Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/97/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Березій Ю.А.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

13.02.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Дьомич Л.М.

суддів: Письменного О.А., Пищиди М.М.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
який представляє інтереси ОСОБА_3 на
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 16
серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до прокурора Маловисківського
району Кіровоградської області,
управління Державної казначейської
служби України у Маловисківському
районі Кіровоградської області,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
прокурора Маловисківського району
Кіровоградської області, управління
Державної казначейської служби
України у Маловисківському районі
Кіровоградської області та Державної
казначейської служби України, в якому
просив на підставі ст. 1167 ЦК України,
стягнути з управління Державної
казначейської служби України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області
відшкодування моральної шкоди, яку він
оцінив у 136000 грн.

В обґрунтування вимог вказав, що 01
квітня 2003 року постановою
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 185-3КУпАП
України у вигляді штрафу у сумі 136
гривень за неповагу до суду, яка
виразилася у некоректній поведінці та
порушенням процесуального порядку
протягом судового засідання. (а.с.150).

03 липня 2003 року Маловисківським
районним судом Кіровоградської
області на підставі протесту прокурора
Маловисківського району
Кіровоградської області від 23 червня
2003 року, постанова від 01 квітня 2003 року
скасована. (а.с.3; а.с.149). Позивач
наполягає, що при розгляді
адміністративної справи
Маловисківським районним судом
Кіровоградської області порушені його
права, так як розгляд відбувся за його
відсутності, головуючим вчинено
беззаконня та завідомо винесено
неправосудну постанову. Ця обставина
вплинула на його психоемоційний стан,
він став замкнений, дратівливий,
перебував у подавленому стані та не
міг сконцентруватися на поточних
проблемах життя. Більшість знайомих,
які довідались про притягнення його до
адміністративної відповідальності
відвернулись від нього та стали
сторонитися. Також позбавився
можливості реалізації бажань, в нього
погіршилися відносин з оточуючими
людьми та порушились життєві зв'язки,
що вимагало додаткових зусиль для
організації життя.

22 липня 2013 року ОСОБА_3 збільшив розмір
позовних вимог до десяти мільйонів
гривень. (а.с.17-18). Доповнив обставини
заподіяння шкоди, вказавши, що суддею
Маловисківського райсуду
Кіровоградської області, який виніс
незаконну постанову ОСОБА_4
неодноразово порушувались його
конституційні права, ухвалювались
незаконні рішення, а саме: у справі про
спадкування; про виселення його та
сина з будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 а
також в порушеній відносно нього
кримінальній справі за ознаками
злочину, передбаченого частиною 2
статті 162 та частини 2 статті 345 КК
України.

Ухвалою Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 25
липня 2013 року до участі у справі
залучено Державну казначейську службу
України у якості
співвідповідача.(а.с.45).

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 16
серпня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким стягнути з
Державного бюджету України через
Управління обслуговування кошторисів
бюджетних установ Державного
Казначейства України з Єдиного
казначейського рахунку на його користь
в рахунок відшкодування моральної
шкоди (тридцять дві тисячі сто
шістдесят гривень) 32160 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2,
представника управління Державної
казначейської служби України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 не надав суду належних та
допустимих доказів завдання йому
моральної шкоди, а відтак вимоги не
підлягають задоволенню.

Правовідносини по відшкодуванню
моральної шкоди завданої незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури або суду
врегульовані ст. 1176 ЦК України, Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду» та Положенням про застосування
цього Закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно п.п. 2, 3 ч.2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала зокрема: якщо
шкода завдано фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт, в інших
випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст.1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянові незаконними діями органів,
що здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
(надалі Закон) передбачено, що підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянові внаслідок незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 2 Закону
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку передбаченого цим
Законом, виникає у випадках про
закриття справи про адміністративне
правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянові незаконними діями органів,
що здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
зазначено, що у наведених у статті 1
цього Закону випадках громадянові
відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові
доходи, які він втрати внаслідок
незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші,
грошові вклади і відсотки по них, цінні
папери та відсотки по них, частка у
статутному фонді господарського
товариства, учасником якого був
громадянин та прибуток, який він
отримав відповідно до цієї частки, інші
цінності), конфісковане або звернене в
доход держави судом, вилучене органами
досудового розслідування, органами як
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, а також майно на яке
накладено арешт;

3) штрафи стягнуті на виконання
вироку суду, судові витрати та інші
витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у
зв'язку з наданням йому юридичної
допомоги;

5) моральна шкода.

Згідно частин 5 та 6 статті 4 Закону
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних
правовідносинах саме на сторону
покладається обов'язок довести
наявність шкоди та її розмір,
протиправність поведінки заподіювача
шкоди та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяною шкодою.

Статтею 56 Конституції України
закріплено право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Судом встановлено, що постановою
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 01 квітня
2003 року ОСОБА_3 притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 136 грн. за ч. 1 ст.
185-3 КУпАП України за прояв неповаги до
суду, яка виразилась у некоректній
поведінці та непідкоренні
розпорядженням головуючого по справі,
порушенням порядку під час судового
засідання. (а.с.150).

23 червня 2003 року прокурором
Маловисківського району
Кіровоградської області Суворовим О.Л.
було подано протест про скасування
вищевказаної постанови суду, у зв'язку
з тим, що розгляд справи відбувся за
відсутності особи, яка притягається до
відповідальності. Згідно ч. 2 ст. 268
КУпАП при розгляді справ про
адміністративне правопорушення,
передбачених ч. 1 ст. 185-3 КУпАП
присутність особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності є
обов'язково. ОСОБА_3 в судовому
засіданні не був та про те, що на нього
накладено штраф у вигляді 136 грн.
дізнався лише 28 травня 2003 року(а.с.3).

Постановою Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 03
липня 2003року на підставі протесту
прокурора Маловисківського району
Кіровоградської області накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 136 грн. за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП
України на громадянина ОСОБА_3
скасовано та за закінченням строку
притягнення до адміністративної
відповідальності, адміністративну
справу закрито. (а.с.149).

Крім цього, Маловисківським районним
судом Кіровоградської області
розглядалася справа ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
встановлення факту родинних відносин,
факту прийняття спадщини, визнання
права власності на спадкове майно
(а.с.25-26).

01 квітня 2003 року Маловисківським
районним судом Кіровоградської
області вказаний позов було задоволено
(а.с.27). Не погоджуючись з рішенням суду
сестра позивача - ОСОБА_9 звернулась з
апеляційною скаргою до апеляційного
суду Кіровоградської області, яким 04
жовтня 2003 року рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області було
скасовано, а справу повернуто на новий
розгляд до суду першої
інстанції.(а.с.28-29).

03 березня 2004 року Маловисківським
судом Кіровоградської області по
вказаній справі ухвалено рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.
Оскільки, ОСОБА_6 в установленому
законом порядку було доведено право на
спадщину, а саме на будинки по АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2, проте на момент прийняття
нею спадщини у вказаних будинках
проживав ОСОБА_3 разом із своїм сином
ОСОБА_10 остання була змушена
звернутися до Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області з позовом про усунення
перешкод у користуванні своїм майном.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 13
жовтня 2004 року задоволено позов ОСОБА_6
до ОСОБА_3 та ОСОБА_10 про усунення
перешкод в користуванні майном та
виселення. Вказане рішення набрало
законної сили 15 листопада 2004 року.
(а.с.30).

Вироком Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 03
квітня 2006 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
345 КК України та призначено покарання у
вигляді 2 років обмеження волі, а за
обвинуваченням у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України -
виправдано за відсутністю в його діях
складу вищевказаного злочину. Вирок
набрав законної сили. (а.с.33-34).

Дана обставина вже була предметом
судового розгляду, за наслідком чого
рішенням Маловисківського районного
суду від 28 листопада 2013 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_3 до
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області, Державної
казначейської служби України в особі
Головного управління Державної
Казначейської служби України в
Кіровоградській області про
відшкодування моральної шкоди, судове
рішення залишене без зміни ухвалою
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області від 14.01.2014
року.

Зазначені обставини не становлять
підстави за яких відшкодовується шкода
за вищевикладеними нормами права,
провадження в адміністративній справі
закрито у зв'язку з закінченням строку
притягнення до адміністративної
відповідальності, тобто не за
реабілітуючими підставами..

Крім того, стороною не визначено в чому
полягає звернення до прокурора
Маловисківсього району
Кіровоградської області, причинний
зв'язок з притягненням ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності.
Тим більше, що за його зверненням
внесено протест на постанову суду.
Зазначене не визначає протиправність
дій органу прокуратури та
безпосередньо не може бути наслідком
заподіяння моральної шкоди позивачу.

Таким чином сторона не навела тих
підстав, які надають право на
відшкодування громадянину шкоди,
завданої незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду. В зв'язку з чим, суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до тлумачення
й оцінки фактичних обставин справи,
які відрізняються від зробленої судом
першої інстанції оцінки і висновків
суду не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального права, таке рішення
є законним та справедливим, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Передбачені ст. 309 ЦПК України підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313,ст. 314,
ст. 315 , ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який
представляє інтереси ОСОБА_3 -
відхилити. Рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 16 серпня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючої :

Судді: