Справа № 2/326/15/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014р.

м.Приморськ

Приморський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Донєвій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання
договору найму (оренди) житла та
виселення,

встановив:

Позивачка 15.11.2013р. звернулася до суду з
позовом, який було уточнено під час
підготовки (а.с. 31-33), та в самому
судовому засіданні, та просить
розірвати договір найму (оренди)
житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1
та ОСОБА_4 і ОСОБА_5; виселити
відповідачів з вказаного будинку без
надання іншого житла; зняти їх з
реєстрації за цією адресою.

В суді позивачка та її представник
просять задовольнити позов, вказуючи
що відповідачі проживають в її будинку
та не платять їй орендну плату, окрім
того, їй потрібен цей будинок для
проживання особисто, так як свій
будинок по АДРЕСА_2 вона бажає продати,
так як він викликає неприємні спогади
про померлих близьких. Спираються на
вимоги ст. 168 ЖК.

Представник відповідача ОСОБА_4
заперечує тим, що не доведено таких
підстав, наданий до суду попередній
договір про продаж будинку не є
нотаріально оформленим, тобто є
нікчемним.

Відповідач ОСОБА_5 був належно
повідомлений про час розгляду справи,
неодноразово викликався до суду,
жодного разу не приходив, то ж суд
вирішує справу в його відсутності.

Оцінюючи докази по справі, суд прийшов
до наступних висновків.

Так, спірні правовідносини між цими
сторонами, щодо проживання у вказаному
будинку, точаться багато років і були
під різними кутами зору предметом
розгляду судів різних інстанцій.
Всього по справі є 2 остаточних рішення,
факти з яких, суд сприймає як такі що не
потребують доведенню, відповідно до ст.
61 ч.3 ЦПК.

Так, з ухвал апеляційного суду
Запорізької області від 19.06.07р. та
28.05.10р. вбачається, що ОСОБА_1 13.08.2003р.
купила у ліквідкомісії РКП «Ударники
моря» житловий будинок АДРЕСА_1. На той
час, з 1988р., в цьому будинку проживали
члени родини ОСОБА_4 на праві
безстрокового найму житла, та на умовах
Типового договору найму житла, що діяв
на той час. У задоволенні позову ОСОБА_1
про зобов'язання відповідачів укласти
з нею договір оренди житла на інших
умовах, а до того, про їх виселення як
осіб що перешкоджають реалізації права
власності - відмовлено. Проте визнано,
що ОСОБА_1 за ст.170 ЖК, та ст.814 ЦК - набула
прав та обов'язків наймодавця на
вказане житлове приміщення за
укладеним в 1988р. безстроковим
договором найму (а.с. 8-9,24-25).

Вказані обставини є актуальними і на
час розгляду справи, та
підтверджуються доданими до справи
документами: витягом з Реєстру прав на
нерухоме майно, за яким ОСОБА_1 є
власником будинку по АДРЕСА_1 з 29.08.03р.
(а.с. 7); довідкою з місця проживання за
якою по АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 (а.с. 15); копією з домової
книги, що надано ОСОБА_1, та іншою
домовою книгою, що оглянуто в судовому
засіданні, яку надано представником
відповідача, з яких також вбачається:
що сторони є зареєстрованими по
вказаній адресі ( а.с. 55-56).

Крім того, на підставі інших доказів
вбачається наступне. ОСОБА_1 перебуває
на «Д» обліку Приморської ЦРЛ з
гіпертонічною хворобою ( а.с. 16).
Нотаріально ОСОБА_1 10.11.12р. попередила
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про намір розірвати
договір найму житла ( а.с. 17). За рішенням
Приморської міськради від 08.10.10р. № 2,
ОСОБА_1 надано у власність земельну
ділянку площею 0,06 га. по АДРЕСА_1 для
обслуговування та будівництва
житлового будинку (а.с. 57-58). Надано
копію попереднього договору про намір
ОСОБА_1 продати, а ОСОБА_6 - купити,
житловий будинок в АДРЕСА_2. Проте суд
не може визнати його як доказ з огляду
на ст.59 ЦПК, так як доказ є недопустимим,
тому що угода є нікчемною за ст.215 ЦК,
так як за ст.209 ЦК така угода підлягає
нотаріальному посвідченню, яке
відсутнє ( а.с. 70).

За постановою Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.85р.
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» в п. 23
визначено лише те, що укладений на
невизначений строк договір найму
жилого приміщення може бути
розірваний за вимогою наймодавця із
зазначених вище підстав (ст.165 ЖК), а
також, якщо жиле приміщення, займане
наймачем, необхідне для проживання
йому і членам його сім'ї і наймач був
попереджений про наступне розірвання
договору не менше ніж за три місяці
(ст.168 ЖК).

То ж, суд вбачає, до виниклих спірних
правовідносин можливо застосування
саме норми ст.168 ЖК.

Оцінюючи чи доведені підстави позову -
необхідність будинку де проживають
відповідачі, для проживання позивачки,
суд враховує наступне.

У ОСОБА_1 є інше житло - будинок АДРЕСА_2,
що ніким не оспорено, та було предметом
судових рішень в 2007р. (а.с. 8-9). Не
доведено, що цей будинок не відповідає
вимогам для проживання 1-ї особи.
Бажання позбутись його у позивачки не
доведено належним чином, та і при
наявності такого бажання, це не може
слугувати підставою для застосування
ст.168 ЖК, так як вказаний будинок
розташований також в м.Приморську, не є
значно гіршим від будинку по АДРЕСА_1,
позивачка не перебуває на обліку осіб,
які потребують поліпшення житлових
умов. То ж в неї не виникло обставин, яки
б свідчили про необхідність вселення
до будинку, який займають відповідачі
на законних підставах. Тому, для
розірвання безстрокового договору
найму між сторонами - підстав не
вбачається.

Щодо пояснень позивачки, що їй не
платять відповідачі гроші за найм
житла, то ці обставини також не
доведені належними доказами, зокрема
письмовим договором між сторонами, де б
було передбачено виплату таких сум.
Натомість, за приведеними вище
судовими рішеннями вбачається, що суд
не підтримав укладення між сторонами
такої угоди, та найм відбувається на
підстави типового договору найму
житла, що існував на 1988р., де не вказано
про конкретну суму сплати за найм
житла, його власнику. То ж і ці
обставини суду позивачем - не доведені.

Таким чином не вбачається і підстав для
виселення відповідачів і зняття їх з
реєстрації місця проживання, так як
застосування цих вимог, є лише
наслідком розірвання договору найму.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позов не може бути
задоволено зі змісту вимог ст.214 ч.1 п.1
ЦПК, через відсутність належних
доказів тим обставинам, які викладено у
позові.

За ст.88 ЦПК, суд не відшкодовує суму
судових витрат, які поніс позивач у
сумі судового збору 229,40 грн. (а.с. 2).

Керуючись ст.168 ЖК, ст.ст. 7, 8, 10, 209, 214, 215
ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 - відмовити, за
недоведеністю підстав позовних вимог.

Копію рішення надіслати відповідачам.

Оскаржити рішення можливо в 10 діб до
апеляційного суду Запорізької області.

Повний текст рішення виготовлено -
20.02.2014р.

Суддя
Р.Л.
Булашев

Копія вірна: суддя
Р.Л.
Булашев

20.02.2014