Золотоніський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4868/14-ц

номер провадження 2/695/1640/14

19 грудня 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді
Таратіна В.О.

при секретарі
Курченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Золотоноша
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
виплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
виплаті аліментів в сумі 31020,48 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
26.08.1995 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 і
прожила з ним до 19.08.1999 року, після чого
вони розлучились. Від шлюбу вони мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після
розлучення залишився проживати з нею.
Рішенням Золотоніського міського суду
від 17.02.1999 року ОСОБА_2 зобов'язаний
виплачувати на її користь аліменти на
утримання дитини у розмірі 14 частки з
усіх видів його заробітку щомісяця.
Відрахування із доходів відповідача на
виплату їй аліментів він робив
нерегулярно за власним бажанням. Суми
виплати були незначні, нерегулярні,
внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість по аліментах на
утримання сина на час повноліття в сумі
31020,48 грн.

Позивач в судовому засіданні на
позовних вимогах наполягала в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
позовна заява не відповідає вимогам
закону, а саме вона не підписана
позивачем та при її подачі не був
сплачений судовий збір. За весь час
стягнення з нього аліментів жодного
разу не приходило повідомлення про
наявність у нього заборгованості в
такому розмірі. У 2013 році на його вимогу
була надана довідка розрахунок старшим
державним виконавцем ВДВС
Золотоніського МРУЮ О.Ю.Міклащук за
період часу з 01.01.2010р. по 01.07.2013р. вказана
заборгованість у розмірі 6231,20 грн. ці
дані повністю не співпадають з тими, що
надані у довідці-розрахунку від 21.10.2014
року за зазначені роки. На протязі 2011-2014
років він сплачував аліменти в розмірі
не меншому, ніж прожитковий мінімум на
дитину відповідного віку. В той же час,
у довідці ВДВС за 2011 рік не зазначена
сплата аліментів за липень в розмірі 366
грн., у 2012 році за липень в розмірі 366
грн. та у 2014 році за лютий місяць
проплата відбулась двічі всього на
суму 800 грн., зазначена тільки один раз в
сумі 400 грн. Сплачувати аліменти в
більшому розмірі він не мав можливості
оскільки в нього інша сім'я та двоє
малолітніх дітей, син ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3

Суд вислухавши думку позивача,
відповідача та дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає до
задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, вбачається, що ОСОБА_3
народився 15.09.1996 року, батьками
зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_2, вбачається, що шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 19.08.1999р.
про що в книзі реєстрації актів про
розірвання шлюбу зроблено запис № 91.

Згідно довідки-розрахунку від 21.10.2014
року за № 870 виданою Відділом державної
виконавчої служби Золотоніського
міськрайонного управління юстиції
заборгованість по аліментах ОСОБА_2
становить 31020,48 грн.

За рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17.02.1999 р. на користь
позивачки стягуються аліменти на
утримання ОСОБА_3 в розмірі 14 частини
усіх доходів (заробітку), щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Вказаний вище спосіб отримання
позивачем аліментів на утримання
дитини є одним із тих способів, який
визначений законом, поряд з яким
існують способи добровільної сплати
аліментів одним із батьків на підставі
укладеного договору або ж відрахування
аліментів із заробітної плати на
підставі заяви одного із батьків.

Водночас Сімейний кодекс України
врегульовує питання стягнення
заборгованості за аліментами лише
статтею 194 цього кодексу, якою
передбачено стягнення аліментів за
минулий час та власне стягнення самої
заборгованості за аліментами.

В такому випадку, ч.3 ст.194 СК України, на
яку посилається і сам позивач у своєму
позові як на єдину підставу
обґрунтування ним заявлених вимог щодо
стягнення заборгованості зі сплати
аліментів, передбачено, що
заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до статті 187
цього Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Однак, ст.187 СК України регулює
правовідносини щодо відрахування
аліментів на дитину за ініціативою
платника та відповідно до якої, один із
батьків може подати заяву за місцем
роботи, місцем виплати пенсії,
стипендії про відрахування аліментів
на дитину з його заробітної плати,
пенсії, стипендії у розмірі та на строк,
які визначені у цій заяві.

Таким чином, ст.194 СК України не містить
правових підстав для стягнення
заборгованості за аліментами,
встановлених на підставі рішення суду,
виконавчий лист за яким був звернений
до примусового виконання. Таких
підстав для стягнення в судовому
порядку заборгованості за аліментами
не містять і інші норми Сімейного
кодексу України або ж інший акт
цивільного законодавства України.

Обґрунтування такої позиції та
фактичних обставин полягає в тому, що
на підставі судового рішення вже
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої дитини щомісячно до
досягнення дитиною повноліття та
виданий виконавчий лист про його
примусове виконання. Виконавчий лист
був звернений до виконання, відкрито
виконавче провадження і державним
виконавцем здійснено розрахунок та
нарахування заборгованості за
виконавчим документом, який виданий на
підставі рішення суду, яким такі
аліменти вже стягнуто.

Узагальнюючи вище викладене
законодавець підійшов до врегулювання
питання стягнення заборгованості за
аліментами, не прийнявши відповідної
норми про стягнення такого боргу, який
виник на підставі судового рішення,
оскільки відбулось би подвійне
стягнення грошових коштів за
аліментами, різниця полягала б лише в
правовому змісту їх значення на різних
етапах їх нарахування та стягнення.

Відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче
провадження» встановлено порядок
стягнення аліментів та у відповідності
до якої саме державний виконавець
визначає розмір заборгованості та у
разі наявності якої понад три місяці,
звертає стягнення на майно боржника.
Тому, за відсутності спеціальної норми
щодо можливості стягнення
заборгованості за аліментами,
положення ст.74 Закону України «Про
виконавче провадження» прямо вказує на
необхідність державному виконавцю
вчиняти виконавчі дії щодо нарахування
та стягнення аліментів в примусовому
порядку і одночасно не встановлює
підстав для стягнення такої
заборгованості в судовому порядку.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Черкаської області
через Золотоніський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
В. О. Таратін