Провадження №2/554/3588/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просиі стягнути з відповідача на його
користь суму боргу за договіром позики
в сумі 100 000,00 грн.

На підтвердження своїх вимог позивач
вказував, що 24.06.2014 року між ним та
ОСОБА_2, було укладено договір позики ,
згідно якого ОСОБА_1 дав у борг ОСОБА_2,
100 000,00 грн., які останній зобов'язався
повернути до 28.03.2017 року рівним
платежами в сумі 2 780,00 грн. щомісяця ,
починаючи з 28.06.2014 року включно. На
підтвердження укладеного договору
ОСОБА_2 надав позивачу розписку. Однак
письмове звернення позивача до
відповідача з вимогою повернути борг
залишено останнім без задоволення, що і
стало підставою для звернення до суду з
вказаним позовом. ОСОБА_2 уникає сплати
боргу в добровільному порядку на
телефонні дзвінки не реагує, чим
порушує взяті на себе зобов»язання ,
крім того в самі й розписці зазначені
наслідки прострочення платежів, які
йому відомі та на які ОСОБА_2 погодився.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
прибув. Його представник за
довіреністю надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі. Крім
того надала суду заяву про зменшення
позовних вимог на 2000 грн. у зв'язку з
добровільним поверненням вказаної
суми відповідачем, просила стягнути з
ОСОБА_2 98000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву
про розгляд справи без його участі.
Позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши надані докази в їх
сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.06.2014 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено договір
позики , згідно якого ОСОБА_1 дав у борг
ОСОБА_2, 100 000,00 грн., які останній
зобов'язався повернути до 28.03.2017 року
рівним платежами в сумі 2 780,00 грн.
щомісяця , починаючи з 28.06.2014 року
включно про що в матеріалах справи
мається відповідна розписка.

Кошти, як вказувала позивач, були
передані відповідачу в момент
підписання розписки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 цього ж кодексу договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ,

який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмові від виконання
зобов'язання, в силу положень ст. 525 ЦК
України, не допускається.

Також, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 уникає сплати боргу.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача ґрунтуються на законі та
договорі та підлягають повному
задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049, ЦК України,
ст. ст. 10, 14, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 228, 233
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
р.н.к.о.п.п. невідомий, адреса: АДРЕСА_2,
суму коштів за договором позики в
розмірі 98 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1 на користь держави
судовий збір в сумі- 243,60 грн.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Полтавської області
через Октябрський районний суд м.
Полтави протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СуддяМ. О. Материнко