Справа № 740/5647/13-ц Провадження №
22-ц/795/504/2014 Головуючий у I інстанції
-Куровський Ю.В. Доповідач - Боброва І.
О.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Бойко О.В., Шитченко Н.В.,при
секретарі:Зіньковець О.О., за
участю:представників КП «Ніжинське
управління водопровідно -
каналізаційного господарства» -
Шевченка О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 17 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Комунального підприємства «Ніжинське
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про визнання наказів №
226-К, № 228-К незаконними,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 17 січня
2014 року скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 17 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду прийнято з грубим
порушенням норм матеріального права.
Апелянт посилається на те, що його
відсутність на робочому місці визнана
прогулом, що є порушенням трудової
дисципліни, а отже передбачає
застосування санкцій, які визначені
ст.147 КЗпП України. Відібравши письмові
пояснення власник не прийняв рішення
щодо застосування заходу стягнення, а
отже позбавив його як працівника і
частини заробітку і можливості
оскарження таких дій у зв'язку з
відсутністю рішення. Позбавлення таким
чином, як працівника частини заробітку
на підставі актів є грубим порушенням
трудового законодавства. Судом даного
факту до уваги не взято. Також слід
врахувати, що притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників обраних до складу виборних
профспілкових органів допускається
лише за попередньою згодою виборного
профспілкового органу відповідно до
ст.252 КЗпП України. Апелянт являється
головою професійної спілки
працівників КП м. Ніжина.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
11.02.2014 р. поштового відправлення (а.с.131).

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів
щодо незаконності оскаржуваних
наказів.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він ґрунтується на матеріалах
справи та вимогах закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 був
прийнятий на роботу до відповідача
30.03.2011 року на посаду головного
юрисконсульта.

Відповідно до наказу № 226-К від 29.11.2013
року визнано для ОСОБА_6 робочі дні
11.11.2013 року, 12.11.2013 року, 13.11.2013 року,
14.11.2013 року, 15.11.2013 року, 18.11.2013 року,
19.11.2013 року, 20.11.2013 року, 21.11.2013 року,
22.11.2013 року, 25.11.2013 року, 26.11.2013 року,
27.11.2013 року днями прогулів без поважних
причин.

Відповідно до наказу № 228-К від 03.12.2013
року визнано для ОСОБА_6 робочі дні
28.11.2013 року, 29.11.2013 року днями прогулів
без поважних причин.

В зв'язку з даними наказами керівник
підприємства надав вказівку
бухгалтерії підприємства не
нараховувати заробітну плату за години
та дні в які ОСОБА_6 не був присутній на
робочому місці. Питання про стягнення
недоотриманої заробітної плати
позивач в своєму позові не порушує,
тому доводи апелянта з цього приводу,
що викладені в апеляційній скарзі, є
безпідставними.

Статтями 147-149 КЗпП України
визначається порядок можливого, а не
обов'язкового застосування стягнень за
порушення трудової дисципліни. Жодна з
даних норм КЗпП не передбачає
обов'язковості видання власником
підприємства (уповноваженим ним
органом) наказу (розпорядження) про
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності.
Відповідні повноваження є суто
диспозитивними. Стаття 148 КЗпП України
встановлює граничний строк для
застосування дисциплінарного
стягнення, передбачаючи, таким чином, і
можливість незастосування останнього,
у тому числі - обумовлене пропуском
роботодавцем зазначеного у цій статті
строку.

Відповідно до основних положень КЗпП
України та приписів Господарського
кодексу України, дії керівника
відповідача щодо видання оскаржуваних
наказів були вчинені в рамках
управлінських повноважень,
передбачених законом. Отже, зазначені
накази не містять жодних порушень норм
чинного законодавства.

Як під час розгляду справи в суді
першої інстанції, так і під час
апеляційного перегляду справи,
позивачем жодним чином не спростовано
факт власної відсутності на робочому
місці, який безпосередньо обумовив
необхідність видання оскаржуваних
наказів, не наведено жодної правової
норми, яка б визначалася позивачем як
така, що була порушена відповідачем при
виданні оскаржуваних наказів. В свою
чергу відповідач надав копії належно
оформлених актів про відсутність
позивача на робочому місці та письмові
доповідні працівників підприємства,
які в подальшому були опитані в якості
свідків.

Твердження апелянта, що підставою для
скасування судового рішення є
відсутність згоди виборного
профспілкового органу при видачі
відповідачем наказів № 226-К, № 228-К, є
безгрунтовними, оскільки
дисциплінарне стягнення до позивача
застосовано в цих наказах не було.

З огляду на викладене вище, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції.

Апеляційним судом не встановлено таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
що призвели або могли б призвести до
неправильного вирішення спору між
сторонами, або таких, що тягнуть за
собою безумовне скасування судового
рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 17 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: