Справа № 444/3017/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5993/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.,

з участю представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
третьої особи ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6, третьої особи
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_8 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
03 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до Новокам"янської сільської
ради, виконкому Новокам"янської
сільської ради, ОСОБА_3, з участю
третьої особи без заявлення
самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання
недійсним та скасування рішення
Новокам"янської сільської ради від
20.01.2004 року № 4 "Про оформлення права
власності на житловий будинок ОСОБА_9",
визнання недійсним та скасування
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, визнання права
власності на житловий будинок, -

встановила:

Позивач ОСОБА_8 в жовтні 2013 року
звернулась в суд з позовом до
Новокам"янської сільської ради,
виконкому Новокам"янської сільської
ради, ОСОБА_3, з участю третьої особи без
заявлення самостійних вимог ОСОБА_10, з
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 10.02.2014 року просила
суд визнати дії Новокам"янської
сільської ради Жовківського району при
перезакладці по господарських книг за
1980-2005 роки протиправними, визнати
записи в по господарських книгах
недійсними, зобов»язати Новокам"янську
сільську раду Жовківського району
провести перезакладку по
господарських книг та внести зміни до
особових рахунків, визнати тлумачення
заповіту ОСОБА_11, складеного та
посвідченого 24.04.1992 року недійсним щодо
набуття права власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року,
визнати недійсним право власності на
житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_11,
визнати недійсним та скасувати рішення
Новокам"янської сільської ради від
20.01.2004 року № 4 "Про оформлення права
власності на житловий будинок ОСОБА_9",
визнати недійсним та скасувати
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, визнати право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 2-5, 208-210).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона народилась 01.03.1952 р. і прожила
разом з батьками в АДРЕСА_1.

Батько ОСОБА_12 помер 1977 р., матір ОСОБА_13
померла 1979 р., брат ОСОБА_14 виписався з
господарства у 1974 р., сестра ОСОБА_5 у 1966
році. Позивач ОСОБА_8 виписалась з
господарства у 1988 р., однак зв'язків з
господарством не розривала.
Господарство належало до суспільної
групи колгоспного двору.

Проживала в спірному господарстві і
тільки тимчасово вибула для проживання
з сім»єю в м. Червоноград. Дозволяючи
проживати ОСОБА_11 в спірному
господарстві керувалась нормами
добросусідства, при цьому дозволу на
реєстрацію останньої вона не надавала.
Вважає, що записи в по господарських
книгах є неправомірними, які привели до
незаконних рішень Новокам»янської
сільської ради про визнання права
власності на будинок за ОСОБА_3

Оскаржуваним рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
03 липня 2014 року позов задоволено
частково.

У позовних вимогах щодо визнання дій
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району при перезакладці
погосподарських книг за 1980-2005 роки
протиправними та незаконними -
відмовлено.

У позовних вимогах щодо визнання
записів в господарських книгах
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за:

- 1980-1982 роки, особовий рахунок НОМЕР_1,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників» -
недійсними;

- 1983-1985 роки, особовий рахунок НОМЕР_1,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників» -
недійсними;

- 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_2,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників» -
недійсними;

- 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_3,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників» -
недійсними;

- 1996-2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_4,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників» -
недійсними - відмовлено.

У позовних вимогах щодо визнання
записів в господарських книгах
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за:

- 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_2
щодо внесення ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15,
1948 р.н., ОСОБА_16, 1985 р.н. - недійсними;

- з 01.01.1990 року закрити особовий рахунок
НОМЕР_2;

- 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_3
щодо внесення ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15,
1948 р.н., ОСОБА_16, 1985 р.н. - недійсними,
особовий рахунок закрити та припинити
його дію;

- 1996-2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_4,
щодо внесення ОСОБА_11, 1905 р.н. -
недійсними, закрити та припинити його
дію;

- 2001-2005 роки особовий рахунок 423 щодо
внесення ОСОБА_17, 1981 р.н. - недійсним та
припинити його дію - відмовлено.

У позовних вимогах щодо визнання
запису внесеного в господарську книгу
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за:

1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_3,
щодо внесення запису в графі «Відмітка
про членів сім'ї, які вибули із
господарства (вказати місяць, рік, і
причину вибуття)» - вибула під № НОМЕР_2,
недійсним - відмовлено.

У позовних вимогах щодо зобов'язання
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району провести
перезакладку вищезгаданих
погосподарських книг та внести зміни
до наведених особових рахунків -
відмовлено.

У позовних вимогах щодо визнання
тлумачення заповіту ОСОБА_11 складеного
та посвідченого 24.04.1992 року,
зареєстрованого за № 7 у
Новокам'янській сільській раді, щодо
набуття права власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року,
неправомірним, таким що не відповідає
нормам законодавства - відмовлено.

Визнано недійсним та скасовано рішення
виконавчого комітету Новокам»янської
сільської ради від 20 січня 2004 року № 4
«Про оформлення права власності на
житловий будинок ОСОБА_9».

Визнано недійсним та скасовано
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно видане виконкомом
Новокам'янської сільської ради 11 січня
2005 року на будинок, який зареєстрований
на праві власності за ОСОБА_9 та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У позовних вимогах щодо визнання права
власності на житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за ОСОБА_8 - відмовлено.

Стягнуто з Новокам"янської сільської
ради, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 судовий
збір в розмірі 229,41 грн.

Ухвалою Жовківського районного суду
Львівської області від 04 серпня 2014 року
внесено виправлення в повний текст
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 03 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_8 до
Новокам"янської сільської ради,
виконкому Новокам"янської сільської
ради, ОСОБА_3, з участю третьої особи без
заявлення самостійних вимог ОСОБА_10
про визнання недійсним та скасування
рішення Новокам"янської сільської ради
від 20.01.2004 року № 4 "Про оформлення
права власності на житловий будинок
ОСОБА_9", визнання недійсним та
скасування Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, визнання
права власності на житловий будинок.

На сторінці першій в першому абзаці
рішення виправлено дату прийняття
рішення з « 09 липня 2014 року», вказавши «
03 липня 2014 року».

Рішення суду оскаржили представник
ОСОБА_8 - ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_2 зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Вважає, що позивач ОСОБА_8 в силу чинних
на час виникнення спірних
правовідносин норм цивільного
законодавства прийняла спадщину після
смерті мами, оскільки згідно довідки
виконкому сільської ради від 14.11.2013 №
1199 та записів по господарської книги
проживала з мамою ОСОБА_13 до дня її
смерті та вела з нею спільне
господарство.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 не була
забудовником, не приймала спадщини
після смерті подружжя ОСОБА_13, не
набула будинок на підставі
цивільно-правової угоди, чи в інший
передбачений законом спосіб.

Звертає увагу на те, що по господарські
книги є особливою формою статистичного
обліку, що здійснюється в Україні з 1979
року. Записи у по господарських книгах
визнавалися в якості актів органів
влади, що підтверджують право
приватної власності. Зважаючи на
зазначене, батьки позивача були
належними власниками спірного
житлового будинку, відтак у суду не
було підстав для відмови у вимозі
ОСОБА_8 щодо визнання власником
спірного будинку в порядку
спадкування.

Стверджує, що з урахуванням положень
нормативно-правових актів, які були
чинними на час виникнення спірних
правовідносин, суспільна група
господарства переважно
встановлювалась залежно від роду
занять глави сім»ї і були групи
колгоспників, робочих, службовців,
кустарів чи селян одноосібників.

На думку апелянта, згідно даних по
господарських книг за 1953-1973 роки
суспільна група господарства як
колгоспний двір віднесено правильно,
оскільки голова господарства ОСОБА_12
вступив у колгосп з січня 1950 року.

Однак, станом на 01 січня 1980 року в
господарстві обліковується лише
ОСОБА_18, яка з 1971 року працює у м. Львів
на заводі, а з 1979 року у м. Червонограді
продавцем. Інших працюючих членів
колгоспу в господарстві немає.

Зважаючи на наведені обставини вважає,
що з 01.01.1980 року господарство за
особовим рахунком НОМЕР_1 має
відноситися до суспільної групи
робітників.

В свою чергу, в особовий рахунок НОМЕР_2
за період 01.01.1986 року по 01.06.1990 року
внесено ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16, а
ОСОБА_18 невідомо з яких підстав
викреслено, а головою двору вказано
ОСОБА_11

Також, звертає увагу на те, що станом на
01.01.1986 року по 01.06.1990 року ОСОБА_11
обліковувалася головою двору в
господарстві особовий рахунок НОМЕР_3.
З даного господарства її не викреслено,
не вказано підстав та часу вибуття.
Отже, ОСОБА_11 не могла одночасно
проживати в двох господарствах та бути
їх головою.

На час набрання чинності Законом
України "Про власність" 15.04.1991 року
позивач була продавцем, а тому
господарство в АДРЕСА_1 втратило
статус колгоспного двору та набуло
статусу з 1979 року "господарство
робітника".

Просить рішення Жовківського
районного суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити такі позовні вимоги,
а рішення в частині задоволених вимог
залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає,
що оскаржуване рішення в частині
задоволення позовних вимог підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у їх
задоволенні.

Стверджує, що районний суд всупереч
правовій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 25 грудня 2013 року по справі № 6-94цс13,
не встановив у чому саме прийняття
оскаржуваного рішення та виданого на
його підставі свідоцтва порушують
право позивача та яке саме право
позивача порушено, адже одночасно з цим
суд відмовив у задоволенні позовних
вимог про визнання за позивачем права
власності на спірний будинок, а відтак,
на думку апелянта, вимоги були заявлені
передчасно.

Просить рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
03 липня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні таких відмовити. В решті
рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників розгляду справи, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відсутні,
виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Важливим є визначення правовідносин
сторін, які випливають із встановлених
обставин. Саме визначення цих
правовідносин дає можливість суду
остаточно визначитись, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить переконання,
що оскаржуване рішення суду не
відповідає зазначеним вище вимогам
закону, відтак погодитись з ним в
повній мірі не може.

Задовольняючи частково позовні вимоги
районний суд виходив з того, що
приймаючи оскаржуване рішення від
20.01.2014 р. № 4 «Про оформлення права
власності на житловий будинок ОСОБА_9»,
яким фактично оформлено право
останньої на спадкове майно після
смерті ОСОБА_11 на підставі її заповіту,
виконавчий комітет Новокам»янської
сільської ради перебрав на себе
повноваження на вчинення нотаріальних
дій, які не властиві йому, відповідно
таке рішення прийняте з перевищенням
повноважень, при цьому одночасно
скасував Свідоцтво про право власності
на спірне будинковолодіння, яке видане
на підставі зазначеного вище рішення.

Відмовляючи у задоволенні інших
позовних вимог, суд першої інстанції
вказав, що здобуті докази по справі
свідчать про те, що з 1986 року у спірному
господарстві почала проживати з
родиною ОСОБА_11, що визнали сторони по
справі, при цьому сторона позивача не
надала доказів, що на той час цей двір
належав до суспільної групи
робітничого двора, а також що ОСОБА_11
проживала у будинку в статусі наймача
житла.

Також, суд відмовив у задоволенні
позовної вимоги про визнання права
власності на спірний житловий будинок
за позивачем ОСОБА_8, оскільки позивач
звернулася у нотаріальну контору із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, а відтак суд не вправі
виконувати функції із вчинення
нотаріальних дій без наявної постанови
про відмову нотаріуса вчинити
нотаріальну дію.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
будинок по АДРЕСА_1 збудований у 1918
році, вказане господарство віднесено
до суспільної групи господарств
"колгоспників", головою сім'ї був
ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
членами двору в різні роки були ОСОБА_13
- дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_18
вибула з двору 12.10.1979 року, ОСОБА_19 -
вибув з двору в 1974 році, ОСОБА_7 - вибула
з двору в 1974 році, ОСОБА_20 - вибула з
двору у 1974 році.

При вирішенні спору про визнання права
власності на спадкове майно потрібно
розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України,
чинного на час виникнення права
власності, та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема
відповідно до Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР 31 січня 1966 року та
погодженої з Верховним Судом УРСР 15
січня 1966 року, який втратив чинність
згідно з наказом Державного комітету
України по житлово-комунальному
господарству від 13 грудня 1995 року, та
інших нормативно-правових актів.

Вказана Інструкція передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

В свою чергу, погосподарські книги є
особливою формою статистичного обліку,
що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

З досліджених в судовому засіданні
оригіналів погосподарських книг
Новокам»янської сільської ради
Жовківського району Львівської
області за 1986-1990 роки по рахунку №
НОМЕР_2 встановлено, що за первинним
записом головою сім"ї зазначено
ОСОБА_18, дані про яку закреслено,
проставлено відмітку про те, що вона
вибула 12.10.1979 року в м. Червоноград.
Проте, в графі "підписи голови сім"ї"
проставлено підписи від імені ОСОБА_18
станом на 01.01.1986 року, 01.06.1986 року, 01.01.1987
року, 01.06.1987 року, 01.01.1988 року, 01.06.1988 року.

У вказаний період внесено по даному
рахунку відомості про голову сім"ї
ОСОБА_11 та членів сім"ї ОСОБА_15, ОСОБА_16,
суспільна група - колгоспний двір.
Підписи від імені ОСОБА_11 проставлені
станом на 01.01.1989 року, 01.06.1989 року, 01.01.1990
року, 01.06.1990 року.

В цей самий час, ОСОБА_11 рахується
головою колгоспного двору по рахунку №
НОМЕР_3 погосподарських книг
Новокам»янської сільської ради
Жовківського району Львівської
області за 1986-1990 роки, при цьому в
рядках з 17 по 21 проставлено відмітку
про те, що зміни даних про особу за
наступні періоди немає, а також
проставлено підписи від імені ОСОБА_11
як голови сім"ї станом на 01.01.1986 року,
01.06.1986 року, 01.01.1987 року, 01.06.1987 року,
01.01.1988 року, 01.06.1988 року, 01.01.1989 року,
01.06.1989 року, 01.06.1990 року.

В період 1986-1990 років були чинними
Вказівки по веденню погосподарського
обліку в сільських Радах народних
депутатів, затверджені Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26.

В наявних пошукових системах відсутній
текст вказаного нормативно-правового
документа, відповідно, неможливо
встановити, на підставі яких даних
проводилася закладка відомостей про
голову та членів двору в по
господарські книги відповідного
рахунку.

Незважаючи на це, колегія суддів
приходить до висновку, що запис в
погосподарській книзі по рахунку №
НОМЕР_2 за 1986-1990 роки про внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., як голову сім"ї та
ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16, 1985 р.н. як членів
сім"ї необхідно визнати недійсним,
оскільки у таких записах не зазначено,
на якій підставі проведено такі записи,
чи були вказані особи зареєстровані
(прописані) на той час за вказаною
адресою, при цьому, як зазначено вище, в
цей самий час ОСОБА_11 рахувалася
головою колгоспного двору по рахунку №
НОМЕР_3 і була зареєстрована в
будинковолодінні по даному особовому
рахунку з 05.11.1976 року (т. 2 а.с. 137-139).

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги чинного на той час
законодавства, колегія суддів
приходить висновку, що необхідно
визнати недійсним і записи
погосподарських книг за 1991-1995 роки,
особовий рахунок НОМЕР_3 щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16,
1985 р.н., за 1996-2000 роки, особовий рахунок
НОМЕР_4, щодо внесення ОСОБА_11, 1905 р.н., за
2001-2005 роки особовий рахунок 423 щодо
внесення ОСОБА_17, 1981 р.н., а тому в цій
частині рішення суду першої інстанції
необхідно скасувати з ухваленням
нового рішення про задоволення таких
вимог.

В свою чергу, відповідно до п. 9
Інстуркції по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів, затвердженої
наказом Міністерства статистики
України від 22 лютого 1995 р. N 48, особові
рахунки господарств в погосподарській
книзі відкриваються під час закладки
книг станом на 1 січня на всіх осіб, що
постійно проживають на території
сільської Ради. Всі записи в особових
рахунках провадяться безпосередньо в
господарствах.

Записи в погосподарській книзі без
відвідування кожного господарства
недопустимі. Господарства записуються
в порядку розміщення в населеному
пункті незалежно від їх суспільної
групи.

У всіх випадках, коли господарство
ліквідується або всі члени
господарства вибувають на постійне
проживання за межі даної сільради,
особовий рахунок таких господарств в
погосподарській книзі обов'язково
закривається і вказується у верхній
частині особового рахунку, а також у
графі 7 алфавітної книги господарств
дата та причина закриття особового
рахунку, одночасно перекреслюється
особовий рахунок.

Номери закритих особових рахунків
залишаються вільними, їх не слід
надавати іншим, знову створеним
господарствам.

Відповідно до Вказівок по веденню
погосподарського обліку в рядку
"Суспільна група господарства"
записується станом на 1 січня
відповідного року одна із таких
суспільних груп: господарство
колгоспників, робочих, службовців,
кустарів чи селян одноосібників.

Суспільна група господарства
визначається залежно від роду занять
голови господарства (сім'ї).

З матеріалів справи встановлено, що
станом на 01.01.1980 року по господарству за
№ НОМЕР_1 обліковувалася лише одна
особа - ОСОБА_18, яка в жовтні 1979 року
вибула в м.Червоноград на роботу
продавцем магазину.

Відповідно до роз"яснень, викладених у
п. 10 постанови Пленуму Верховного
ОСОБА_8 УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про
судову практику в справах про поділ
колгоспного двору і виділ з нього" (яка
була чинною станом на 1979 рік) у випадку
припинення членства всіх мешканців
колгоспного двору у відповідному
колгоспі, колгоспний двір не міг далі
відноситися до суспільної групи
"колгоспний двір" та автоматично
втрачав статус колгоспного двору, і в
залежності від сфери зайнятості його
працездатних членів у народному
господарстві, перетворювався в
господарство робітників або
службовців.

Таким чином, з 01.01.1980 року господарство
за особистим рахунком № НОМЕР_1 не
могло відноситися до суспільної групи
"колгоспний двір", а враховуючи те, що
член двору ОСОБА_18 вибула з
господарства на постійне місце
проживання у м. Червоноград 12.10.1979 року,
а останній член колгоспного двору
ОСОБА_13 померла 16.12.1979 року, особовий
рахунок такого господарства в
погосподарській книзі необхідно було
закрити.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог визнати
недійсними записи в господарських
книгах Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за 1980-1982 роки,
особовий рахунок НОМЕР_1, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників»; за 1983-1985
роки, особовий рахунок НОМЕР_1,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників»; за
1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_2,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників»; за
1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_3,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників»; за
1996-2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_4,
віднесення господарства до суспільної
групи господарств «колгоспників»,
необхідно скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення таких позовних
вимог.

В свою чергу, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовної вимоги визнати недійсним
запис, внесений в господарську книгу
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за 1986-1990 роки,
особовий рахунок НОМЕР_3 про вибуття
ОСОБА_11 під № НОМЕР_2, оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_11 у вказаний
періоду вибула з господарства по
особовому рахунку № НОМЕР_3 і проживала
в господарстві під № НОМЕР_2 з дозволу
ОСОБА_18, що не оспорюється учасниками
розгляду справи.

Разом з тим, з дослідженої в судовому
засіданні реєстраційної справи на
будинковолодіння АДРЕСА_1 встановлено,
що вперше реєстрація права власності
на будинок за вказаною адресою
проведена 11.01.2005 року за заявою ОСОБА_9
на підставі рішення виконавчого
комітету Новокам"янської сільської
ради № 4 від 20.01.2004 року.

Вказаним рішенням виконавчого
комітету Новокам"янської сільської
ради від 20.01.2004 року № 4 оформлено право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_9 та вирішено
видати свідоцтво про право власності
на спірний будинок.

Зазначене рішення прийняте з
порушенням вимог п. 8.1 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5
(чинне станом на 20.01.2004 року), оскільки
підстави, передбачені вказаним
нормативно-правовим актом для
оформлення органом місцевого
самоврядування права власності за
ОСОБА_9 на нерухоме майно, у даному
випадку відсутні, а відтак, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про визнання
недійсним та скасування рішення
виконавчого комітету Новокам»янської
сільської ради від 20 січня 2004 року № 4
«Про оформлення права власності на
житловий будинок ОСОБА_9», а також про
визнання недійсним та скасування
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане виконкомом
Новокам'янської сільської ради 11 січня
2005 року на будинок, який зареєстрований
на праві власності за ОСОБА_9 та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовної вимоги
про визнання права власності на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за ОСОБА_8,
оскільки станом на 16.12.1979 року (день
смерті ОСОБА_13.) позивач ОСОБА_8 не
проживала в будинку АДРЕСА_1, так як
12.10.179 року вибула в м. Червоноград, а
відтак, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК
УРСР, не може вважатися такою, що
прийняла спадщину після смерті матері.

31.10.2013 року ОСОБА_8 звернулася у
Жовківську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини за законом (т. 1 а.с. 173), при
цьому, з досліджених копії матеріалів
спадкової справи № 582/2013 спадкодавця
ОСОБА_13 (т. 1 а.с.170-188) встановлено, що
державний нотаріус постанову про
відмову видати свідоцтво про право на
спадщину не виносив, відтак, наявні
умови для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину, тому вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

В іншій частині доводи апеляційних
скарг висновки суду першої інстанції
не спростовують, а тому підстави для
скасування рішення суду в цій частині
відсутні.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_3
про застосування наслідків спливу
строку позовної давності (т. 1 а.с. 122) ,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В позовній заяві ОСОБА_8 покликається
на те, що лише в серпні 2013 року
дізналася, що на її батьківську хату по
АДРЕСА_1 оформлено право власності за
ОСОБА_3, а відтак звертаючись в суд із
даною позовною заявою в жовтні 2013 року
позивач не пропустила строк позовної
давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.
313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

У задоволенні апеляційної скарги
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про
визнання дій Новокам'янської сільської
ради Жовківського району при
перезакладці погосподарських книг за
1980-2005 роки протиправними та
незаконними, визнання записів в
господарських книгах Новокам'янської
сільської ради Жовківського району за
1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986-1990 роки, 1991-1995
роки, 1996-2000 роки щодо віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників»
недійсними, про визнання записів в
погосподарських книгах
Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за 1986-1990 роки,
особовий рахунок НОМЕР_2 щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16,
1985 р.н. недійсними, за 1991-1995 роки,
особовий рахунок НОМЕР_3 щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16,
1985 р.н. - недійсними; 1996-2000 роки, особовий
рахунок НОМЕР_4, щодо внесення ОСОБА_11,
1905 р.н. недійсними; 2001-2005 роки особовий
рахунок 423 щодо внесення ОСОБА_17, 1981 р.н.
недійсним - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_8 в цій частині
задовольнити частково.

Визнати дії Новокам'янської сільської
ради Жовківського району при
перезакладці погосподарських книг за
1980-2005 роки по будинковолодінню АДРЕСА_1,
в частині віднесення господарства до
суспільної групи господарств
"колгоспників" незаконними.

Визнати записи в погосподарських
книгах Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за 1980-1982 роки,
особовий рахунок НОМЕР_1, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників» -
недійсними; за 1983-1985 роки, особовий
рахунок НОМЕР_1, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників» -
недійсними; за 1986-1990 роки, особовий
рахунок НОМЕР_2, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників» -
недійсними; за 1991-1995 роки, особовий
рахунок НОМЕР_3, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників» -
недійсними; за 1996-2000 роки, особовий
рахунок НОМЕР_4, віднесення
господарства до суспільної групи
господарств «колгоспників» -
недійсними.

Визнати записи в погосподарських
книгах Новокам'янської сільської ради
Жовківського району за 1986-1990 роки,
особовий рахунок НОМЕР_2 щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16,
1985 р.н. - недійсними; за 1991-1995 роки,
особовий рахунок НОМЕР_3 щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н., ОСОБА_15, 1948 р.н., ОСОБА_16,
1985 р.н. - недійсними, за 1996-2000 роки,
особовий рахунок НОМЕР_4, щодо внесення
ОСОБА_11, 1905 р.н. - недійсними, за 2001-2005
роки особовий рахунок 423 щодо внесення
ОСОБА_17, 1981 р.н. - недійсним.

Врешті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин