АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2462/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5 Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. УХВАЛА
24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодороги В.
М.суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л.
І. при секретарі Волвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про припинення права на
частку у спільному майні, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
Канівського міськрайонного суду із
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
припинення права на частку у спільному
майні. Свої позовні вимоги мотивує тим,
що позивач та ОСОБА_8 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 1990
року по 27 квітня 2012 року. Від шлюбу
мають дочку - ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно свідоцтва про право власності
на житло № 4382 від 27 лютого 2002 року
кожному зі сторін належить на праві
спільної часткової власності по 1/3
частині квартири АДРЕСА_1. Оскільки
між співвласниками зазначеної
квартири виникали суперечки щодо
порядку користування нею, то в травні
2012 року позивач звернувся в Канівський
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про визначення порядку
користування квартирою. В свою чергу
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали позов до ОСОБА_6
про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності на всю квартиру. За
зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_6 про визначення порядку
користування квартирою, що перебуває у
спільній частковій власності. 28 січня
2013 року Канівський міськрайонний суд
Черкаської області задовольнив позов
ОСОБА_6

11 березня 2013 року Апеляційний суд
Черкаської області, за результатом
розгляду апеляційної скарги
відповідачів, своєю ухвалою залишив
рішення першої інстанції без змін. 17
липня 2013 року Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних та
кримінальних справ касаційну скаргу
представника ОСОБА_8, ОСОБА_9
задовольнив, рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 11 березня 2013 року у частині
задоволення позову ОСОБА_6 про
визначення порядку користування
квартирою та у частині стягнення
судових витрат скасував, ухвалив у цій
частині нове рішення, яким відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визначення порядку
користування квартирою. Позивач
ОСОБА_6, наразі, звернувся до суду з
позовом про припинення права на частку
у спільному майні.

Уточнивши свої позовні вимоги
остаточно просив припинити право
власності ОСОБА_8 на 1,25 кв.м житлової
площі, що складає 5/186 частки квартири
АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_9 на 1,25
кв.м. житлової площі, що складає 5/186
частки квартири АДРЕСА_1.

Згоден сплатити на користь ОСОБА_8
грошову компенсацію за 5/186 частки
квартири АДРЕСА_1 у розмірі 6487,71, які
внесено ним на депозитний рахунок суду
згідно з квитанцією № 3777 від 29 травня
2014 року.

Також згоден сплатити на користь
ОСОБА_9 грошову компенсацію за 5/186
частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 6487,71,
які внесено ним на депозитний рахунок
суду згідно з квитанцією № 3777 від 29
травня 2014 року.

Визнати за ним право власності на 2,5 м.
кв. житлової площі, що складає 10/186
частки квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 1,25 кв.м., що складає
5/186 частки кожній, на підставі
Свідоцтва про право власності на житло
№4382 від 27 лютого 2002 року.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_6
житлову кімнату №3 на плані технічного
паспорта площею 11,8 кв. м.;

- виділити в користування ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 житлову кімнату №2 на плані
технічного паспорта площею 16,1 кв. м. та
лоджію 2,5 кв.м.

- у спільному користуванні залишити:
кухню №4, площею 8,2 кв.м., коридор №1,
площею 11,2 кв.м., ванну кімнату №5 2,6 кв.м.

Стягнути з відповідачів на користь
ОСОБА_6 судові витрати: судовий збір -
243,60 грн. та витрати на проведення
експертизи - 1800 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 серпня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено повністю за
безпідставністю.

Повернено ОСОБА_6 кошти внесені ним на
депозитний рахунок суду згідно
квитанції № 3777 від 29 травня 2014 року в
розмірі 12975,42 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12 серпня 2014 року та
ухвалити нове про задоволення позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах апеляційної скарги
та вимог заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку про
те, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову за
безпідставністю суд першої інстанції
виходив з того, що правовий режим
спільної часткової власності враховує
інтереси всіх її учасників і забороняє
обмеження прав одних учасників за
рахунок інших, тому припинення права
власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 10/186
частин спірної квартири будуть
порушені їх права на забезпечення
житлом та завдадуть їм істотної шкоди,
в той час як позивач у спірній квартирі
не проживає, і йому на праві власності
належить кімната №2 за адресою АДРЕСА_3.

З такими висновками погоджується і
судова колегія виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 27 квітня 2012 року
(а.с.10) шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8,
зареєстрований 03 листопада 1990 року у
відділі актів громадянського стану
Канівського міськвиконкому, актовий
запис № 279 розірвано.

Сторонам: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
згідно свідоцтва про право власності
на житло № 4382 ви 27 лютого 2002 року
(а.с.8), належить на праві спільної
часткової власності по 1/3 частині
кожному квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається з плану спірної квартири,
вона є двокімнатною і складається із
двох кімнат. Житлова площа 27,9 кв.м., що
складається з: 1- а кімната № 2 площею 16,1
кв.м., 2-а кімната № З площею 11,8 кв.м.
Підсобна площа: кухня № 4 площею 8,2 кв.м.,
коридору № 1 площею 11,2 кв.м., туалет -№ 6
площею 1,3 кв.м., ванної кімнати № 5
площею 2,6 кв.м., крім того квартира
обладнана лоджією 2,5 кв.м.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи № 08-14
від 26 травня 2014 (а.с.119-136) виділ в натурі
1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_6 на час проведення
експертизи неможливо. Встановити
порядок користування квартирою трьома
співвласниками на час проведення
експертизи неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Ч.1 ст. 357 ЦК України встановлено, що
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом. З
матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 сторонам належить на
праві спільної часткової власності, а
саме по 1/3 частині кожному.

Згідно ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

В ст. 47 Конституції України закріплено,
що ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше, як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 365 ЦК право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

ОСОБА_6, згідно квитанції №3777 від 29
травня 2014 року (а.с. 151), вніс на
депозитний рахунок суду компенсацію
вартості 10/186 частин спірної квартири,
яка згідно експертизи становить 12975,42
грн.

Із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що
припинення права особи на частку у
спільному майні допускається за
наявності будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК,
але за умови, що таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди,
яка може бути завдана співвласнику та
членам його сім'ї, вирішується в
кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи та
особливостей об'єкта, який є спільним
майном.

Проте позивач не надав жодних доказів
на підтвердження ні однієї із
вищезазначених підстав, а посилання на
ту обставину, що частка, яку він має
бажання викупити, а саме по 5/186 частин є
незначною не заслуговує на увагу,
оскільки сторони мають рівні частки, а
5/186 є частиною від 1/3 частини квартири.
Тобто позивач прагне збільшити свою
частку за рахунок зменшення часток
відповідачів.

Із змісту заперечення ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
як на позовну заяву, так і на апеляційну
скаргу, вбачається, жодна із них не
бажає щоб було припинене її право
власності та зазначають, що такі дії
порушують їх права на єдине житло та
завдасть істотної шкоди їх інтересам, а
ОСОБА_6 має інше житло, а саме кімната №2
за адресою АДРЕСА_3, яка згідно копії
свідоцтва № 77-АН 419749 належить йому на
праві власності.

Так як ст. 361 ЦК України співвласник має
право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності.

Згідно ч. 3 т. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У січні 2013 року ОСОБА_6 вже звертався з
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 з позовом про
визначення порядку користування
квартирою, позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9
подали позов до ОСОБА_6 про припинення
права на частку у спільному майні та
визнання права власності на всю
квартиру, за зустрічним позовом ОСОБА_8,
ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визначення
порядку користування квартирою, що
перебуває у спільній частковій
власності. 28 січня 2013 року Канівський
міськрайонний суд Черкаської області
задовольнив позов ОСОБА_6(а.с.15).

11 березня 2013 року Апеляційний суд
Черкаської області, за результатом
розгляду апеляційної скарги
відповідачів, своєю ухвалою (а.с. 6-7)
залишив рішення першої інстанції без
змін. Рішенням від17 липня 2013 року
(а.с.18-19), Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ касаційну скаргу
представника ОСОБА_8, ОСОБА_9
задовольнив, рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 11 березня 2013 року у частині
задоволення позову ОСОБА_6 про
визначення порядку користування
квартирою та у частині стягнення
судових витрат скасував, ухвалив у цій
частині нове рішення, яким відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визначення порядку
користування квартирою. Квартира
АДРЕСА_1 складається із двох жилих
кімнат площами 16, 1 кв.м. та 11, 8 кв. м.,
тобто, на кожного із власників припадає
9,3 кв.м. жилої площі. Зазначив, що
порядок користування, який позивач
просить встановити, про виділення йому
кімнати площею 11,8 кв.м. не відповідає
його частці у власності на спірну
квартиру, а тому не може бути
встановлений судом, оскільки ОСОБА_6
просить виділити йому у користування
житлову площу більше, ніж площа, якій
відповідає його 1/3 частці. Встановлення
запропонованого позивачем порядку
користування квартирою значно
обмежить право користування
відповідачів як власників 2/3 частин
квартири.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та доказам, які містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи зазначені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, є обґрунтованим і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про припинення права на
частку у спільному майні залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий :

Судді :