АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-571/14
Головуючий у 1-й інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду міста Києва від 08 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 і просив поділити майно, набуте
за час шлюбу з відповідачкою, виділивши
йому квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 52,90 кв.м., відповідачці виділити
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 60,40
кв.м в м.Києві.

Зазначав, що вказане майно було
придбано подружжям в період шлюбу, а
отже є їх спільним сумісним майном.
Оскільки квартири є практично
рівнозначними у своїй вартості, просив
виділити кожному з подружжя цілу
квартиру.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 08 жовтня 2013 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 просить скасувати
зазначене рішення суду та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неповне з»ясування
судом обставин справи та порушення
норм матеріального й процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
доводів і підстав.

Представник відповідачки проти
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що громадянин США
ОСОБА_2 та громадянка України ОСОБА_3 08
квітня 2002 року уклали шлюб в м.
Баррінгтон Штат Нью-Гемпшир, США.

На підставі свідоцтв про право на
спадщину за заповітом відповідачка
ОСОБА_3 02 червня 2006 року отримала у
спадок після померлої матері, ОСОБА_5,
інвестиційну суму у розмірі 300 831,66грн.,
без ПДВ, згідно інвестиційного
договору №086/11/Щ32/ФК від 18 листопада 2003
року про інвестування у житлове
будівництво та грошову суму в розмірі
334 367,50грн. без ПДВ згідно з Генеральною
Угодою №159/1-Ф-7-9 ЛУБ від 15 червня 2004
року, що належали померлій.

Предметом вказаних інвестиційних
договорів визначено фінансування
будівництва нерухомого майна в м.
Києві, відповідно: квартири АДРЕСА_1
блок "Г" та квартири в будинку АДРЕСА_2.

31 січня 2007 року та 26 жовтня 2009 року
Головним управлінням житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) на
ім.»я відповідачки видані свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 57 Сімейного кодексу
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є, зокрема, майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування;

В судовому засіданні встановлено, що
спірне майно було набуто відповідачкою
ОСОБА_3 в період шлюбу, але в порядку
спадкування, а тому є її особистою
приватною власністю.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України,
розгляд і вирішення цивільних справ у
судах проводиться на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Позивачем не надано суду будь-яких
переконливих доказів, які б свідчили
про те, що вказані квартири набуті за
спільні кошти подружжя і є спільним
майном подружжя.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для поділу майна, обґрунтовано
відмовивши в позові та скасувавши
вжиті заходи забезпечення даного
позову.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що спірні квартири були придбані за
рахунок сімейних коштів подружжя, які
відповідачка від імені позивача
перераховувала з США в Україну для
внесення інвестицій по вказаних
інвестиційних договорах, не
заслуговують на увагу, оскільки в
справі відсутні будь-які докази, які б
підтверджували перерахування коштів
та внесення їх як інвестиції на
будівництво спірних квартир.

Окрім того, дані доводи представника
позивача спростовуються:
інвестиційним договором №086/11/Щ 32/ФК
від 18.11.2003 р., згідно з яким мати
відповідачки, ОСОБА_5, є інвестором
квартири АДРЕСА_1, блок «Г»., та угодою
від 15.06.2004 р., на підставі якої мати
відповідачки придбала всі права та
обов»язки за Генеральною угодою про
дольову участь у будівництві від 15.06.2004
р. №159/1-І-7-9ЛУБ, предметом якої є участь
у будівництві квартири в будинку
АДРЕСА_2.

Вказані договори є чинними.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 08 жовтня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді