Справа № 199/2149/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

« 22» вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Степаненко А.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача -
ОСОБА_2,

за участі відповідача - ОСОБА_3,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_4,

за участі представника третьої особи -
Батушан О.Ф.,

за участі прокурора - Бойко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, де третя особа - Управління -
служба у справах дітей
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради про позбавлення
батьківських прав та стягнення
додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 16.07.2005 р. вона
взяла шлюб із відповідачем та
подружжя має дитину - доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Як зазначається
позивачем при зверненні до суду,
жодного разу з моменту народження
ОСОБА_6 та до виписки з пологового
будинку ОСОБА_3 навіть не приїхав, щоб
провідати дружину та свою дитину,
забирати з пологового будинку він
також не поспішав та не забрав би, якщо
б співробітники не домовились з
начальником про те, щоб надати вихідний
ОСОБА_3 Коли донці виповнилось 6
місяців, подружжя припинило
підтримувати відносини, з того часу
батько дитини не приїжджав до неї
жодного разу, усі дії з утримання
дитини та її виховання повністю лягли
на плечі позивача. Позивач була
вимушена вийти на роботу, щоб
утримувати себе та доньку. 18.07.2007 р.
шлюб був припинений внаслідок його
розірвання. Вже 7,5 років ОСОБА_3 не
виявляє своє бажання бачитись з
донькою, виховувати її, всі родинні
зв'язки між батьком та дитиною навіть
не народжувалися, тоді як перешкод для
зустрічей та у спілкуванні з дитиною
позивач не створювала, відповідач
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків. Посилаючись у
позові на те, що відповідач не бажає
утримувати дитину, зовсім не
піклується про фізичний і духовний
розвиток дитини, не спілкується з
дитиною взагалі, тобто не дбає про її
нормальне самоусвідомлення, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не надає доступу до культурних
та інших духовних цінностей, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, не виявляє інтересу
до внутрішнього світу дитини, не
створює жодних умов для отримання нею
освіти, так як це встановлено ч. 1 ст. 12
Закону України «Про охорону
дитинства», у позові й заявлено вимогу
про позбавлення ОСОБА_3 у відношенні
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав, про зобов'язання
орган опіки та піклування в особі
Управління - служби у справах дітей
Амур - Ніжньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради надати
висновок щодо доцільності позбавлення
батьківських прав відповідача ОСОБА_3,
про стягнення з відповідача на користь
позивача додаткових витрат на
утримання дитини в розмірі 9 195,00 грн.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача вимоги позову
підтримали повністю, надали
пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві, просили суд повністю
задовольнити поданий позов.

Відповідач позов не визнав та
просив суд відмовити в його
задоволенні, пояснив, що судом
ухвалено рішення про визначення його,
як батька, участі у вихованні дитини,
рішення суду не набрало законної сили,
утім, він почав його виконувати в межах
можливостей; відповідно до пояснень
відповідача з боку позивача
створювалися перешкоди у виконанні
ним, як батьком, батьківських
обов'язків, та він категорично
заперечує проти позбавлення його
батьківських прав.

Представник відповідача просив
суд відмовити в задоволенні позову; що
стосується вимоги позову про
стягнення додаткових витрат, то просив
суд врахувати, що стягуються ті
витрати, які вже понесені, або будуть
понесені та за умови надання на
підтвердження документів, які
передбачені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Представник третьої особи просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю, пояснив про необхідність
надати батьку дитини виконати рішення
суду про участь батька у вихованні
дитини та матір дитини повинна сприяти
у цьому, що збереже дитині життя та
здоров'я.

Прокурор не заперечувала проти
задоволення вимоги позову про
стягнення додаткових витрат на дитину,
що стосується вимоги позову про
позбавлення батьківських прав -
просила відмовити, вважала таке
рішення передчасним.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову повністю, виходячи
з наступного.

Судом на підставі свідоцтва про
народження (а.с. 7) встановлено, що
ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,
сторони в даній справі є батьками
неповнолітньої дитини, яка мешкає
разом із матір'ю; шлюб між батьками
дитини розірваний (а.с. 9).

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10.10.2013 р.
(а.с. 21) з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1
стягнуті аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600,00 грн.
щомісяця, які підлягають індексації
відповідно до закону, починаючи
проводити стягнення з 22.11.2011 р., та до
досягнення дитиною ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття з урахуванням
вже виплачених грошових сум (рішення
суду набрало законної сили 19.12.2013 р.
/а.с.24/). До цього, рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12.01.2012 р.
(а.с. 19) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 були
стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
заробітку (доходу) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи проводити стягнення з 22.11.2011
р. та до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
повноліття.

Суду в даній справі не було надано
доказів на підтвердження існування
заборгованості відповідача по
аліментам.

Згідно принципу 6 Декларації з прав
дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 р. дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного
Кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо він, вона ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Допитана у судовому засіданні
свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивач
доводиться їй племінницею, та з
трьохмісячного віку дитини відповідач
не займається дитиною, до цього часу
спроби ще були; відповідачу відомий
телефон та лише одного разу близько 4
років тому із свідком спілкувалася
мати відповідача та на її прохання
відправили фотографію дитини.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає
позивача по роботі та на роботі тісно
спілкуються. Свідкові відомо, що
ОСОБА_3 читав лекції за ОСОБА_1, коли
остання була у пологовому будинку, та
для того, щоб він мав змогу забрати
дружину з пологового будинку, на
роботі відмінили заняття. На роботу до
ОСОБА_1 ОСОБА_3 для налагодження
контакту з дитиною не приїжджав, та зі
слів ОСОБА_1 свідкові відомо, що жодних
спроб не було, ОСОБА_3 не приймає участі
в оплаті школи, кружків, які відвідує
дитина, раніше він не сплачував
аліменти. Коли ОСОБА_1 була у відпустці
до та після пологів, то ОСОБА_3 працював
за ОСОБА_1 або зберегти їй місце роботи.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є
батьком відповідача, та декілька разів
він та його дружина приїжджали до
ОСОБА_1 поговорити, утім, ОСОБА_1
відмовилася розмовляти. Спочатку вони
приїжджали аби помирити сина із
дружиною, згодом стало зрозуміло, що це
марно. Після розірвання шлюбу син
спочатку давав особисто ОСОБА_1
грошові кошти, згодом оформив картку,
після закінчення строку дії картки він
знову давав ОСОБА_1 грошові кошти, утім,
вона припинила їх брати; стало
зрозуміло, що їх не бажають бачити, та
краще не наполягати, хоча усім ясно, що
Полині не буде гірше від того, що її
батько буде приймати участь у
вихованні дитини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі; згідно ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, для суду відсутні
підстави для визнання слушними
доводів позивача та встановлення
факту, що відповідач не піклується
про фізичний і духовний розвиток
дитини, її навчання, підготовку до
самостійного життя і т.ін. Відповідач
виявляє інтересу до дитини, за
судового розгляду підтвердив своє
бажання приймати участь в її
вихованні та підготовки до
самостійного життя, а випадки
тимчасового усунення від виховання у
минулому не можуть бути підставою
для позбавлення на даний час
відповідача батьківських прав
відносно його доньки ОСОБА_6.

Що стосується вимоги позову про
стягнення додаткових витрат, то,
відмовляючи в її задоволенні, суд
виходить з наступного.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 185
СК України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Виконуючи обов'язок доказування,
позивач не довела підстав для
присудження судом до стягнення з
відповідача на відшкодування
понесених нею додаткових витрат, а
надані позивачем документи про
придбання путівки до дитячого літнього
табору «Орльонок» та про здійснення
оплати за інформаційно-консультаційні
послуги за серпень 2014 року (в розмірі
660,00 грн.) не є тими доказами, які у сенсі
ст.ст. 57-59 ЦПК України підтверджують ті
обставини, якими позивач обґрунтовує
вимоги позову.

З приводу вимог позову про
зобов'язання орган опіки та піклування
в особі Управління - служби у справах
дітей Амур - Нижньодніпровської
районної у місті Дніпропетровську ради
надати висновок щодо доцільності
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_3, то для суду
відсутні підстави для її задоволення.

За змістом частини четвертої ст. 19
СК України при розгляді судом спорів
про позбавлення та поновлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи (частина п'ята ст. 19
СК України).

Орган опіки та піклування в даній
справі бере участь у справах про
позбавлення батьківських прав як третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору, а не відповідач,
тому за умови порушення з її боку прав
позивача останні підлягають захисту у
порядку адміністративного
судочинства та за умови подання
відповідного позову та визначення із
відповідачем.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК Країни).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, де третя особа - Управління -
служба у справах дітей
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради про позбавлення
батьківських прав та стягнення
додаткових витрат на дитину
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя