КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа №319/67/14-ц
Провадження №2/319/38/2014
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви через
неусунення недоліків

17 лютого 2014 року
смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного
суду Запорізької області Скляр С.Ю.,
отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
на утримання повнолітньої дитини
(аліментів), яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про
стягнення грошових коштів (аліментів)
на своє утримання як дочки, яка після
досягнення повноліття продовжує
навчання. У позові зазначила, що
навчання потребує матеріальних витрат.
Відповідач ОСОБА_2 на даний час не надає
матеріальної допомоги, разом з цим, він
працевлаштований, отримує заробітну
плату, утримує домашнє господарство та
має з цього дохід, а тому в змозі
надавати допомогу на утримання дочки у
зв'язку з навчанням. За таких обставин
ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 аліментів на її утримання в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу).

Пред'явлена позовна заява ухвалою суду
від 03 лютого 2014 року була залишена без
руху, оскільки позивачем порушені
вимоги статті 119 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.119 ЦПК України позовна
заява повинна містити, зокрема, ціну
позову щодо вимог майнового характеру;
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги; зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину.

Зазначені вимоги закону позивачем при
складанні позовної заяви повною мірою
не були дотримані.

Так, суд роз'яснив ОСОБА_1, що заявлена
нею вимога про стягнення аліментів за
своїм характером є майновою.

Пунктом 3 частини 1 статті 80 ЦПК України
встановлено, що ціна позову
визначається у позовах про стягнення
аліментів - сукупністю всіх виплат, але
не більше ніж за шість місяців.

У позовній заяві ОСОБА_1 ціну позову не
визначила і не зазначила.

Крім того, ОСОБА_1 було роз'яснено, що
відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії
судді при вирішенні питання про
відкриття провадження у справі і
проведення подальших підготовчих дій
для розгляду справи у судовому
засіданні та при її розгляді по суті, у
тому числі і про її судову юрисдикцію
та підсудність, про залучення в процес
інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить
позиція відповідача, котрий, як і
позивач, має право на судовий захист, а
для реалізації цього права має бути
обізнаний з тим, які вимоги до нього
заявлені, з яких підстав і якими
доказами це підтверджується.

Цивільний процесуальний закон не
вимагає від позивача правового
обґрунтування позову, тобто посилання
на норму права, яка регулює спірні
правовідносини. Однак, позивач у
будь-якому випадку повинен зазначити
те право, захисту якого він вимагає,
вважаючи його порушеним, невизнаним чи
оспорюваним відповідачем.

Вже на стадії пред'явлення позову
позивач зобов'язаний виконувати вимоги
щодо несення тягаря доказування і
довести при пред'явленні позову певне
коло фактів, що мають процесуальне
значення. Мається на увазі доведення
фактів наявності передумов права на
пред'явлення позову та дотримання
процесуального порядку його
пред'явлення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.199
Сімейного кодексу України (далі - СК
України), якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

ОСОБА_1, вказавши у позові про те, що
вона продовжує навчання і у зв'язку з
цим потребує матеріальної допомоги, не
зазначила обставин, за яких виникла
потреба у матеріальній допомозі, не
визначили її розмір, а також не
послалась на докази, що підтверджують
ці обставини.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 не відповідав
вимогам цивільного процесуального
закону.

Заявнику було вказано на виявлені
недоліки позовної заяви, для усунення
яких судом був встановлений певний
строк.

ОСОБА_1 у визначений строк не усунула
недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк не виконає вимоги,
визначені статтею 119 цього Кодексу,
позовна заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

На підставі викладеного,
керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів на утримання
повнолітньої дитини (аліментів), яка
продовжує навчання, - визнати неподаною
та повернути позивачу.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 5-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр