Справа № 466/3255/14 Головуючий у
1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6558/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 її представника
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 18 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ТДВ СК
«Наста», ОСОБА_6 про відшкодування
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4,
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхової компанії
(далі ТДВ СК)"Наста" та ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП.

В обґрунтування позовних вимог
позивається на те, що 08.02.2014 р. о 16:40 у м.
Львові по вул. Б. Хмельницького, 214
сталася дородньо-транспортна пригода
(ДТП), в якій ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки «Ауді» А6, що
належить ОСОБА_6 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись
заднім ходом не переконався, що це буде
безпечно для інших учасників
дорожнього руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«Деу-Матіз», д.н.з. НОМЕР_7, чим порушив
вимоги п.10.9 ПДР України. Вказана
дорожньо-транспорта пригода сталася з
вини водія ОСОБА_4, автомобіль якого
застраховано ТДВ СК «Наста». В
добровільному порядку шкода позивачу
не відшкодована. Враховуючи
вищенаведене, позивач просить стягнути
солідарно з відповідачів 5319 гривень
матеріальної шкоди, 600 гривень за
послуги оцінювача, 2000 гривень
моральної шкоди, 500 гривень за правову
допомогу та 243, 60 грн. сплаченого
судового збору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 серпня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено
стягнути солідарно із ОСОБА_4, ТДВ СК
«Наста», ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 5319 грн.
матеріальної шкоди, 600 грн. за послуги
оцінювача, 2000 грн. моральної шкоди., 500
грн. за надану правову допомогу, а також
243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_4 В
апеляційній скарзі зазначає, що дане
рішення суду прийняте з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Апелянт зазначає, що
його цивільно-правова
відповідальність, як водія автомобіля
марки «Ауді» А6 застрахована ТДВ СК
«Наста», яка і повинна нести
відповідальність та відшкодувати
заподіяну шкоду внаслідок ДТП.
Висновок про вартість матеріального
збитку від 08.05.2014 року, який
представлений позивачем, не є належним
та допустимим доказом, оскільки жоден з
відповідачів не були присутні під час
проведення огляду експертом
автомобіля позивача. Крім того
стверджує, що суд помилково встановив,
що позивач зазнала моральних
страждань, хоча такі не були
підтвердженні, а також не вмотивовано
розмір заподіяної шкоди та
причинно-наслідковий зв'язок. Апелянт
просить рішення суду скасувати і
відмовити у задоволенні позову.( а.с.
65-67).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2
її представника ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
частковому скасуванню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
безспірно встановлено судом першої
інстанції 08.02.2014 р. о 16:40 год. у м.Львові
по вул. Б. Хмельницького, 214 гр. ОСОБА_4,
керуючи автомобілем марки «Ауді» А6,
д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом в
порушення вимог п.10.9 ПДР України не
переконався, що це буде безпечно для
інших учасників дорожнього руху,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Деу-Матіз» д.н.з.
НОМЕР_7, та завдав йому технічних
ушкоджень, чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП, що підтверджується постановою
Шевченківського районного суду
м.Львова від 06.12.2013 року, відповідно до
якої ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні
вказаного правопорушення (а.с.5).

Дані обставини визнані і самим ОСОБА_4,
який не заперечив своєї вини у
заподіянні шкоди ОСОБА_2 внаслідок
пошкодження її автомобіля під час
вказаного ДТП.

При вирішенні даного спору суд першої
інстанції вірно виходив з положень
ст.ст.1166 та 1187 ЦК України, відповідно до
яких майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.6
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних №4
від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» ( далі постанова
пленуму), якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Як вбачається з матеріалів справи
водій ОСОБА_4 під час керування в момент
ДТП автомобілем марки «Ауді» А6, д.н.з.
НОМЕР_1 мав посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії та свідоцтво про
реєстрацію цього транспортного засобу,
яке йому було передано власником цього
автомобіля ОСОБА_6. Крім того,
управління цим автомобілем він
здійснював на підставі довіреності,
наданої йому ОСОБА_6 (а.с.100,106).

Таким чином, ОСОБА_4 під час ДТП на
відповідній правовій підставі володів
автомобілем марки «Ауді» А6, д.н.з.
НОМЕР_1, а тому власник цього
транспортного засобу ОСОБА_6 в даному
випадку не може нести відповідальності
за шкоду, заподіяну позивачу ОСОБА_4, є
неналежним відповідачем і позовні
вимоги до неї заявлені позивачем
помилково та задоволені судом
безпідставно, у зв'язку з чим рішення в
цій частині слід скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову до ОСОБА_6.

Судом також належно не застосовано
положень ст.ст.979, 1194 ЦК України щодо
часткового відшкодування заподіяної
відповідачем шкоди страховиком.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У відповідності до роз'яснень п.19
вказаної вище постанови пленуму, з
урахуванням змісту статті 979 ЦК та
статті 16 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

Я вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
під час вчинення ДТП, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована ТДВ СК "Наста", що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності №АС/5234491 від 26.07.2013 р.
(а.с.96).

За умовами цього договору страхування
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована на забезпечений
транспортний засіб «Ауді» А6 на період
з 26.07.2013 року по 25.07.2014 р. з лімітом
відповідальності на одного
потерпілого за шкоду заподіяну життю і
здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду заподіяну
майну - 50000 грн. з нульовою франшизою.

Як встановлено судовою колегією, про
вчинення ДТП ОСОБА_4 своєчасно і в
належний спосіб повідомив страховика,
ТДВ СК "Наста", про страховий випадок та
у встановлений спосіб скерував йому
необхідний пакет документів на
зазначену страховиком адресу (а.с.97-106).

Факт повідомлення ОСОБА_4 на місці
пригоди страховика про страховий
випадок підтвердила в суді і позивач
ОСОБА_2, зазначивши, що представник
страхової компанії приїжджав на місце
пригоди.

Згідно з положеннями ст.29 Закону
України N 1961-IV від 01.07.2004 «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон N1961-IV) у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

В той же час, згідно ст. 32.7 цього Закону,
шкода, пов'язана із втратою товарної
вартості транспортного засобу
страховиком не відшкодовується.

У відповідності до оцінки
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Деу-Матіз», д.н.з.
НОМЕР_7 в результаті його пошкодження
при ДТП від 08.05.2014 року, такий
матеріальний збиток становить 5319 грн.,
з яких 3800 грн. - вартість
відновлювального ремонту та 1519 грн. -
величина втрати товарної вартості
(а.с.6-16).

Не дивлячись на заперечення
відповідачем ОСОБА_4 правильності
встановленого збитку, останнім такі
розрахунки не спростовані.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
внаслідок технічного пошкодження
автомобіля позивача, ТДВ СК "Наста"
повинна відшкодувати ОСОБА_2 майнову
шкоду в межах вартості
відновлювального ремонту цього
автомобіля в розмірі 3800 грн., а втрата
товарної вартості на суму1519 грн.
підлягає стягненню з безпосереднього
заподіювача шкоди - ОСОБА_4

Крім того, із винної особи належить
стягнути на користь позивача понесені
витрати в сумі 600 грн. на проведення
оцінки матеріальних збитків.

А тому, загальна сума, що підлягає
стягненню із ОСОБА_4 на відшкодування
ОСОБА_2 заподіяної матеріальної шкоди
становить 2276 грн.

Що стосується немайнової шкоди, то суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про підставність такого
відшкодування, виходячи з положень
ст.1167 ЦК України та з урахуванням
фактичних обставин справи, відповідно
до яких, сам факт ДТП та пошкодження
транспортного засобу позивача, в якому
на момент дорожньої пригоди
знаходились її діти, призвів до її
нервового перенапруження і стресового
стану, душевних переживань і зміні
звичного їй ритму і способу життя. Така
шкода заподіяна з вини ОСОБА_4 та
перебуває в причинно-наслідковому
зв'язку з його неправомірними діями.

В той же час, оскільки негативні
наслідки ДТП є незначними і не призвели
до тривалих моральних страждань і
переживань позивача, колегія суддів
вважає, що визначений судом розмір
відшкодування моральної шкоди слід
зменшити до 1000 грн., що буде належною
сатисфакцією заподіяної позивачу
немайнової шкоди.

Згідно положень ст.261 Закону N1961-IV
моральна шкода відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди у
розмірі 5 відсотків страхової виплати
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується позивачем,
внаслідок вказаного ДТП ні їй ні її
дітям, що перебували в салоні її
автомобіля, внаслідок вказаного ДТП не
було заподіяно шкоди здоров'ю.

З огляду на викладене , страхова
компанія «Наста» не повинна нести
відповідальність за заподіяну ОСОБА_2
моральну шкоду, не пов'язану з
ушкодженням здоров'я, а така підлягає
стягненню лише з винної особи - ОСОБА_4

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є:
неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 18 серпня 2014 року слід
скасувати і ухвалити нове рішення, про
часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України судові витрати, понесені
позивачем при поданні позову
підлягають стягненню на користь ОСОБА_7
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, а саме: із ТДВ СК «Наста» -
витрат на правову допомогу в розмірі 355
грн. та сплачений судовий збір в
розмірі 172,53 грн., а зі ОСОБА_4 витрати на
правову допомогу в розмірі 145 грн. та
сплачений судовий збір в розмірі 70,47
грн..

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 серпня 2014 року про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо
солідарного стягнення матеріальної та
моральної шкоди із ОСОБА_4, ТДВ СК
«Наста» та ОСОБА_6 скасувати і ухвалити
нове рішення, про часткове задоволення
позовних вимог.

Стягнути із Товариства з додатковою
відповідальністю Страхової компанії
"Наста" (м. Київ, вул. Володимирська,
5"б"(або Залізничне шосе, 6), , банк: АТ «ОТП Банк», МФО 300528, р/р
1594) на користь ОСОБА_2 3800 (три
тисячі вісімсот) гривень матеріальної
шкоди.

Стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний
код НОМЕР_6) на користь ОСОБА_2 2276 (дві
тисячі двісті сімдесят шість) грн.
матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної
шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути із Товариства з додатковою
відповідальністю Страхової компанії
"Наста" на користь ОСОБА_2 витрат на
правову допомогу в розмірі 355 грн. та
сплачений судовий збір в розмірі 172,53
грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрат на правову допомогу в розмірі 145
грн. та сплачений судовий збір в
розмірі 70,47 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання цим
рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.