АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/6297/13-ц 22-ц/774/2607/К/14
Справа 211/ 6297/13-ц
Головуючий у 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/2607/К/14
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Турік В.П..,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Криворізька державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визначення майна об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
та визнання права власності ,-

В С Т А Н О
В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» ( надалі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Четверта Криворізька державна
нотаріальна контора Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 05 квітня 2006 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 145857И223
(№1), відповідно до якого
позичальнику було надано кредит у сумі
128250,00 швейцарських франків, зі строком
повернення до 04.04.2021 року зі сплатою
відсотків в розмірі 8,99 % річних для
придбання нерухомості (домоволодіння).

23.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4 укладено договір споживчого
кредиту №0, відповідно до якого
позичальнику було надано кредит у сумі
27720,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитних коштів в
розмірі 12,3% річних на споживчі потреби.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань боржника було укладено між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договір
іпотеки №145857/И223-З від 05.04.2006 року, де
зазначено, що забезпеченням повернення
кредиту виступає нерухоме майно -
садиба, житловою площею 317,2 кв.м. та
договір іпотеки №0-З від 23.11.2006
року, згідно якого забезпеченням
повернення кредиту виступає нерухоме
майно-домоволодіння, загальною площею
105,7 кв.м..

Боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, його
спадкоємцем є дружина - ОСОБА_2.

Після зміни та уточнення позовних
вимог у жовтні 2014 року позивач,
посилаючись на вимоги ст. 1282 ЦК України,
просив суд стягнути з ОСОБА_2, як зі
спадкоємця боржника в межах вартості
успадкованого майна, заборгованість за
кредитним договором №1 від 05
квітня 2006 року у розмірі 642 153,85 грн.;
заборгованість за кредитним
договором № 0 від 23 листопада 2006
року у розмірі 83 919,39 грн., а всього на
загальну суму 726073,24 гривні., та судові
витрати у справі в сумі 3441 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду
із зустрічним позовом про визначення
майна об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та визнання права
власності. В обґрунтування своїх вимог
зазначила, що за час свого життя її
чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебувала
у шлюбі з 04.11.1978 року, уклав з ПАТ
«УкрСиббанк» кредитний договір
№145857И223 від 05.04.2006 року та Договір про
надання споживчого кредиту №0 від
23.11.2006 року. З метою забезпечення
виконання зобов'язань було укладено
також договори іпотеки. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина,
яка складається з домоволодіння
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
розташованого на земельній ділянці 0,0430
га, та садиби розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, що зареєстрована на ім'я
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 05.04.2006 року,
розташована на земельній ділянці
площею 0,1000 га, та на земельній ділянці
0,0079 га.. Посилаючись на вимоги ст. 60, 70 СК
України, ст. 368 ЦК України позивач
ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги у
жовтні 2014 року, просила визнати вище
вказане майно спільною сумісною
власністю подружжя та визнати за нею
право власності на 1/2 частину
вищевказаного майна, як її частку в
спільній сумісній власності та на 1/2
частину, в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014
року ПАТ "УкрСиббанк" відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ
"УкрСиббанк" - задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю
подружжя: - домоволодіння розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, що розташоване на
земельній ділянці 0,0430 га, - садибу, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2, що
розташована на земельній ділянці
площею 0,1000 га, та на земельній ділянці
0,0079 га.

Визнано за ОСОБА_2, як її частку у
спільній сумісній власності подружжя,
право власності на 1/2 частину
домоволодіння та 1/2 частини земельної
ділянки, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, та на 1/2 частину садиби та 12
частини земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано спадковим майном після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2: 1/2
частину домоволодіння та 1/2 частини
земельної ділянки, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване на ім'я
ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право
власності на будівлю, видане на
підставі рішення виконкому районної
ради народних депутатів від 29.01.1988 року
№ 25 "Про узаконення житлового будинку
та акту прийняття будинку в
експлуатацію" на земельній ділянці 0,0430
га, зареєстрованої на ім'я ОСОБА_4 на
підставі державного акту про право
власності № 61 від 11.12.2009 року для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; та на 1/2 частину
садиби та 12 частини земельної ділянки,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстрована на ім'я ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
05.04.2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 1849, на земельній ділянці
площею 0,1000 га, зареєстрованої на ім'я
ОСОБА_4 на підставі державного акту про
право власності № 13 від 16.07.2009
року для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та на земельній
ділянці 0,0079 га, зареєстрованої на ім'я
ОСОБА_4 на підставі державного акту про
право власності № 14 від 16.07.2009
року для ведення особистого
селянського господарства.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2
частину домоволодіння та 1/2 частини
земельної ділянки, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці
0,0430 га,; та на 1/2 частину садиби та 12
частини земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 на
земельній ділянці площею 0,1000 га, та на
земельній ділянці 0,0079 га.

Стягнуто з ПАТ "УкрСиббанк" на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
понесених нею судових витрат - 16177, 60
грн., з яких: 5500,00 гривень - витрати
пов'язані з проведенням судових
експертиз; 7023,80 гривень - витрати на
правову допомогу; 3654,00 гривень - витрати
по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»
ставить питання про скасування
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк» та ухвалення в цій
частині нового рішення про їх
задоволення, посилаючись на
порушенням вимог норм матеріального та
процесуального законодавства.

Вважають, що суд не взяв до уваги, що на
час відкриття спадщини
заборгованість за кредитними
договорами становила 1002947 грн.

Судом в порушення ст.553 ЦК України не
взято до уваги, що грошовий
еквівалент іноземної валюти в
гривневому еквіваленті визначається
за офіційним курсом на день платежу, а
не на дату ухвалення судового рішення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час та
місце судового розгляду справи
являється їх волевиявленням, яке
свідчить про відмову від реалізації
свого права на безпосередню участь у
судовому розгляді справи та інших
процесуальних прав, тому не може бути
перешкодою для розгляду судом
апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК
України щодо неприпустимості
зловживання сторонами своїми
процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК
України щодо строку розгляду
апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо
строків процесуальних дій, а також
зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
сторін в судове засідання такою, що не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні колегії суддів не
заперечувала розглянути справу по
суді в даному судовому засіданні,
незважаючи на те, що копію апеляційної
скарги отримала лише 17.12.2014 року.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2006 року між
ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є - Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»),
укладено Кредитний договір №145857И223,
згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 128250,00 швейцарських франків, зі
строком користування по 04.04.2021 року,
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок №6810, зі сплатою
відсотків за використання кредитних
коштів в розмірі 8,99 % річних та для
подальшого використання за цільовим
призначенням - для придбання
нерухомості (домоволодіння), яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.6-9
т.1 ).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4 за вищевказаним
кредитним договором №145857И223, 05.04.2006
року між ОСОБА_4 та Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» було укладено договір
іпотеки №145857/И223-З, за умовами якого
ОСОБА_4 передав в іпотеку нерухоме
майно - садибу, житловою площею 317,2 кв.м.,
житловою площею 205,5кв.м, гаражу,
огорожі, земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку; господарських
будівель і споруд, площею 0,1 га;
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,0079 га, та яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 16-21 т.1 ).

23.11.2006 року між ОСОБА_4 та Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
- ПАТ «УкрСиббанк») укладено договір
про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 27720,00
дол. США зі строком повернення до 22.11.2017
року, зі сплатою відсотків за
використання кредитних коштів в
розмірі 12,3 % річних за цільовим
призначенням на споживчі потреби.
(а.с.10-15 т.1).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4 укладено договір
іпотеки №0-З, за умовами якого
ОСОБА_4 передав в іпотеку нерухоме
майно - домоволодіння, яке складається
з житлового будинку;вбиральні;паркану;
водо колонки; замощення, загальною
площею -105,7 кв.м.,житловою площею-65,00
кв.м. та яке знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1 (а.с. 22-25т.1).

Відповідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31 т.1).

Як убачається з розрахунку
заборгованості, наданого позивачем
станом на 25.09.2013 року, утворилась
заборгованість за кредитним договором
№145857И223 у розмірі 73315 швейцарських
франків 11 сант., що в еквіваленті за
офіційним курсом НБУ становить 642153,85
грн., з яких заборгованість за кредитом
становить - 73306,84 швейцарських франків,
що в еквіваленті складає - 642081,42 грн.,
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом -8,27
швейцарських франків, що в еквіваленті
складає - 72,43грн. (а.с.32-37 т.1) та
заборгованість за кредитним договором
про надання споживчого кредиту №0
у розмірі 10499,11 доларів США -
заборгованість за кредитом, що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
складає 83919,39 грн. ( а.с.38-44 т.1).

