АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/734/14-ц Номер провадження
22-ц/786/3819/14Головуючий у 1-й інстанції
Грузман Т. В. Доповідач ап. інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю адвоката - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну
справу

за апеляційними скаргами
ОСОБА_3

на рішення Оржицького районного
суду Полтавської області від 23 вересня
2014 року та на додаткове
рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 04
листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4, яка
через законного представника ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
за участі третіх осіб: відділу освіти
Оржицької районної державної
адміністрації, Оржицької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
ім. І.Я.Франка про визнання дій
незаконними та зобов"язання вчинити
дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 через законного
представника ОСОБА_5 звернулася до суду
із зазначеним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказувала, що вона є ученицею Оржицької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
ім. І.Я.Франка та переведена до
одинадцятого класу, класним керівником
якого є ОСОБА_3 - відповідач у справі. У
навчальному 2013-2014 році для більш
якісного засвоєння учбового матеріалу
у школі вона /позивач/ стала
користуватися мультимедійним
пристроєм (планшетом). Але відповідач
стала забороняти використовувати
вказаний пристрій та навіть приносити
його до школи, пояснюючи це тим, що
стосовно заборони приносити до школи
мобільні телефони і планшети є
відповідний наказ Міністерства освіти
та науки України № 420 від 24 травня 2007
року, та виданий на його основі наказ
Управління освіти та науки Полтавської
ОДА №244 від 31 травня 2007 ро- ку, а також
наказ директора Оржицької ЗОШ № 158 від
27 серпня 2013 року.

Позивачка вважає, що дії відповідача
суперечать нормам чинного
законодавства, не узгоджуються з
положеннями наказу Міністерства
освіти та науки України № 420 від 24
травня 2007 року, тому просила визнати їх
незаконними.

Рішенням Оржицького районного суду
Полтавської області від 23 вересня 2014
року вказаний позов задоволено
частково.

Визнано незаконними дії ОСОБА_3 в
частині оголошення учням 10 класу
Оржицької загальноосвітньої школи І-Ш
ступенів ім. І.Я.Франка заборони
приносити до школи портативні
мультимедійні пристрої типу планшет і
мобільні телефони; заборони
використовувати мобільні телефони у
приміщенні школи у позаурочний час,
заборони використовувати портативні
мультимедійні пристрої типу планшет у
позаурочний час та під час уроків.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5,
який діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, судовий збір у розмірі 60 грн. 90
коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Додатковим рішенням Оржицького
районного суду Полтавської області
від 04 листопада 2014 року частково
задоволено заяву позивача про
стягнення судових витрат. Стягнуто із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, який діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
витрати, пов"язані з оплатою правової
допомоги адвоката у розмірі 625 грн.

Не погодившись з даними рішеннями
місцевого суду, відповідач ОСОБА_3
оскаржила їх в апеляційному порядку. В
апеляційних скаргах, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
оскаржувані нею судові рішення, які
вважає необ"єктивними та
необгрунтованими та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до неї про визнання дій
незаконними та зобов"язання вчинити
дії - відмовити; а також відмовити у
задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо
винесення додаткового рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач на час
виникнення спірних правовідносин була
ученицею 10 класу Оржицької ЗОШ І-ІІІ
ступенів ім. І.Я. Франка та є
неповнолітньою особою, якій
виповнилося 16 років.

Згідно п. 3.1 Статуту школи учасниками
навчально-виховного процесу у школі є
учні, педагогічні працівники,
керівники, батьки та інші.

Відповідно до наказу Міністерства
освіти та науки України № 420 від 24
травня 2007 року «Про
використання мобільних телефонів під
час навчально-виховного процесу»
передбачено заборону з 1 вересня 2007
року використання мобільних телефонів
у загальноосвітніх та
професійно-технічних навчальних
закладах усіма учасниками
навчально-виховного процесу під час
проведення навчальних занять. Вказаний
наказ не зареєстрований у Міністерстві
юстиції України.

27 серпня 20013 року на підставі даного
наказу в Оржицькій ЗОШ видано наказ №
158 «Про заборону використання
мобільних телефонів під час
навчально-виховного процесу», згідно
якого категорично заборонено
використання мобільних телефонів
усіма учасниками навчально-виховного
процесу під час проведення навчальних
занять. Учням школи заборонено
користуватися мобільними телефонами
під час уроку та під час проведення
шкільних заходів. Учням школи
заборонено використовувати мобільні
телефони під час навчально-виховного
процесу для проведення відеозйомок.
Відповідальність за збереження
мобільних телефонів під час
навчально-виховного процесу
покладається на його власника.
Зобов'язано класних керівників довести
цей наказ до відома учнів та батьків.

Іншим наказом №72 по Оржицькій ЗОШ від 11
квітня 2014 року «Про затвердження
рішень ради школи та батьківського
комітету» передбачено, що учні та
батьки мають бути ознайомлені із
забороною користуватися мобільними
телефонами та планшетами під час
навчально-виховного процесу згідно
попереднього наказу № 158 від 27 серпня
2013 року.

Згідно повідомлення прокуратури
Оржицького району №87-863вих.-14 від 19
серпня 2014 року за наслідками
перевірки, проведеної прокуратурою за
заявою ОСОБА_4 директору Оржицької ЗОШ
І-ІІІ ступенів внесено подання про
усунення порушень вимог законодавства
при поширенні заборони використання
інформаційно-комунікаційних
технологій під час навчально-виховного
процесу з вимогою скасування наказів №
158 від 27 серпня 20013 року та № 72 від 11
квітня 2014 року. Наказом № 112 директора
Оржицької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 18
серпня 2014 року зазначені накази -
скасовано.

За нормами ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Положеннями ч.1 статті 317 ЦК України
визначено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини,
прийнятою резолюцією 44/25 Генеральної
Асамблеї Організації Об'єднаних Націй
від 20 листопада 1989 року, ратифікованої
Україною згідно Постанови Верховної
Ради від 27 лютого 1991 року,
регламентовано, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 12 Конвенції держави-учасниці
забезпечують дитині, здатній
сформулювати власні погляди, право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що торкаються дитини, причому
поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю. 3
цією метою дитині, зокрема, надається
можливість бути заслуханою в ході
будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства. Відповідно до положень
ст. 27 Конвенції держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини.
Батько(-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

В ч. 2 ст. 28 Конвенції закріплено, що
держави-учасниці вживають всіх
необхідних заходів, щоб шкільна
дисципліна була забезпечена методами,
що ґрунтуються на повазі до людської
гідності дитини та відповідно до цієї
Конвенції.

Положеннями ч.1 ст. 29 Конвенції
визначено, що держави-учасниці
погоджуються щодо того, що освіта
дитини має бути спрямована на: а)
розвиток особи, талантів, розумових і
фізичних здібностей дитини в
найповнішому обсязі; b) виховання
поваги до прав людини та основних
свобод, а також принципів, проголошених
у Статуті Організації Об'єднаних Націй;
с) виховання поваги до батьків дитини,
її культурної самобутності, мови і
національних цінностей країни, в якій
дитина проживає, країни її походження
та до цивілізацій, відмінних від її
власної.

З урахуванням вищенаведених норм
матеріального права, положень
міжнародного правового документа, що
визначає права дітей в
державах-учасницях та відповідно до
встановлених обставин, місцевий суд
дійшов ґрунтовного висновку, що
наявність у дитини, в період
перебування її у школі, портативного
мультимедійного пристрою типу планшет
сприятиме якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини та належному розвитку
дитини. Також наявність у дитини
мобільного телефону у школі не
суперечить положенням Конвенції ООН
про права дитини та забезпечує її
потреби, а у разі виникнення
необхідності забезпечить необхідне
спілкування з особами, допомоги яких
дитина потребує.

Вирішуючи спір по суті, районний суд
виходив із доведеності того факту, що
відповідач всупереч наказу директора
школи № 158 та № 72 Оржицької ЗОШ,
оголосила учням 10 класу даного
навчально-виховного закладу про
заборону приносити мобільні телефони
та планшети до школи, вийшовши за межі
вказаних наказів та з власної
ініціативи оголосила заборону учням
класу вільно володіти, користуватися
та розпоряджатися належним їм майном
на протязі всього періоду перебування
у школі. Звідси вірним є висновок суду,
що відповідач вчинила дії, які
порушують права інших осіб. Такого
висновку дійшов і відділ освіти
Оржицької РДА, який згідно інформації
за № 01-18/733 від 02 червня 2014 року,
розглянувши заяву ОСОБА_4, встановив, що
дії ОСОБА_3 суперечать нормативним
актам та їй вказано на перевищення
посадових обов»зків та наголошено на
недопущенні подібних випадків у
майбутньому.

Виходячи із встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_4 в частині незаконності дій
відповідача щодо оголошення учням 10
класу заборони приносити до школи
портативні мультимідійні пристрої
типу планшет та мобільні телефони,
заборони використовувати мобільні
телефони у позаурочний час, заборони
використовувати мультимедійні
пристрої типу планшет у позаурочний
час та під час уроків - є обґрунтованими
та з цих підстав, відповідно до
вище-наведених норм чинного
законодавства, правомірно задовольнив
її позов в цій частині.

При цьому судом правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна правова
оцінка, в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що належним відповідачем у справі мала
бути дирекція школи є безпідставними,
оскільки за змістом позовних вимог
оскаржуються діі саме ОСОБА_3 з
посиланням на те, що вона, будучи
класним керівником оголосила учням 10
класу Оржицької ЗОШ про заборону
приносити мобільні телефони та
планшети до школи, вийшовши за межі
вимог наказів як директора школи, так і
положень наказу Міністерства освіти та
науки України № 420 від 24 травня 2007 року.

Також не суперечить нормам
матеріального та процесуального права
і звернення до суду 16-річної позивачки
з даним позовом через свого законного
представника, а тому твердження
апелянта про те, що суд помилково
відкрив провадження у справі за цим
позовом не може бути підставою для
скасування законного і обґрунтованого
рішення.

Ухвалюючи відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК
України додаткове рішення про часткове
задоволення заяви позивача та
стягнення зі ОСОБА_3 на користь
законного представника ОСОБА_5, який
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
судових витрат, пов"язаних з оплатою
правової допомоги адвоката, суд
обґрунтовано керувався нормами ст. ст.
79, 84, 88 ЦПК України.

При вирішенні даного питання, судом
також враховано положення ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», згідно якого на підставі
належних доказів здійснено розрахунок
суми витрат на правову допомогу,
стягнутих на користь законного
представника ОСОБА_4

За наведених обставин, доводи
апеляційних скарг не спростовують
правильності висновків місцевого суду,
як і не підтверджують належними
доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалені
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 23 вересня 2014
року та додаткове рішення Оржицького
районного суду Полтавської області від
04 листопада 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: