АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/5152/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2456/К/14
суддя: Тимошенко Т.І.
Категорія - 26 (І) Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної смертю працівника
внаслідок професійного захворювання, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Літовченко
Тетяна Миколаївна

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної смертю працівника
внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що її батько ОСОБА_6 працюючи
у відповідача в період з жовтня 1967 року
по травень 1997 року в шкідливих умовах
праці отримав професійне захворювання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Висновком
експертної комісії Комунального
закладу «Обласний центр медичної
соціальної експертизи» від 10.04.2009 року
встановлено причинний зв'язок смерті
батька позивача з встановленим йому за
життя професійним захворюванням.

ОСОБА_3 вважає, що смертю батька від
отриманого ним професійного
захворювання, їй завдано моральну
шкоду, а тому просила стягнути на її
користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» 220
000,00 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року,
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 20 000 грн. без урахування
утримання податку з доходів фізичних
осіб. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її
позовних вимог. Зокрема судом було
застосовано норми ст. 1168 ЦК України, які
не підлягають застосуванню, оскільки
професійне захворювання ОСОБА_6 було
виявлено у 1996 році і виникло до
набрання чинності ЦК України 2003 року.
Підстави для відшкодування моральної
шкоди позивачу відсутні, оскільки нею
не надано доказів на підтвердження
факту проживання з померлим однією
сім'єю. Судом не враховано, що
спричинення моральної шкоди має
доводитись відповідними висновками
медичних установ, яких позивач не
надала. Крім того, відсутня вина з боку
ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо
виникнення у ОСОБА_6 професійного
захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» - Літовченко Т.М.,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги та просила її задовольнити,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
який заперечував проти апеляційної
скарги, посилаючись на законність і
обґрунтованість рішення суду та
просив її відхилити, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заявлених позовних вимог
колегія суддів, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що позивач ОСОБА_3,
відповідно до свідоцтва про
народження, є донькою ОСОБА_6 (а.с.10)

В період з жовтня 1967 року по травень 1997
року батько позивача ОСОБА_6, працював
на шахті «ім. Гвардійська» ПО
«Кривбасруда» (на теперішній час ПАТ
«Кривбасзалізрудком») електрослюсарем
та бурильником. (а.с.7-9)

У зв'язку з тривалою працею в умовах
впливу шкідливих факторів у батька
позивача виникло захворювання -
пиловий бронхіт 1 ст. з бронхосистичним
синдромом, емфізема легенів 1 ступеню,
яке за результатами розслідування було
визнано професійним захворюванням.

Відповідно до Акту розслідування
професійного захворювання від 26.01.1996
року причиною виникнення професійного
захворювання у батька позивача було
визнано його роботу протягом 18 років 5
місяців в умовах тривалого впливу
шкідливих факторів, зокрема пилу та
шуму, рівень яких перевищував гранично
- допустиму концентрацію, які виникли у
зв'язку з не виконанням керівництвом
відповідача вимог в частині створення
на робочих місцях належних, безпечних і
здорових умов праці, відповідно до
вимог нормативних актів з охорони
праці. (а.с.4-5)

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_7 -
ОСОБА_6 помер. (а.с.3)

Висновком експертної комісії
Комунального закладу «Обласний центр
медичної соціальної експертизи»
головного управління охорони здоров'я
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації № 19 від 10.04.2009 року
встановлено причинний зв'язок смерті
батька позивача ОСОБА_6 зі встановленим
йому за життя професійним
захворюванням, що підтверджується
довідкою серії ДНА-03 № 000264 від 10.04.2009
року. (а.с.6)

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив із того, що смертю
від професійного захворювання ОСОБА_6,
яке було спричинене незабезпеченням
відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком»
безпечних та нешкідливих умов праці,
позивачу була завдана моральна шкода,
яка підлягає відшкодуванню на підставі
ч.2 ст. 1168 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи.
Відшкодовується її чоловіку (дружині),
батькам (усиновлювачам), дітям
(усиновленим), а також особам, які
проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку з між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Право кожного на належні, безпечні і
здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43
Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми
закону, вбачається, що право на
відшкодування моральної шкоди
чоловікові, дружині, батькам, дітям, а
також особам, які проживали з померлим
однією сім'єю виникає у разі, якщо
встановлено причинний зв'язок між
смертю фізичної особи та ушкодженням
здоров'я на виробництві.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6
Відповідно до довідки КУ «Обласний
центр медико-соціальної експертизи»
від 10.04.2009 року встановлено причинний
зв'язок між смертю ОСОБА_6 з
встановленим йому професійним
захворюванням.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про
страхові виплати), визначено, що саме
право громадян на відшкодування
моральної шкоди не порушено, оскільки
ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та
ст. 1167 ЦК України (для членів сімей
потерпілих) їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та
враховуючи, що актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 26 січня 1996 року визначено, що ОСОБА_6
отримав професійне захворювання у
зв'язку з незабезпеченням йому
відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком»
безпечних та нешкідливих умов праці,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач є особою, що несе
відповідальність по відшкодуванню
моральної шкоди позивачеві - дочці
померлого, і її позов підлягає
задоволенню. Тому доводи відповідача
про відсутність його вини у
спричиненні моральної шкоди позивачу
колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про те, що судом
було помилково застосовано норми ст. 1168
ЦК України, оскільки професійне
захворювання ОСОБА_6 було виявлено у 1996
році і виникло до набрання чинності ЦК
України 2003 року виходячи з наступного.

Встановлення професійного
захворювання ОСОБА_6 відповідно до акту
розслідування хронічного професійного
захворювання від 26 січня 1996 року є
підставою для відшкодування моральної
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я
фізичній особі.

Однак, позивач ОСОБА_3 ставить питання
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної членам сім'ї смертю
фізичної особи, тому право на
відшкодування зазначеної шкоди
виникло у позивача з моменту смерті її
батька ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто вже після 1
січня 2004 року - дати набрання чинності
Цивільним кодексом України, а саме
частини 2 статті 1168 ЦК України, яка
передбачає відшкодування моральної
шкоди завданої смертю фізичної особи
членам її сім'ї. Тому судом було вірно
визначено правову норму, яка підлягає
застосуванню до правовідносин, що
склались між сторонами.

Не заслуговують на увагу посилання ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на те, що
правових підстав для відшкодування
моральної шкоди не має, оскільки
позивачем не доведено факту проживання
з померлим однією сім'єю, так як
відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
дітям, а позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6
Факт спільного проживання разом з
померлим не є обов'язковим при
вирішенні питання про відшкодуванням
моральної шкоди завданою смертю саме
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим).

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку зі смертю батька від
професійного захворювання був
встановлений під час судового
розгляду. Так, позивач втратила рідну
людину, тому постійно перебуває у
напруженому психічному стані, адже
думки про смерть батька не залишають
її до теперішнього часу. Отже, смерть
батька вимагає від неї додаткових
зусиль на організацію свого життя.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про те, що в
даному випадку тільки на органи
відповідних медичних установ (органи
МСЕК) покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу, колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_3 в наслідок смерті її батька,
моральної шкоди й без висновку МСЕК.

Колегія суддів погоджується з розміром
моральної шкоди, так суд першої
інстанції в повній мірі враховував
глибину душевних страждань позивача,
те, що ці страждання у неї довічні,
ступінь вини відповідача у
встановленні померлому ОСОБА_6
професійного захворювання та
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між професійним захворюванням
та смертю ОСОБА_6, а також виходив з
засад розумності, виваженості та
справедливості, що узгоджується з
роз'ясненнями, які містяться у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4, де вказано, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Інші доводи представника відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці та спростовуються
вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 308, ст.ст. 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: