У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
академіка В.Лазаряна на дії Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровський національний
університет залізничного транспорту
академіка В.Лазаряна звернувся до суду
зі скаргою на дії державного виконавця
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Лижника С.О. В обґрунтування своєї
скарги заявник посилається на те, що 21
листопада 2013 року державним виконавцем
Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ було
винесено постанову ВП № 40817658 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження в зв'язку з тим, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження» та п. 3.3 «Інструкції з
організації примусового виконання
рішень», а саме відсутній
реєстраційний номер облікової картки
платника податків боржника, що
унеможливлює примусове виконання
рішення суду. Вказану постанову
заявник вважає не законною та
необґрунтованою, порушує права
університету, а тому просить постанову
ВП № 40817658 про відмову у відкритті
виконавчого провадження визнати
неправомірною та скасувати її;
зобов'язати державного виконавця
відкрити виконавче провадження за
виконавчим листом Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна
заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг у розмірі 1
738, 32 грн. та судовий збір у розмірі 172, 48
грн.; зобов'язати державного виконавця
повідомити про виконання ухвали суд та
заявника не пізніше ніж у місячний
строк з дня одержання ухвали суду;
звільнити Дніпропетровський
національний університет залізничного
транспорту академіка В.Лазаряна від
сплати судового збору.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав свої вимоги
стосовно незаконних дій державного
виконавця та просив визнати їх
неправомірними, скасувати постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов'язати державного
виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ
відкрити виконавче провадження.

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Лижник С.О. в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення скарги та пояснив, що
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження винесена
згідно діючого законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження, суд
вважає їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ. Про подання
скарги суд повідомляє відповідний
відділ державної виконавчої служби не
пізніше наступного дня після прийняття
її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24.03.1998 року №
202/98-ВР встановлено, що Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено
правову основу діяльності державної
виконавчої служби, відповідно до якої,
правова основа діяльності державної
виконавчої служби становить
Конституція України, цей Закон, інші
закони та нормативно-правові акти, що
прийняті на їх виконання.

Вимогами ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання
рішень судів визначає Закон України
«Про виконавче провадження» (в
редакції Закону, який діяв на час
проведення спірних виконавчих дій) від
21.04.1999 року № 606-ХІУ, «Інструкцією про
проведення виконавчих дій»,
затвердженої Наказом Мінюсту № 115/5 від
22.09.2003року в редакції наказу №40/5 від
21.04.2005 року та інші нормативно-правові
акти.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі документи якими серед іншого
є - виконавчі листи.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2012
року позовні вимоги
Дніпропетровського національного
університету залізного транспорту
імені академіка В. Лазаряна -
задоволені частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
Дніпропетровського національного
університету залізного транспорту
імені академіка В. Лазаряна
заборгованість в розмірі 1 738, 32 грн. та
сплачений судовий збір в розмірі 172, 48
грн. з кожного. В іншій частині позовних
вимог Дніпропетровського
національного університету залізного
транспорту імені академіка В. Лазаряна
відмовлено. В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
відмовлено. Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2013 року вказане рішення
залишено без змін.

06 листопада 2013 року представником
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна було
отримано виконавчий лист по справі №
412/13137/2012 про стягнення на користь
університету з ОСОБА_3, який проживає за
адресою АДРЕСА_1 заборгованості по
оплаті житлово-комунальних послуг в
розмірі 1738, 32 грн. та судового збору в
сумі 172,48 грн.

19 листопада 2013 року Дніпропетровський
національний університет залізничного
транспорту імені академіка В. Лазаряна
разом з виконавчим документом, до
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ подано заяву про стягнення з
ОСОБА_3, який проживає за адресою
АДРЕСА_1 заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг в розмірі
1738, 32 грн. та судового збору в сумі 172,48
грн.

21 листопада 2013 року Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Так, відповідно ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець на протязі трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, та не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження заява Дніпропетровський
національний університет залізничного
транспорту імені академіка В. Лазаряна
до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ була подана разом з виконавчим
листом 19 листопада 2013 року, постанова
про відмову у відкритті виконавчого
провадження винесена 21 листопада 2013
року. В матеріалах виконавчого
провадження відсутні дані про
отримання Дніпропетровським
національним університетом
залізничного транспорту імені
академіка В. Лазаряна вказаної
постанови.

Підставою відмови у відкриті
виконавчого провадження є
невідповідність виконавчого листа
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме в
виконавчому листі не вказано
реєстраційний номер облікової картки
платника податків та відсутня дата
народження боржника.

Відповідно ч.1 ст. 369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Оскільки в матеріалах цивільної справи
№ 412/13137/2012, 2/412/5070/201 за позовом
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та
по зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна про
спонукання вчинити певні дії
відсутній реєстраційний номер
облікової картки платника податків та
дата народження боржника, то вони не
були вказані у виконавчому листі,
виданого Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська. Окрім того діючим
ЦПК України не передбачено
обов'язкового зазначення
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків в рішеннях
суду, на підставі яких видається
виконавчий лист.

Разом з тим, нормами ст. 119 ЦПК України
передбачені вимоги щодо форми і змісту
позовної заяви. Зазначені норми не
містять вимог щодо наявності у
позовній заяві інформації про
реєстраційний номер облікової картки
платника податків, та дату народження
осіб, які беруть участь у справі.

Вимоги щодо наявності у виконавчих
документах реєстраційного номеру
облікової картки платника податків
передбачені ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження» із змінами внесеними ЗУ
від 04 липня 2012 року № 5037-VІ.

Відповідно до ч.70.15 ст. 70 Податкового
кодексу України інформація про
реєстраційний номер облікової картки
платника податків є інформацією з
обмеженим доступом, а тому може бути
витребувана виключно на підставі
закону. Положення про конфіденційність
даних щодо реєстраційного номеру
облікової картки платника податків
узгоджується також із ч.10 ст. 2 ЗУ «Про
захист персональних даних», ч.1 ст. 11
«Про інформацію».

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець з метою захисту інтересів
стягувача може самостійно одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.
Тобто, у разі не зазначення
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків у рішенні
суду, відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець може самостійно звернутися
до відповідного органу державної
податкової служби із запитом про
витребування довідки про
реєстраційний номер облікової картки
платника податків.

Відповідно ч. 5 ст. 124 Конституції
України - судові рішення ухвалюються
судами Іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконання на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких видана
Верховною Радою України, - і за її
межами.

Згідно ст. 58 Конституції України -
закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи. Це
означає, що вони поширюють свою дію
тільки на ті відносини, які виникли
після набуття законами чи іншими
нормативно - правовими актами чинності.
Дію нормативно - правового акту в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший нормативно -
правовий акт під час дії якого вони
настали або мали місце.

Відповідно ст. 5 ЦК України актами
цивільного законодавства регулюються
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Якщо цивільні відносини
виникли раніше і регулювалися актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав
та обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності. Тобто, якщо акт
цивільного законодавства, що
врегулював цивільні відносини, втратив
чинність, новий нормативно - правовий
акт з моменту набрання ним чинності
застосовується до юридичних фактів
цивільного права та проводжуваних ними
цивільних прав і обов'язків .

Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи викладені обставини,
оцінюючи всі письмові докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
заявника є обґрунтованими, доведеними,
а тому підлягають задоволенню
частково.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати
пов'язанні з розглядом скарги,
покладаються судом на відділ державної
виконавчої служби, якщо було
поставлено ухвалу про задоволення
скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту академіка
В.Лазаряна на дії Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - задовольнити
частково.

Постанову державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Лижника
Сергія Олеговича про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
21 листопада 2013 року, щодо стягнення з
ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту академіка
В.Лазаряна заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг у розмірі 1
738 грн. 32 коп. та судового збору в
розмірі 17 грн. 48 коп. - скасувати.

Зобов'язати Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровськ
грн.. ого міського управління юстиції
прийняти до виконання виконавчий лист
щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
академіка В.Лазаряна заборгованість по
оплаті житлово-комунальних послуг у
розмірі 1 738 грн. 32 коп. та судового збору
в розмірі 17 грн. 48 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Судові витрати по справі в розмірі 121
грн. 80 коп. покласти на Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

Ухвала суду може бути оскаржена через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя
С.О.Демидова