Справа №442/8307/14-ц
Провадження №2/442/2569/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

про секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків, треті особи Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, Дрогобицький МВ ГУ ДМС у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в якому просить: дозволити без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, виготовити документи на виїзд дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4; дозволити мамі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, тимчасові поїздки за кордон з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 листопада 2007 року шлюб між ОСОБА_1 (позивачем по справі) та ОСОБА_2 було розірвано. Від даного шлюбу у них є дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом з мамою.

ОСОБА_1, із самого початку заснування громадської організації «Творче об'єднання ОСОБА_4», яка заснована 2008 року на основі одноіменного Студентського Театру «Альтер», є членом цієї організації та учасником численних театральних та мистецьких подій, де працює костюмером та декоратором.

Громадська організація «Творче ОСОБА_4» є співорганізатором Міжнародного Фестивалю Бруно Шульца, а також організатором фестивалю ArtVilla, яка організовує, забезпечує інфраструктуру та надає інформаційну платформу для ініціатив з проведення музичних концертів, літературних зустрічей, виставок творів художнього мистецтва та інше. В організації розвинуті потужні міжнародні зв'язки з організаціями Польщі та плануються виїзні проекти на теренах Євросоюзу, а також у інших країнах.

Дочка ОСОБА_5 є також членом цієї організації - вона акторка, але колишній чоловік ОСОБА_2, чинить їй перешкоди у здійсненні її намагань поїхати з дочкою за кордон, при чому він свою відмову ніяк не мотивує, не висловлює жодних заперечень, які б обгрунтували цю відмову. Вважає, що відмова батька дитини насправді шкодить інтересам їхньої спільної дитини так і її інтересам, бо дочкою він не цікавться вже більше трьох років, а до цього спілкування з дочкою було лише з її ініціативи, надати дитині можливість повноцінно отримати від життя все необхідне, розвиватися не бажає.

Дочку вона хоче повести за кордон для того, щоб вона розширювала свій кругозір, вивчала інші мови, бачила світ. Для такої поїздки вона має кошти, а поїздки із організацією, в якій вона ще буде виступати, дасть можливість дитині знайти своє призначення у житті.

В силу організованих організацією поїздок вони будуть не одноразово виїжджати за кордон і тому просить суд про дозвіл на тимчасові поїздки за кордон.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради та Дрогобицького МВ ГУ ДМС у Львівській області, не заперечували щодо задоволення позову, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-СГ № 054911, виданого відділом РАЦСу м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 01.07.2006 року, ОСОБА_7 народилася 26 червня 2006 року і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с. 7)

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 13 листопада 2007 року, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 035652 видане 13.11.2007 року відділом РАЦСу м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. (а.с. 8)

Із листа-клопотання Заступника Голови Правління ГО «Творче об»єднання «Альтер»» від 30.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 від самого початку їх існування є активним членом їхньої організації та учасником численних театральних та мистецьких подій як костюмер і декоратор, а також допомагає їм в питаннях, пов»язаних із поїздками, організацією та технічною підтримкою їхніх культурно-мистецьких подій та роботою з молодшими учасниками Студенстського Театру. Її участь і присутність є критично важливою та потрібною для їхньої діяльності та польсько-української співпраці «Альтеру» не тільки на території України. (Її 8-ми річна дочка теж співпрацює з їхнім колективом як акторка). Просить надати необхідний дозвіл, щоб ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 без подальших перешкод могли виїжджати з їхнім колективом за межі України адже в них заплановані виїзні проекти на теренах країн Євросоюзу. (а.с. 6)

Відповідно до вимог ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до змісту пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Крім цього, Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад зовнішньої політики є забезпечення інтеграції України в європейський політичний, економічний, правовий простір з метою набуття членства в Європейському Союзі.

Відповідно до абз.1 передмови до Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента N 1072/2000 14.09.2000, «Пріоритетність співробітництва України з Європейським Союзом (ЄС) та його окремими державами-членами пов'язана з тим, що це угруповання буде визначати напрями економічного прогресу та політичну стабільність в регіоні у довгостроковій перспективі».

З наведених нормативно-правових актів випливає презумпція права малолітньої дитини на вільний виїзд за кордон в супроводі матері, особливо до держав - членів Європейського Союзу та саме відповідач, заперечуючи позовним вимогам, мав би довести наявність якихось перешкод щодо реалізації такого права.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини: дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування в країнах Євросоюзу, де на законних підставах буде перебувати мати, не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і ці обмеження сумісні з визнаними в зазначеній вище «Конвенції» іншими правами. Позицію відповідача, викладену під час судового розгляду, суд розцінює як намагання перекрутити суть вищезазначених нормативно-правових актів, або їх ігнорування, що має ознаки спроби порушити невід'ємне право людини на вільне пересування, необґрунтовано обмежує права позивачки на виховання дитини та обмежує її можливості як матері дитини, надавати дитині найкраще в житті, виходячи з негативних відносин які маються між сторонами.

В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 та відвідування нею країн Євросоюзу буде відповідати інтересам цієї дитини та буде доцільним з точки зору її виховання та розвитку, враховуючи її вік, оскільки знайомство з країнами Євросоюзу сприятиме формуванню особистості дитини в руслі зовнішньополітичного курсу України. Водночас, суд враховує й позицію відповідача та його турботу за інтереси дитини і виходить з того, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом її матері, яка й виховує на теперішній час цю дитину. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 7, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виготовити проїзні документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 на тимчасові поїздки (виїзд) з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України (країни Євросоюзу) без заяви-згоди батька ОСОБА_2 терміном на 1 рік.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В.