок великої усушки зерна, псування зерна, внаслідок вологості та високого буртування, що призвело до утилізації значної кількості зерна. ОСОБА_5 прийняв склад без перезважування, не було проведено інвентаризацію шляхом зважування жодного разу за період з 2010 року по 2013 роки. Але це не відповідає дійсності, так як відповідач прийняв склад відповідно до акту від 18.06.2010 року. В акті зазначено фактичну наявність фуражного зерна на день передачі. Зазначений акт складено комісією. Зазначення фактична наявність визначає, що матеріальні цінності приймалися шляхом їх зважування. Також попередня інвентаризація фуражного зерна на складі шляхом зважування проводилась станом на 01.11.2011 рік. Надлишків або нестачі виявлено не було. Цей акт інвентаризації також складався комісією та був підписаний, в тому числі й відповідачем. Станом на 11.05.2013 року було складено акт зберігання зерна на фуражному складі за 2011-2012 року, який був підписаний в тому числі й відповідачем. Ніяких зауважень з боку відповідача щодо зазначених в даному акті даних не було. Також за весь час роботи ОСОБА_5 на посаді завідуючого фуражним складом від нього не надходило жодного повідомлення щодо наявності загрози зберіганню ввірених йому матеріальних цінностей. У звязку з цим позивач звернувся до суду із позовом та просив його задовольинити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник позов не визнали, та пояснили, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів, які б підтверджували зазначені порушення.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП ЕБ Дачна СГІНЦНС просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї представників ДП ЕБ Дачна СГІНЦНС та заперечення на апелцію відповідача ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлені наступні обставини у справі.

Наказом №94-к від 18.06.2010 року ОСОБА_5 прийнято на посаду завідуючого фуражним складом ДП ЕБ Дачна СГІНЦНС (т. 1 а.с. 5).

Відповідно до ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Тому 18.06.2010 року між підприємством позивача та ОСОБА_5 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за зберігання ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (т. 1 а.с. 7).

Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, коли між працівником і підприємством відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

18.06.2010 року відповідно до акту ОСОБА_5 прийняв склад та матеріальні цінності виходячи з їх фактичною наявністю і не висловив будь-яких зауважень (т. 1 а.с. 9). Таким чином, зазначена в акті кількість матеріальних цінностей відповідає дійсності.

01.11.2011 року був проведений інвентаризаційний опис №3/11 продукції, матеріалів, товарів, малоцінних та швидкозношуваних предметів шляхом зважування (т. 1 а.с. 10). Відповідно до проведеного опису на складі не виявлено ні надлишків, ні нестачі матеріальних цінностей.

17.05.2013 року було проведено інвентаризаційний опис №1 фуражного зерна, яке знаходилось на зберіганні у відповідача ОСОБА_5 та було виявлено недостачу зерна. Відповідно до довідки №115 від 28.06.2013 року про вартість зерна, загальна сума недостачі становить 184 056,77 гривень (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до наказу №122-к від 25.05.2013 року ОСОБА_5 був звільнений за власним бажанням з посади завідуючого фуражним складом (т.1 а.с. 6).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала. Підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду, які передбачені зазначеною статтею ЦК України застосовуються в разі перебування сторонами спору в деліктних зобов'язаннях. А оскільки судом першої інстанції було встановлено і підтверджено відповідними доказами наявність трудових відносин між сторонами, тому застосуванню підлягають норми КЗпП України.

Згідно з ч.1. ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно з положеннями частин 1 та 4 ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи нестача матеріальних цінностей відбулася в період з 01.11.2011 року по 17.05.2013 року, що підтверджується актом інвентаризації №3/11, який зафіксував повне спвпадіння між фактичною наявністю матеріальних цінностей даним журналу їх обліку та інвентаризаційним описом №1 фуражного зерна, коли було виявлено недостачу зерна на загальну суму 184 056,77 гривень.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ДП ЕК Дачна СГІНЦНС про стягнення суми причинених збитків заявлені обґрунтовано, а тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу державного підприємства Експерементальна база Дачна Селекційно генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення задовольнити, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов державного підприємства Експерементальна база Дачна Селекційно генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення до ОСОБА_5 про стягнення суми причинених збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь державного підприємства Експерементальна база Дачна Селекційно генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (, п/р 768 в ПАТ Кредобанк Одеське відділення МФО 325365) суму сприченених збитків у розмірі 184 056,77 гривень, а також судовий збір у загальному розмірі 2 760, 88 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2