Справа № 357/1514/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві, в залі
суду № 3 справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 05.03.2007 року
між позивачем та ОСОБА_1 було укладено
договір № КІСОGА00000134, згідно якого
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100000,00
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 11,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 05.03.2017 року. Згідно умов
зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашения заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. В порушення
зазначених норм закону та умов
договору відповідач зобов"язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати пo сплаті
податків та інших шагів обов'язкових
платежів з цих коштів. У звязку з
зазначеними порушеннями зобовязань за
кредитним договором відповідач, станом
на 12.12.2013 року має заборгованість - 196123,22
доларів США. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем 05.03.2007 року
укладено договір іпотеки № К1С0GА00О00134.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, загальною площею 80,30
кв.м. житловою площею 43,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 732 250 грн.00 коп.. Іпотека за цим
договором поширюється і на земельну
ділянку. Земельна ділянка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Договором іпотеки,
укладеним між відповідачем та
позивачем, передбачене право
іпотекодавця на реєстрацію у предметі
іпотеки інших осіб лише при умові
отриманння від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не надав
своєї згоди на відповідну реєстрацію
осіб за адресою предмету іпотеки,
позивач вважає, що реєстрація осіб у
предметі іпотеки є порушенням умов
цивільно-правового договору та статті
629 ЦК України і зняття таких осіб з
реєстраційного обліку є захистом прав
іпотекодержателем та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.
Позивач, до звернення із позовом до
суду з метою надання можливості
відновити платіжну дисципліну за
кредитним зобовязанням, надіслав
повідомлення боржнику про порушення
основного зобов»язання та іпотечного
договору з вимогою добровільно
звільнити житловий будинок у разі
продовження порушення. Так як
відповідач не виконав умови договору,
то позивач звернувся з вказаним
позовом до суду. Позивач просить суд в
рахунок погашення заборгованості,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, та
стягнути з відповідача судові витрати
по справі.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23.04.2014 року в якості третьої особи
було залучено ОСОБА_2, яка дала згоду на
укладення вищевказаного кредитного
договору та надання позивачу в іпотеку
вищевказаного майна.

В відкритому судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
пославшись на обставини, викладені в
позовній заяві та просив їх задоволити.

Відповідач та третя особа та їх
представник в відкрите судове
засідання не з»явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, представник
відповідача та третьої особи подала до
суду, через канцелярію суду, клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача та третьої
особи подала до суду письмові
заперечення на позов та додаткові
пояснення до нього, в яких просила
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого з
усіма правами та обов»язками являється
ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем
було укладено договір № КІСОGА00000134,
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11,04 % на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 05.03.2017 року.
Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором в повному обсязі,
здійснивши видачу кредитних коштів
відповідачу в зазначеній сумі, що
підтверджується копією
ордеру-розпорядження про надання
кредиту від 06.03.2007 року та копією заяви
на видачу готівки № 6 від 06.03.2007 року.
Проте, відповідач порушив свої
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користуванням кредитом, в зв»язку з чим
виникла заборгованість в сумі 196 123,22
доларів США. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем 05.03.2007 року
було укладено договір іпотеки №
К1С0GА00О00134. Згідно з договором іпотеки
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: житловий будинок,
загальною площею 80,30 кв.м., житловою
площею 43,40 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 Майно належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 732 250
грн.00 коп.. Іпотека за цим договором
поширюється і на земельну ділянку.
Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору
банк зобов'язався надати
позичальникові кредитні кошти, шляхом
видачі готівки через касу чи/або
перерахування на рахунок, зазначений в
п.7.1 цього договору. Строк, вид кредиту,
цілі, розмір кредиту, відсотків,
винагород, розмір щомісячного платежу,
період сплати, порядок погашення
заборгованості за цим договором,
зазначені у розділі 7 договору.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору
позичальник доручає банку провадити
погашення заборгованості по даному
кредитному договору в передбачені
даним договором строки за рахунок
коштів, розмішених на рахунку
позичальника, що відповідає платіжній
картці, емітованої Приватбанком. Номер
рахунку зазначений у п.7.2 договору.
Зазначене доручення позичальника не
підлягає виконанню банком у випадку
пред'явлення позичальником документа,
що підтверджує сплату заборгованості
іншим способом. Кредит надається в
обмін на зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплаті відсотків,
винагороди в зазначені даним договором
строки.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за даним договором
зазначено в п.7.З змінної частини
договору, а також всі інші види,
іпотеки, поруки й т.п., надані банку з
метою забезпечення зобов'язань за
даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1. кредитного
договору банк зобов»язаний надати
кредит шляхом й у межах сум, зазначених
у п. 7.1 даного договору, а також, за умови
виконання позичальником умов,
передбачених п. 2.2.7 даного договору.

Позичальник зобов'язується відповідно
до п.2.2.1 кредитного договору
використати кредит на цілі зазначені в
п.7.1 даного договору.

Позичальник зобов'язується відповідно
до п. 2.2.2 кредитного договору сплатити
відсотки за користування кредитом,
відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2
даного договору. Повну сплату
відсотків за користування кредитом
здійснити не пізніше дати фактичного
повного погашення кредиту.

Відповідно до п 2.2.3 кредитного договору
позичальник зобов»язується сплатити
банку винагороду, згідно п.п.7.1 та 6.2
даного договору. Відповідно до п 2.2..
погашення кредиту зробити в порядку,
сумах і строки, передбачені п.7.1 та п. 2.3.3
цього договору.

Відповідно до п 2.2.7 кредитного договору
позичальник надає банку належним чином
оформлені, згідно п. 7.3 цього договору
договору іпотеки, поруки й т. ін. для
забезпечення виконання зобов'язань за
даним договором, договір страхування
заставного майна. Під "оформленням
договорів іпотеки/поручительства
належним чином" сторони розуміють:
укладання позичальником й/або іншими
іпотекодавцями/поручителями договору
іпотеки, їх нотаріальне посвідчення (за
згодою сторін або відповідно до
законодавства).

Банк має право відповідно до п.2.3.1.
кредитного договору в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом, при
зміні кон'юнктури ринку грошових
ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10 % у
порівнянні з курсом долара США до
гривні, встановленого НБУ на момент
укладення даного договору; зміні
облікової ставки НБУ; зміні розміру
відрахувань у страховий (резервний)
фонд або зміні середньозваженої ставки
по кредитах банків України у
відповідній валюті (по статистиці НБУ).
При цьому банк надсилає позичальникові
письмове повідомлення про зміну
процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.
Збільшення процентній ставки банком у
вищевказаному порядку можливо в
границях кількості пунктів, на яке
збільшилася ставка НБУ, розмір
відрахувань у страховий фонд,
середньозважена ставка по кредитах або
пропорцій збільшенню курсу долара США.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору
за користування кредитом у період з
дати списання коштів із кредитного
рахунку до дати погашення кредиту
позичальник щомісяця в період сплати
сплачує відсотки в розмірі,
зазначеному в п. 7.1 змінної частини
даного договору.

Відповідно до п. 3.8 кредитного договору
при непогашенні кредиту в строки,
зазначені п.п. 7.1 та п. 2.3.3 цього
договору, заборгованість в частині
вчасно непогашеної суми кредиту,
вважається простроченою. На залишок
заборгованості по простроченій сумі
кредиту нарахування відсотків
здійснюється, згідно п. 3.2 даного
договору з дати виникнення
простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору
при порушенні позичальником будь-якого
зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2,2.2.3
даного договору, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки. Сплата пені
здійснюється в гривні. У випадку, якщо
кредит видається в іноземній валюті,
пеня сплачується в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ на дату
сплати.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору
у випадку невиконання банком
зобов'язань по видачі кредиту, згідно
п.2.1.1 даного договору за умови
виконання позичальником зобов'язань,
передбачених п. 2.2.7 даного договору,
банк сплачує позичальникові пеню в
розмірі 0,1% від несвоєчасно виданої
суми кредиту за кожний день
прострочення виконання даного
зобов'язання (за винятком випадків,
передбачених п.2.3.6 даного договору.
Сплата пені здійснюється в гривні. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті по курсу НБУ на
дату сплати.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору
даний договір у частині сплати
винагороди за надання фінансового
інструменту, згідно п. 7.1 набуває
чинності з моменту його підписання
обома сторонами, в інших частинах - з
моменту надання позичальником
розрахункових документів або
оформления касових документів з
метою використання кредиту в межах
зазначених у них сум, і діє в обсязі
виданих позичальникові коштів до
повного виконання сторонами
зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору
договір може бути змінений у
встановленому даним договором порядку.

Відповідно до п. 5.3 кредитного договору
припинення дії даного договору
здійснюється відповідно до діючого
законодавства України.

Відповідно до п. 5.4 кредитного договору
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених кредитним
договором більше ніж на 30 днів, у
зв'язку з чим банк змушений буде
звернутися до суд, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф + 5%
від суми позову.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору
банк зобов'язується надати
позичальникові кредитні кошти шляхом:
надання готівкою через касу на строк з
« 05» березня 2007 р. по «05» березня 2017 р.
включно, у вигляді непоновлюваної
кредитної лінії у розмірі 112 250,00
доларів США (сто дванадцять тисяч
двісті п'ятдесят доларів США 00 центів )
на наступні цілі: ремонт та будівництво
будинку у розмірі 100 000,00 доларів США
(сто тисяч доларів США 00 центів), а також
у розмірі 12 250,00 доларів США (дванадцять
тисяч двісті п'ятдесят доларів США 00
центів) на сплату страхових платежів у
випадках та в порядку, передбачених п.п.
2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, і комісією
за розрахунково-касове обслуговування
у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 1,5% від суми виданого кредиту -
1500,00 доларів США (одна тисяча п'ятсот
доларів США 00 центів) у момент надання
кредиту, відсотки за дострокове
погашення кредиту, згідно з п. 3.11.
даного договору та винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно п.6.2 даного договору. Періодом
сплати вважати період з " 01 " по "07 " число
кожного місяця.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору
забезпеченням виконання позичальником
зобовязань за даним договором виступає
іпотека житлового будинку: будинок,
АДРЕСА_1, а також всі інші види застави,
іпотеки, поруки надані банку з метою
забезпечення зобов»язань за даним
договором.

Відповідно до п. 7.4 кредитного договору,
згідно ст. 212 ЦК України, при порушені
позичальником зобов»язань по
погашенню кредиту, передбачених пп.
1.1,2.2.4,2.3.3 цього договору, позичальник
сплачує банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 2,43% на місяць,
розраховані на суму непогашеної в
строк заборгованості за кредитом.

У звязку з зазначеними порушеннями
зобовязань за кредитним договором
відповідач станом на 12.12.2013 року має
заборгованість - 196123,22 доларів США.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав розрахунок
заборгованості .

Судом, також, встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та
відповідачем 05.03.2007 року укладено
договір іпотеки № К1С0GА00О00134.

Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, загальною площею 80,30
кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
земельну ділянку, на якій знаходиться
предмет іпотеки, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Майно належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 732250
грн.00 коп., що підтверджується змістом
договору іпотеки від 06 березня 2007 року.

Відповідно до п. 1 договору іпотеки
предметом цього договору є надання
іпотекодавцем в іпотеку нерухомого
майна зазначеного в п.35.3 цього
договору, в забезпечення виконання
зобов'язань іпотекодавця перед
іпотекодержателем, в силу чого
іпотекодержатель має право в разі
невиконання іпотекодвацем зобов'язань,
забезпечених іпотекою, одержати
задоволення за рахунок переданого в
іпотеку предмета іпотеки преважно
перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Відповідно до п. 2 договору іпотеки за
цим договором іпотекою забезпечується
виконання зобов»язань іпотекодавця за
кредитним договором, укладеного між
іпотекодержателем та іпотекодавцем.
Строк, розмір кредиту, цілі,відсотки,
розмір кредиту на сплату страхових
платежів, винагороду за надання
фінансового інструменту, розмір
щомісячного платежу, період сплати
платежів, порядок погашення
заборгованості, відсотки за
довгострокове погашення за цим
договором, зазначені у п.35.2 цього
договору.

Відповідно до п. 1.8.8.1 договору іпотеки з
метою задоволення своїх вимог
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у
випадку, якщо в момент настання
термінів виконання будь-якого із
зобов'язань передбачених кредитним
договором, вони не будуть виконані.

Позичальник зобов'язувався повернути в
повному обсязі одержаний кредит та
сплатити проценти, та інші платежі,
нараховані за обслуговування кредиту.

В суді також було встановлено, що
відповідач не виконав умови договору
щодо своєчасного повернення основного
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитом.

Наведене підтверджується розрахунком
кредиторської заборгованості, який
проведено позивачем.

Позивач просить суд стягнути суму
заборгованості за договором з
боржника.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов"язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію/передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Оскільки
відповідач має заборгованість за
кредитом, відсотками за користування
ним, суд вважає, що кредитне
зобов'язання він виконує не належним
чином.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

23 квітня 2014 року ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області було залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
ОСОБА_2.

В судовому засіданні встановлено, що
станом на 12.12.2013 року відповідач має
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 196 123,73 дол. США, що в
еквіваленті по курсу НБУ станом на
12.12.2013 року становить 1 567 024 грн. 53 коп.,
яка складається з: 82639,10 дол. США -
заборгованість за кредитом; 50158,34 дол.
США - заборгованість за відсотками;
6834,96 дол. США - заборгованість по
комісії; 47 121,82 дол. США - пеня ; 9369,00 дол.
США штраф.

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав розрахунок
заборгованості. Представник
відповідача та третьої особи в
запереченнях та в судовому засіданні
зазначала, що заборгованість за
вказаним кредитним договором існує,
але погашення кредиту відбувається,
тобто має місце виконання договору не в
повному обсязі. Щодо суми
заборгованості. представник
відповідача вказала, що сума
заборгованості є спірною. Представник
відповідача та третьої особи в
обґрунтування своїх заперечень
послалася на положення Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відмовляючи в позові суд виходить з
наступного.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року, не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави, згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки, згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки); кредитна
установа не може уступити (продати,
передати) заборгованість або борг,
визначений у підпункті 1 цього пункту,
на користь (у власність) іншої особи.
Вказаний Закон набирає чинності з дня
його опублікування та втрачає чинність
з дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Згідно до умов кредитного договору №
КІСОGA00000134 від 05.03.2007 року, кредитні
кошти надавались в іноземній валюті на
споживчі цілі, призначенням якого було
ремонт та будівництво житлового
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 80,3 кв.м., а
отже, з урахуванням положень
наведеного вище Закону не може бути
примусово стягнуте майно (квартира),
яке є предметом іпотеки. Як вбачається
з інформаційної довідки з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 26655480 від
11.09.2014 року, за відповідачем
зареєстровано наступне нерухоме майно:
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1;
нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до договору дарування
частини житлового будинку від 25.09.2004
року відповідачу було подаровано 41
сота частини житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2.

26.10.2004 року Виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради було
прийнято рішення № 418, яким дозволено
відповідачу перевести приміщення
житлового будинку по АДРЕСА_2 з
житлового фонду в не житловий для
подальшого переобладнання його у
магазин по продажу промислових
товарів.

Відповідач в період з 2004 року по
теперішній час проводив реконструкцію
зазначеного приміщення і переводив
його в не житловий фонд. Даний факт
підтверджується технічним паспортом
на нежиле приміщення магазин АДРЕСА_2
який був виготовлений МБТІ 07.02.2007 року,
робочим проектом на зовнішнє
електропостачання „Улаштування
магазину по продажу промислових
товарів у власних нежитлових
приміщеннях з організацією
відокремленого входу по АДРЕСА_2 (2007
рік), робочим проектом „Газифікація
топкової магазину по АДРЕСА_2 (2007 рік).

01.06.2011 р. було укладено договір з КП БМР
„ЖЕК № 1" на вивезення ТПВ (сміття).
Довідка з Білоцерківської ОДПІ, також,
підтверджує те, що у 2009 році за адресою:
АДРЕСА_2 знаходився магазин з продажу
непродовольчих товарів.

В 2013 році відповідач уклав з ФОП ОСОБА_4
договір оренди нежитлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується
актами прийому-передачі нежитлового
приміщення від 31.03.2014 року та від 31.05.2014
року.

Отже, виходячи із вищенаведеного,
приміщення за адресою по АДРЕСА_2 в м.
Біла Церква з 2004 року фактично є
нежитловим, використовується як
магазин непродовольчих товарів і не
пристосований для проживання як
житловий будинок. У 2000 році відповідач
придбав житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1 Починаючи з 2005 року по
теперішній час він та його родина
(дружина та двоє неповнолітніх дітей)
постійно проживають в даному будинку,
але не зареєстровані в ньому. В зв'язку
з тим, що зазначений будинок у 2007 році
виступив як забезпечення зобов'язань
за кредитом, позивач настояв на тому,
щоб у будинку не були зареєстровані
громадяни до остаточного повернення
кредиту. На виконання цього позивач
вилучив у відповідача оригінали
документів права власності на будинок.
Але саме в цьому будинку відповідач та
його родина проживали на момент
укладення договору іпотеки і по
сьогоднішній день проживають в ньому, і
саме цей будинок є його єдиною житловою
нерухомістю, площею 80,3 м.кв.. Крім того,
на все майно, яке належить відповідачу
на праві власності 05.04.2010 року було
накладено арешт, що підтверджується
матеріалами справи, що також, вказує на
те, що він не міг проводити будь-які дії
щодо всього свого нерухомого майна, яке
належить йому на праві власності.

Вищевказане підтверджується
матеріалами справи.

У свідоцтві про державну реєстрацію
відповідача зазначено, що місце
проживання фізичної особи-підприємця є
будинок АДРЕСА_1 виданого 21.07.2004 року. У
довідці ДПІ м. Біла Церква про взяття
на облік відповідача як платника
податків, також, вказано його адресу
місця проживання: АДРЕСА_1. Відповідно
до довідок із Білоцерківської міської
дитячої поліклініки на дітей
відповідача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що
вони перебувають на обліку в лікарні за
адресою місця проживання по АДРЕСА_1 з
2003 та 2006 років до даного часу. Згідно
довідки ТОВ „Київоблгаз" встановлено,
що абонент ОСОБА_1 є споживачем газу за
адресою АДРЕСА_1, і з ним за цією адресою
є споживачами газу ще 3 особи. Також, із
довідки вбачається, що за період з 2009
року по теперішній час по обліковому
рахунку постійно змінювалися
показники споживання газу в сторону
збільшення, що говорить про те, що в
будинку постійно проживають люди та
користуються газом. Рахунки на оплату
послуг по вивезенню сміття, також,
підтверджують, що за адресою по АДРЕСА_1
проживає родина відповідача. Рахунки
на оплату послуг по водовідведенню за
адресою по АДРЕСА_1 свідчать про те, що в
будинку постійно поживають люди та
споживають послуги на родину з 4 осіб.
Рахунки на оплату послуг по споживанню
електричної енергії за адресою по
АДРЕСА_1 свідчать про те, що в будинку
постійно поживають люди та споживають
послуги на родину з 4 осіб. В 2010 році
відповідач уклав договір про надання
послуг з телебачення з компанією
„Виасат" за адресою по АДРЕСА_1, і
користується ними по теперішній час, що
також свідчить про те, що в будинку
постійно поживають люди. Крім того, як
вказано представником відповідача та
третьої особи, позивач, починаючи з 2010
року постійно надсилає кореспонденцію
відповідачу за адресою його місця
проживання за адресою по АДРЕСА_1, що
підтверджує про його обізнаність щодо
постійного місця проживання
відповідача.

Даючи аналіз зазначеним правовим
нормам, з'ясувавши обставини справи,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК
України, Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 10,
11, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення,
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. В. Жарікова