Згідно довідки Четвертої Криворізької
державної нотаріальної контори від
10.12.2013 року та копії спадкової справи
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, до нотаріальної контори з
заявою про відмову від прийняття
спадщини на користь дружини ОСОБА_2
звернулись: мати померлого - ОСОБА_6,
дочка померлого - ОСОБА_7, син померлого
- ОСОБА_8, а також ПАТ «УкрСиббанк» із
заявою про кредиторські вимоги ( а.с. 108-
120 т.1 ).

10.08.2011 року з заявою кредиторських
вимог до майна померлого звернулося
ПАТ «УкрСиббанк» - вимоги кредитора
складали 1006930,49 гривень. Свідоцтво про
право на спадщину не видавалось. ( а.с.75,
108-125 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ «УкрСиббанк» в стягненні
заборгованості за кредитним
договором в межах вартості спадкового
майна, суд першої інстанції дійшов
висновку, що з урахуванням курсу
валюти на час вирішення спірного
питання спадкоємцем ОСОБА_2 погашена
заборгованість в межах вартості
спадкового майна.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції
дійшов висновку, що нерухоме майно, яке
придбано у період шлюбу, є спільною
сумісною власністю подружжя Штефан та
визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину нерухомого майна, як її частку
у спільній сумісній власності подружжя
та право власності на 1/2 його частину в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка.

Колегія суддів не погоджується із
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу на доводи
апеляційної скарги позивача ПАТ
«УкрСиббанк» в частині застосування
судом першої інстанції для визначення
розміру заборгованості сплаченої
спадкоємцем офіційного курсу валюти
станом на 12 листопада 2014 року.

Даний висновок суду не відповідає
вимогам ч. 2 ст. 533 ЦК України , яка
передбачає, що якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти
на день платежу, якщо інший порядок
її визначення не встановлений
договором або законом чи іншим
нормативно- правовим актом.

Колегія суддів погоджується із
розрахунком заборгованості за
кредитними договорами наданий
позивачем, з якого убачається, що з
часу смерті боржника ОСОБА_4, а саме з 12
травня 2011 року, щомісячно до 15 січня 2013
року здійснювалась оплата щомісячних
кредитних зобов'язань

За кредитним договором № 0 від 05
квітня 2006 року в сумі 1232,00 шв.франків, з
12.10.2012 року - 1240 шв. франків ( а.с. 32-33 том1 )
З урахуванням курсу валюти НБУ на
дату платежу за вищезазначений період
по даному кредитному договору
сплачено 212 610,70 грн. ( а.с.40 том.2).

За кредитним договором № 0 від 23
листопада 2006 року оплата щомісячних
платежів відбувалась з 23 травня 2011
року по 05 вересня 2013 року по 210 дол.США (
а.с. 40-44 том.1), з урахуванням курсу
валюти НБУ на дату платежу за
вищезазначений період по даному
кредитному договору сплачено 49 072,86
грн. ( а.с.41-42 том.2).

З урахуванням принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, а саме ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків(спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, як дружина, є спадкоємцем
ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину,
оскільки на час відкриття спадщини
проживала разом із спадкодавцем, що
підтверджується довідкою голови
квартального комітету №61 від 17 грудня
2014 року та у встановлений законом строк
не заявила про відмову від спадщини (
а.с.62).

За змістом ст.ст. 1218,1219 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ст. 1282 ЦК України
спадкоємці боржника за умови прийняття
спадщини є боржниками перед кредитором
у межах вартості майна, одержаного у
спадщину.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивач ПАТ «УкрСиббанк» просив суд
стягнути заборгованість за кредитними
договорами із ОСОБА_2 лише в межах
вартості успадкованого майна.

З урахуванням висновків судової
будівельної - технічної експертизи № 439
від 25 липня 2014 року, вартість ? частини
домоволодіння АДРЕСА_1, та садиби,
розташованої в АДРЕСА_2, що складає
спадкову масу на час смерті
спадкодавця, становить 501473,50 грн. ( а.с.
182-186 том.1)

Вартість земельних ділянок, на яких
розташовані будівлі, судом першої
інстанції не визначалась, клопотання
про визначення їх вартості сторонами
не заявлялось.

Врахувавши розмір сплаченого
кредитного зобов'язання за двома
кредитними договорами після смерті
боржника в загальному розмірі 261683,56
грн. ( з розрахунку 212 610,70 грн. + 49072,86
грн.) сума заборгованості, яка підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь ПАТ «УкрСиббанк», як
спадкоємицею в межах спадкового майна
та заявлених позовних вимог становить
239789,94 грн., виходячи з розрахунку (501473,50
грн. - 261683,56 грн.).

На думку колегії суддів, висновки суду
першої інстанції в частині відмови
ПАТ «УкрСиббанк» в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами в межах
вартості успадкованого майна не
відповідають вимогам законодавства,
тому підлягає скасуванню згідно п.п.1,3,4
ч.1 ст.309 ЦПК України із постановленням
в цій частині нового рішення про їх
часткове задоволення.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Частиною 5 ст.88 ЦПК України
передбачено, якщо суд апеляційної
інстанції, не передаючи справи на
новий розгляд, змінює рішення, або
ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Як убачається з квитанцій позивачем
при зверненні до суду з позовом
сплачено судовий збір в сумі 3441 грн. (
а.с.1 том1 ) при зверненні до суду
апеляційної інстанції - 1827 ( а.с.39 том 2 ),
тому з відповідача ОСОБА_2 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню
сплачений судовий збір в сумі 5268 грн.

Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному суді» №12 від 24жовтня 2008
року, суд апеляційної інстанції, у разі
встановлення при перевірці законності
й обґрунтованості рішення суду першої
інстанції неправильного застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, може вийти за межі доводів
апеляційної скарги згідно з частинами
третьою та четвертою статті 303ЦПК та
провести перевірку справи в повному
обсязі.

Апеляційний суд і сам не позбавлений
можливості встановити фактичні дані,
які мають значення для вирішення спору,
а також, застосувати норму
матеріального права, яка має бути
застосована до спірних правовідносин.

На виконання ст. ст. 212, 213-215, 316 ЦПК
України апеляційний суд з'ясовує та
досліджує обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення та якими доказами вони
підтверджувалися.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду в
частині мотивування судового рішення
судом.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених , невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

За змістом ст.392 ЦК України належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яки не визнає
або оспорює право власності
спадкоємця на спадкове майно.

У спорах про визнання права власності
на спадкове майно в якості належного
відповідача не може розглядатись
нотаріус або орган державної
реєстрації прав. Якщо зазначені особи
та органи відмовляють у вчиненні
покладених на них нотаріальних дій чи
здійснення державної реєстрації, така
відмова може бути оскаржена в
судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи
право ОСОБА_2 на спадкове майно ніким
не оскаржується, усі інші спадкоємці у
встановлений законом порядку
звернулися із заявою про відмову від
спадщини на користь дружини
спадкодавця.

Колегія суддів вважає, що обраний
відповідачем ОСОБА_2 спосіб захисту
є передчасним, оскільки її право на
спадщину ніким не оспорюється,
нотаріусом не було відмовлено у
видачі свідоцтва про право спадщину,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_4,
померлого 12 травня 2011 року. Взагалі, як
убачається з копії спадкової справи
ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на спадщину не зверталась, постанова
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій не приймалась, тому підстави для
визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку відсутнє.

Дана правова позиція міститься у п.23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» , яка передбачає, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину
вимоги про визнання права на
спадщину судовому розгляді не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, у разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними та
допустимими доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про
право власності на спадщину, це є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_2 не доведено
звернення до нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після смерті її чоловіка ОСОБА_4 та
отримання відмови у вчиненні
нотаріальних дій.

Крім того, матеріали справи не місять
доказів про не визнання, або оспорення
права ОСОБА_2 на частку у спільному
сумісному майні подружжя, тому праві
підстави для визнання права
власності на ? частину домоволодіння
та садиби в судовому порядку
відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції в частині задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до
ПАТ «УкрСиббанк» про визначення
майна об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та визнання права
власності, не відповідають діючому
законодавству. Тому, рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню,
відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п1,3,4 ч.1 ст.309, ст.
316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Криворізька державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитними договорами № 0 від 05
квітня 2006 року та 0 від 23
листопада 2006 року в межах
успадкованого майна в сумі 239789,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» судові витрати зі сплати
судового збору за розгляд справи в
суді першої та апеляційної інстанції в
сумі 5268 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про
визначення майна об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та
визнання права власності- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий :

Судді: