Справа № 407/5730/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської
області

у складі головуючого:
судді Бабічевої Л.П.

при секретарі
Колчиній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Антрацит
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка послалась на те, що вони з
відповідачем мешкають по-сусідству,
вона мешкає у будинку АДРЕСА_2, а
відповідач у будинку АДРЕСА_3.
Присадибна ділянка відповідача
розташована вище її ділянки. У
відповідача є відвід від основного
водопроводу вулиці. Напочатку жовтня
2013 року у відводі відповідача
відбулась утічка води, вода потекла на
дільницю позивачка та затопила її
погріб, у якому зберігалась картопля,
консервація. Внаслідок затоплення
стали непридатними дерев'яні стелажі,
сам погріб став сирим, в якому
неможливо зберігати продукти.

Для усунення наслідків затоплення вона
змушена була придбати водяний
електронасос для відкачки води та
будівельні матеріали для ремонту
погрібу. Насос вона придбала за 345 грн.,
дошки обрізні на суму 640 грн., цемент на
суму 150 грн., із вість на суму 156 грн.,
кисть для побілки - 12 грн., цвяхи на суму
14 грн., доставка будівельних матеріалів
- 100 грн.. Таким чином, по вині
відповідача їй заподіяно матеріальну
шкоду на загальну суму 1417 грн..

Крім цього, відповідачем їй спричинено
моральну шкоду, яку позивачка оцінює в
2000 грн.

Позивачка просить стягнути з
відповідачки на її користь
матеріальну шкоду у сумі
1417 грн. 00 коп., моральну шкоду - 2000 грн.,
також витрати на судовий збір та
правову допомогу.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала з вищевикладених підстав,
також пояснила, що ремонт погрібу вона
не робила, лише придбала для цього
необхідні будівельні матеріали, що
підтверджується наданими суду чеками
та квитанціями, просить позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що йому на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. При купівлі цього
житла на його повір'я був проведений
водопровід з центрального водопроводу,
який проходить АДРЕСА_1. У нього на
подвір'ї є яма, в якій встановлений
гусак, прилад обліку води, два крани,
один перед приладом обліку води, а
другий за приладом обліку води.

Водою він користується відповідно до
договору з Антрацитівським
департаментом ОКП «Компанія
«Луганськвода».

У вересні 2013 року він викликав
представника ОКП «Компанія
«Луганськвода» з метою зняття пломби з
приладу обліку, тому що у його
водопровідній ямі перед приладом
обліку труба, в районі різьби трохи
пропускала воду. Представник
«Луганськвода» зняла пломбу з приладу
обліку води.

Після цього він замінив перед приладом
обліку штуцер і вода перестала капати у
водопровідну яму його колонки і знову
викликав контролера водоканалу для
опломбування приладу обліку. Прийшла
контролер, виявила, що протікає його
водопровідна труба, яка йде від
водопровідної колонки до центрального
водопроводу і тому вирішили не
опломбовувати прилад обліку, а усунути
витік води і тільки після цього
опломбовувати прилад обліку.

Приблизно 8 та 9 жовтня 2013 року вода з
пошкодженої труби йшла, однак з ями не
вибігала. 11 жовтня 2013 року був сильний
напор води, внаслідок чого вода почала
витікати з ями. Він зателефонував до
диспетчера Антрацитівського
департаменту обласного комунального
підприємства «Компанія «Луганськвода»
і повідомив, що в нього пошкоджена
труба водопроводу та потрібно
відключити воду по АДРЕСА_2. Диспетчер
повідомила, що відключити воду по
АДРЕСА_2 неможливо. Коли тиск став
менший він з сином ОСОБА_3 усунули
поломку водовідводу.

Він своїми силами ліквідував аварію на
своєму водопроводі, не діждавшись
прибуття працівників Антрацитівського
департаменту обласного комунального
підприємства «Компанія
«Луганськвода», які повинні були
згідно договору на водопостачання та
водовідведення усунути пошкодження
водопровідної труби і ліквідувати
аварію.

Вважає, що саме працівники
Антрацитівського департаменту ОКП
«Компанія «Луганськвода» повинні були
усунути аварію, а тому дане
підприємство відповідальне за завдану
позивачці шкоду.

Також вважає безпідставними вимоги
позивачки про стягнення матеріальної
шкоди у сумі 1417 грн., оскільки такий
розмір шкоди нічим не підтверджений, і
не підтверджено моральну шкоду.

Просить відмовити у задоволенні
позову.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК
України докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, вважає, позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, а
згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України - кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом досліджено всі докази, надані
сторонами та витребувані за
клопотанням сторін.

Судом встановлено, що позивачка є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_4,
з господарськими та побутовими
спорудами, зокрема, кухня, сараї, погріб
( а.с. 76), відповідач є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1
( а.с. 41, 48). Між відповідачем та
ОКП «Луганськводпром» було укладено
договір на водопостачання та
водовідведення ( а.с. 40, 49).

Відповідач у судовому засіданні визнав
ту обставину, що до його будинку
проведений водопровід з центрального
водопроводу АДРЕСА_2, на початку жовтня
2013 року він виявив, що його
водопровідна труба прийшла у
непридатність, з неї витікає вода, 11
жовтня 2013 року вода почала витікати з
ями назовні, а 12.10.2013 року він з сином
усунув пошкодження труби, після чого
вода вже не витікала. Не заперечує того,
що вода надходила до садиби позивачки
по АДРЕСА_2.

Центральна водопровідна лінія , яка
проходить по АДРЕСА_2, перебуває на
балансі Антрацитівського департаменту
ОКП « Компанія «Луганськвода» (
а.с. 71). Зі схеми водопровідної лінії по
АДРЕСА_2 вбачається, що до центрального
водопроводу підключено водопровідний
ввід будинку відповідача ( а.с. 72).

З акту голови комітету самоорганізації
Антрацитівської міської ради від
21.10.2013 року вбачається, що по АДРЕСА_1
відбувся порив приватного відводу
водопровідної труби, внаслідок чого
було затоплено садибу по АДРЕСА_2,
затоплено повністю погріб, під водою
були нижні дерев'яні двері, полиці із
дерева для зберігання заготовки, після
знаходження води погріб став не
придатний для зберігання овочів,
закупорки, необхідна просушка та
заміна усіх дерев'яних конструкцій,
ремонт сходів, у погрібі зберігалась
картопля - 250 кг, закупорка, продукти
прийшли у непридатність. Господар
будинку по АДРЕСА_1, - ОСОБА_2 заходів по
усуненню пориву не вжив ( а.с. 5).

Згідно акту Антрацитівського
департаменту ОКП «Компанія
«Луганськвода» від 21.10.2013 року, за
адресою по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 було знято
водомір на держповірку, під час
прийняття водоміра після повірки була
виявлена утічка води, внаслідок чого
водомір не був опломбований, у зв'язку з
природним рельєфом вода могла
надходити за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 6).

З копії журналу реєстрації поривів на
водопровідних мережах
Антрацитівського департаменту ОКП
«Компанія «Луганськвода» вбачається,
що звернень з приводу усунення пориву
водопровідної лінії за адресою:
АДРЕСА_1, в жовтні 2013 року до
Антрацитівського департаменту не
надходило ( а.с. 54-66).

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснив, що по АДРЕСА_1 мешкає його
батько - відповідач ОСОБА_2. 11.10.2013 року
був сильний тиск води, внаслідок чого
розірвало водопровідну трубу, яка
проходить до будинку від центрального
водопроводу, з неї почала витікати
вода, вода текла від лічильника на
трубі. 12.10.2013 року він з батьком усунули
пошкодження водопровідної труби. Він
ходив до двору позивачки ОСОБА_1, бачив,
що до її погрібу текла вода через поріг.
Те, що з труби протікала вода було
виявлено у кінці вересня, напочатку
жовтня 2013 року.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що вона мешкає за адресою:
АДРЕСА_5, на початку жовтня 2013 року у
сусіда - відповідача ОСОБА_2 потекла
вода, приблизно 07.10.2013 року відповідач
почав розкопувати водопровід, де була
утічка води. Після вода побігла через
двір. Будинок відповідача розташований
на схилі. Син відповідача повідомив, що
він відремонтував відвід води.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що на початку жовтня 2013
року з відводу водопровідної труби
будинку відповідача почала протікати
вода, про що було відомо відповідачу, і
11 жовтня 2013 року внаслідок пориву
даного водопроводу було затоплено
погріб позивачки за адресою: АДРЕСА_2,
внаслідок чого погріб став непридатний
для зберігання продуктів, потребує
ремонту, також прийшли в непридатність
наявні в ньому продукти.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідач посилається на те, що його
вини немає у заподіянні шкоди
позивачці, оскільки несе
відповідальність в даному випадку
Антрацитівський департамент ОКП
«Компанія «Луганськвода», який згідно
договору повинен був усунути
пошкодження водопровідної труби.

Однак, суд не може погодитись з даним
твердженням відповідача.

Згідно п.5.1 договору на водопостачання
та водовідведення, укладеного між
відповідачем та ОКП «Луганськводпром»
споживач несе відповідальність за
утримання сан.технічних приладів у
справному стані та за своєчасне
усунення розривів водогону, який є його
власністю ( а.с. 40, 49).

Пункт 1.3 Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженого Наказом
Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.2008 року
визначає, що виробник обслуговує
вуличні, квартальні та дворові мережі
водопостачання та водовідведення,
споруди і обладнання, а також
технологічні прилади й пристрої на них,
які перебувають у нього на балансі
або на які є відповідний договір на
обслуговування із споживачем.

Діючими нормативно-правовими актами не
покладено обов'язок виробника,
постачальника централізованого
водопостачання та водовідведення
обслуговувати водопровідні вводи, які
приєднані до вуличної мережі
водопостачання.

Отже, у судовому засіданні встановлено,
що було затоплено погріб позивачки
саме з вини відповідача, який повинен
був, однак, не вжив вчасно заходів щодо
ремонту водопровідної труби (
водопровідного вводу).

Позивачка в обґрунтування позовних
вимог в частині відшкодування
матеріальної шкоди у сумі 1417 грн.
посилається на товарні чеки та
квитанції про придбання насосу та
будівельних матеріалів ( а.с. 7-11).

Однак, вищевказані товарні чеки та
квитанції не являються належними і
достатніми доказами розміру
заподіяних позивачці збитків завданих
затопленням її погріба.

Позивачка не надала суду жодного
належного доказу щодо розміру завданої
їй матеріальної шкоди, зокрема,
позивачка не надала доказів щодо
вартості ремонтно - відновлюючих робіт
погрібу, не надано доказів того, які
саме будівельні матеріали, у якій
кількості необхідні для ремонту
погрібу, які саме ремонті роботи слід
здійснити та вартість цих матеріалів і
робіт.

Враховуючи викладене суд доходить
висновку про необґрунтованість
позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди у сумі 1417 грн..

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди з відповідача, то суд
приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, а відповідно до
ст.. 23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

В даному випадку суд вважає
встановленою наявність моральної
шкоди позивачці, яка виразилася в тому,
що внаслідок затоплення погрібу, який
став непридатний для зберігання
продуктів та потребує ремонту,
позивачка безумовно зазнала душевних
страждань та переживань, також
позивачці необхідні додаткові зусилля
для усунення наслідків затоплення
погрібу.

Вирішуючи питання про розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує глибину душевних страждань
позивачки, характер заподіяння шкоди,
необхідність додаткових зусиль для
усунення наслідків збитку і з
урахуванням цих обставин та вимог
розумності і справедливості,
закріплених у ст. 23 ЦК України, суд
вважає обгрунтованим моральну шкоду в
сумі 800 грн., яку вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
задоволені частково, а саме на 40%,
виходячи із заявленої позовної вимоги
- 2000 грн., то за таких обставин, суд
вважає на необхідне стягнути з
відповідача пропорційно до
задоволеної частини вимог суму
судового збору в розмірі 91 грн. 76 коп..

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, а відповідно до
ст. 88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Позивачка понесла витрати на правову
допомогу у сумі 400 грн., що підтверджено
довідкою адвоката ( а.с. 12), а тому суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивачки
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, що становить 23,41
%, виходячи із заявлених позовних вимог
на загальну суму 3417 грн., витрати на
правову допомогу у сумі 93 грн. 64 коп..
При цьому суд враховує положення ч.1
ст.80 ЦПК України, яка визначає, що ціна
позову визначається у позовах, які
складаються з кількох самостійних
вимог, - загальною сумою всіх вимог.

На підставі
викладеного,

керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,
212-213 ЦПК України,

ст. 23, ст. ст.1166, 1167 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 800 грн.,
понесені витрати на оплату судового
збору у розмірі 91 грн. 76 коп., на правову
допомогу у розмірі 93 грн. 64 коп., а
всього 985 грн. 40 коп. / дев'ятсот
вісімдесят п'ять грн. 40 коп./.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Суддя Антрацитівського

міськрайонного суду
Л. П. Бабічева