Номер провадження: 22-ц/785/7201/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Середи Валерії
Юріївни на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 03 червня 2014
року у цивільній справі за скаргою
ОСОБА_4 на дії старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середи Валерії Юріївни,

встановила:

17 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду зі скаргою, в якій ставив питання
про скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
винесеної старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середою В.Ю. від 26.02.2014 року;
зобов'язання старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середу В.Ю. відкрити виконавче
провадження за виконавчим листом,
виданим Приморським районним судом м.
Одеси 08.11.2013 року № 2-5115/11про стягнення
солідарно з ОСОБА_5 та Фінансового
управління Саратської районної
державної адміністрації матеріальної
шкоди у розмірі 22 545,45 грн., моральної
шкоди у розмірі 2 000 грн., а всього 24 545,45
грн..

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
11.10.2012 р. Приморським районним судом м.
Одеси було винесено судове рішення по
цивільній справі № 2-5115/11 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Фінансового
управління Саратської районної
державної адміністрації Одеської
області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. На
виконання вказаного рішення суду про
стягнення солідарно з ОСОБА_5 та
Фінансового управління Саратської
районної державної адміністрації
матеріальної шкоди у розмірі 22 545,45 грн.,
моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., а
всього 24 545,45 грн. видано виконавчий
лист від 08.11.2013 року, який ним було
направлено на виконання до Державної
казначейської служби України, так як
боржником є державний орган, а саме
Фінансове управління Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області.

30.12.2013 р. Державною казначейською
службою України йому було направлено
оригінал виконавчого документа та
надано відповідь про необхідність
звернення до органу державної
виконавчої служби. Ним було направлено
на виконання оригінал виконавчого
листа до Відділу державної виконавчої
служби Саратського районного
управління юстиції, за
місцезнаходженням боржника -
Фінансового управління Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області.

12.02.2014 року головним державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Воробей
Є.О. було винесено постанову про
повернення виконавчого документа,
посилаючись на те, що виконавчий лист
був направлений до відділу ДВС не за
місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення та вказано на
необхідність звернутися з заявою про
примусове виконання рішення до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області.

22.01.2014 року ОСОБА_4 направив на
виконання оригінал виконавчого листа
із відповідною заявою до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області та 05.03.2014 року ним було
отримано оригінал виконавчого листа та
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, винесену
старшим державним виконавцем Відділу
Середою В.Ю. від 26.02.2014 року, в якій
вказано, що виконавчий документ
підлягає пред'явленню до Державної
казначейської служби.

Посилаючись на те, що дана постанова
державного виконавця є незаконною,
необґрунтованою, та такою, що порушує
його права, ОСОБА_4 просив суд його
вимоги задовольнити.

Справа була заслухана за відсутності
позивача та відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 03 червня 2014 року скарга
ОСОБА_4 була задоволена.

В апеляційній скарзі старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середа В.Ю. ставить питання про
скасування вищевказаної ухвали та
постановлення нової, якою відмовити у
задоволенні скарги ОСОБА_4, посилаючись
на те, що ухвала суду постановлена із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду, заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відмови в задоволенні
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив із того, що виконавчі документи
за рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
ч.1 ст. 2 Закону України „Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання цим Законом чинності,
подаються до органу державної
виконавчої служби.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Судом обґрунтовано встановлено, що 08
листопада 2013 року Приморським районним
судом м.Одеси на виконання рішення
суду, яке набрало законної сили 25.02.2013
р., по цивільній справі № 2-5115/11 було
видано виконавчий лист про стягнення
солідарно з ОСОБА_5 та Фінансового
управління Саратської районної
державної адміністрації матеріальної
шкоди у розмірі 22 545,45 грн., моральної
шкоди у розмірі 2 000 грн., а всього 24 545,45
грн.

Однак, вказане рішення суду до
теперішнього часу не виконане.

Суд обґрунтовано зазначив, що 16.10.2013
року набрав чинності Закон України
„Про внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень"
від 19.09.2013 року, на підставі чого п. 3
розділу 2 «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" передбачено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені ч.1 ст. 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання цим Законом чинності,
подаються до органу державної
виконавчої служби.

Зазначений висновок суду є законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства, що
також підтверджено листом заступника
Міністра - керівника апарату
Міністерства юстиції України від 14.08.2014
року № 14751-0-33-14/61 (а.с.62-63).

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 25
Закону України „Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби, суд дійшов
правильного висновку про необхідність
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
винесеної старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середою В.Ю. від 26.02.2014 року та про
зобов'язання зазначеного старшого
державного виконавця відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом, виданим Приморським районним
судом м. Одеси 08.11.2013 року № 2-5115/11.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу доводів
апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, ухвалу постановлено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржувану ухвалу суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч. 1
ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Середи Валерії Юріївни відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 03 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко