Справа № 1323/6381/12
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/7299/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та
Стрийської міської ради Львівської
області на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 10 жовтня 2014 року у справі за
позовом виконавчого комітету
Стрийської міської ради до ОСОБА_2, з
участю третьої особи ОСОБА_5, про
звільнення земельної ділянки та
приведення її до попереднього стану
шляхом демонтажу самочинно
збудованого фундаменту та прибудови з
надбудовою,-

встановила:

Позивач виконавчий комітет Стрийської
міської ради в листопаді 2012 року
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, з
участю третьої особи ОСОБА_5, просив
зобо"вязати відповідача звільнити
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та
привести її до попереднього стану
шляхом демонтажу самочинно
збудованого фундаменту та прибудови з
надбудовою до власної квартири
житлового будинку за вказаною адресою.

В обґрунтування вимог покликався на те,
що відповідач проживає у квартирі
АДРЕСА_1 та у 2002 році на земельній
ділянці на розі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, яка
належить до земель міста, здійснив
будівництво фундаменту без дозволу на
виконання будівельних робіт, чим
порушив ст. 37 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
а також здійснював будівельні роботи з
прибудови та надбудови до власної
частини житлового будинку без права на
виконання будівельних робіт, що є
порушенням ст. 34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до Акту від 19.10.2012 р.
комісійного обстеження триквартирного
житлового будинку та спірної земельної
ділянки, добудова проведена
відповідачем з південно-західної
сторони будинку з порушенням червоної
лінії АДРЕСА_1 (12,5 м. від осі дороги) та
лінії регулювання забудови. Листом від
11.07.2012 року за № 7/2-12 інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
повідомила виконавчий комітет міської
ради, що відповідачу видано припис №
7/10-ф від 02.07.2012 року - зупинити виконання
будівельних робіт до отримання у
встановленому порядку права на їх
виконання та відповідно до ч. 4 ст. 96
КУпАП винесено постанову № 7/221-ф від
05.07.2012 року про накладення штрафу. На
вимогу виконкому міської ради про
демонтаж самочинного будівництва
відповідач не реагував, тому просив
позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 10 жовтня 2014 року у
задоволенні позову виконавчого
комітету Стрийської міської ради до
ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_6
про звільнення земельної ділянки та
приведення її до попереднього стану
шляхом демонтажу самочинно
збудованого фундаменту та прибудови з
надбудовою до власної частини
житлового будинку у АДРЕСА_1 -
відмовлено.

Рішення суду оскаржили Стрийська
міська рада та третя особа ОСОБА_5

В апеляційній скарзі Стрийська міська
рада зазначає, що оскаржуване рішення
ухвалено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам.

Звертає увагу на те, що рішенням
виконавчого комітету Стрийської
міської ради № 368 від 28.11.1997 року надано
згоду ОСОБА_2 на виготовлення
будівельного паспорта на побудовану
без дозволу веранду розміром 4,0 м. х 4,0 м.
Під час підготовки даного рішення була
надана згода сусідів на затвердження
будівництва веранди станом на 10.11.1997
року із забороною подальшої забудови.

Проте, саме будівництво прибудови з
надбудовою до власної частини
житлового будинку у АДРЕСА_1, а також
фундаменту проведено за відсутності
будівельного паспорта, документів, що
дають право виконувати підготовчі та
будівельні роботи, без дотримання при
забудові будівельних норм та правил, а
також з порушенням прав інших жильців
будинку.

За час розгляду справи мешканцям
будинку по вул. Добрівлянській, 8 видано
свідоцтво про право власності на
земельну ділянку відповідно до часток,
які належать їм у будинку, проте,
реальний поділ земельної ділянки не
проведено.

Просить рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 10.10.2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_5 з рішенням не погоджується,
вважає, що оскаржуване рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Стверджує, що під час виїзного
засідання учасниками розгляду
встановлено, що спірний фундамент
знаходиться на віддалі 5 м від його
частини будинку, що є порушенням
пожежних і санітарних норм, а на розі
вулиць Добрівлянська та АДРЕСА_2
фундамент перетинає червону лінію.

Крім цього, згідно довідки № 788 від
18.05.2013 р. земля, на якій відповідач
провів будівництво, знаходиться у
комунальній власності, а тому висновок
суду щодо перебування спірної
земельної ділянки на праві власності у
відповідача ОСОБА_2 не відповідає
дійсності. На даний час земельна
ділянка перебуває у спільній частковій
власності всіх співвласників
житлового будинку.

Покликається на припис інспекції ДАБК
від 02.07.2012 р. № 7/10-ф про зупинення
виконання будівельних робіт та
постанову № 7/221-ф від 05.07.2012 р. про
накладення штрафу, яка була оскаржена в
судовому порядку, однак постановою
Стрийського міськрайонного суду від
09.10.2012 року скасована.

Інших дозволів, окрім згоди на
виготовлення будівельного паспорту на
побудовану веранду розміром 4 х 4 м.
згідно із рішенням № 368 від 28 листопада
1997 року, відповідач ОСОБА_2 на
будівництво фундаменту, прибудови та
надбудови не має, що підтверджено
листом першого заступника міського
голови м. Стрия від 20.03.2013 року.

Просить рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 10.10.2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника третьої особи ОСОБА_4 на
підтримання доводів апеляційних скарг,
а також пояснення представника
відповідача ОСОБА_3 на заперечення
таких, перевіривши матеріали справи та
доводи скарг, колегія суддів приходить
висновку, що такі є підставні, виходячи
із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав у визначений
законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду не відповідає
зазначеним вище вимогам закону та
матеріалам справи, тому залишатись в
законній силі не може.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що фундамент, який просить
демонтувати позивач, був збудований
відповідачем у 2002 році та знаходиться
на земельній ділянці, яка належить йому
на праві приватної власності.
Прибудова з надбудовою до власної
квартири житлового будинку по АДРЕСА_1
здійснена відповідачем згідно рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради № 368 від 28.11.1997 року, яким
виконком міської ради надав згоду
останньому на виготовлення
будівельних паспортів на побудовану
веранду розміром 4.0 х 4.0 м., при цьому
постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 09.10.2012 року
скасовано постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області № 4/221-ф
від 05.07.2012 року про притягнення
відповідача ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч. 4 ст. 96 КУпАП у виді штрафу в розмірі
4267 грн. через відсутність в його діях
складу адміністративного
правопорушення та провадження у справі
закрито.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість оскаржуваного рішення
у межах доводів апеляційної скарги
відповідно до ст. 303 ЦПК України, судова
колегія виходить з наступного.

Право на будівництво нерухомого майна
мають власники земельних ділянок (ст. 90
ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК
України), особи, які набули права
користування чужою земельною ділянкою
(суперфіцій) за договором із власником
земельної ділянки (ст. 102-1 ЗК України)
або з інших передбачених законом
підстав.

Власником або землекористувачем
земельної ділянки право на забудову
реалізується за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та видом відповідно до
містобудівних умов і обмежень,
встановлених законодавством.

Право на забудову виникає в особи, яка
набула права на земельну ділянку на
законних підставах, після здійснення
нею дій, передбачених ст.ст. 25-32 ЗУ "Про
регулювання містобудівної діяльності".

Згідно із ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Під самочинним будівництвом необхідно
розуміти як нове будівництво, так і
реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт вже існуючих
об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону
України "Про архітектурну діяльність").

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 і
йому належить 14/100 частки у будинку, що
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинок по АДРЕСА_1, виданий
Стрийським ДКМБТІ 30.05.2001 р. (т. 1 а.с. 6-9)

Згідно із свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 30.12.2013
р. та Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, ОСОБА_2
належить на праві приватної власності
14/100 частки земельної ділянки по
АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 82-83).

Рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради № 368 від 28.11.1997
року відповідачу ОСОБА_2 надано згоду
на виготовлення будівельного паспорту
на побудовану веранду розміром 4.0 х 4.0 м,
при цьому вирішено рахувати дану
веранду єдиним входом до цієї квартири
(т. 2 а.с. 26).

З Акту від 19.10.2012 року комісійного
обстеження триквартирного житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_2 на
земельній ділянці на розі АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, яка належить до земель міста
та не передана у приватну власність, у
2002 році здійснив будівництво
фундаменту без дозволу на виконання
будівельних робіт, чим порушив ст. 29
Закону України "Про планування і
забудову територій", а також провів
будівельні роботи з прибудови та
надбудови до власної частини житлового
будинку за вказаною адресою без
дозволу на виконання будівельних
робіт, що є порушення ст.. 34 ЗУ "Про
регулювання містобудівної діяльності".
Добудова проведена з південно-західної
сторони будинку з порушенням червоної
лінії АДРЕСА_1 (12,5 м. від осі дороги) та
лінії регулювання забудови. (т. 1 а.с.
11-12).

Приписом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
України від 11.05.2007 р. зобов'язано ОСОБА_2
припинити проведення будь-яких
будівельних робіт, а в термін до 20
травня 2007 року провести знос
самовільно улаштованого фундаменту (т.
1 а.с. 69, зворот).

Під час огляду 21.06.2013 року в порядку ч. 1
ст. 140 ЦПК України речових доказів за їх
місцезнаходженням, Стрийським
міськрайонним судом встановлено, що
ОСОБА_2 збудував фундамент та прибудову
з надбудовою до частини житлового
будинку у АДРЕСА_1, при цьому відстань
прибудови з надбудовою до дороги
становить 75 см. (т. 1 а.с. 85).

З довідки управління Держземагенства у
Стрийському районі № 788 від 18.05.2013 року,
виданої ОСОБА_5, встановлено, що станом
на вказану дату земельна ділянка у
АДРЕСА_1 перебуває у комунальній
власності міста.

На даний час спірна земельна ділянка
належить на праві спільної часткової
власності співвласникам
будинковолодіння по АДРЕСА_1 - ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 119, т. 2 а.с.
138).

Беручи до уваги те, що відповідно до ст.
12 ЗК України до повноважень міських рад
у галузі земельних відносин на
території міста належить
розпорядження землями територіальних
громад, відтак на даний час Стрийська
міська рада не вправі звертатися із
позовною вимогою зобов"язати ОСОБА_2
звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1,
яка не перебуває у комунальній
власності територіальної громади м.
Стрия, а тому, така вимога не підлягає
до задоволення.

Разом з тим, в пункті 24 постанови Пенуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)"роз'яснено, що відповідно
до вимог статті 376 ЦК Україниправо на
звернення до суду з позовом про
знесення самочинного будівництва
належить органу державної влади або
органу місцевого самоврядування. У
випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (ст. 391 ЦК
України), а також власнику (користувачу)
земельної ділянки, якщо він заперечує
проти визнання за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4
ст. 376та ст. 391 ЦК України).

Враховуючи наведені роз"яснення, а
також положення ст. 6 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", виконавчий комітет
Стрийської міської ради, як орган,
уповноважений державою на здійснення
контролю у сфері містобудівної
діяльності, вправі звернутися із
вимогою про знесення самочинного
будівництва.

В свою чергу, відповідно до частини
першої статті 100 ЖК УРСР
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Переобладнання і
перепланування жилого приміщення
допускаються за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та
наймодавця і з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17 травня 2005 року
визначено, що переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до законодавства.

На виконання переобладнання і
перепланування потрібен дозвіл
виконкому відповідної ради, що
надається в формі рішення виконкому,
прийнятого на підставі висновку
міжвідомчої комісії.

В ході розгляду справи встановлено, що
перед будівництвом прибудови та
надбудови, влаштування фундаменту
відповідач за дозволом на таке
переобладнання та перепланування до
Стрийської міської ради не звертався,
такого дозволу та належно
затвердженого проекту на облаштування
спірних добудови та надбудови, а також
фундаменту відповідач ОСОБА_2 як суду
першої інстанції, так і апеляційному
суду, не подав.

З огляду на зазначені докази, колегією
суддів беззаперечно встановлено, що
прибудова та надбудова, а також
фундамент є самочинним будівництвом,
тому протилежне твердження
відповідача є голослівним.

За вище наведених обставин вбачається,
що місцевий суд залишив поза увагою
вимоги ч.1 ст. 376 ЦК України, як норму
матеріального права, яка регулює
спірні правовідносини, а відтак
необґрунтовано не застосував до
спірних правовідносин приписи ч. 4 ст. 376
ЦК України, яка передбачає наслідки
самочинного будівництва.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
не може вважатись дозволом на
проведення будівельних робіт та
відповідною технічною документацією
рішення Стрийської міської ради від 25
вересня 2013 року "Про надання дозволу на
виготовлення технічних документацій
із землеустрою щодо відведення та
встановлення меж земельних ділянок
громадянам в межах м. Стрия" та Проектні
рішення на реконструкцію частини
житлового будинку по АДРЕСА_1
виготовлені ТзОВ "Столичне ТПО
"Славутич" на замовлення відповідача
ОСОБА_2

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Стрийської
міської ради Львівської області
задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 10 жовтня 2014
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
виконавчого комітету Стрийської
міської ради до ОСОБА_2, з участю
третьої особи ОСОБА_5, про звільнення
земельної ділянки та приведення її до
попереднього стану шляхом демонтажу
самочинно збудованого фундаменту та
прибудови з надбудовою - задовольнити
частково.

Зобов"язати ОСОБА_2 демонтувати
самочинно збудований фундамент та
прибудову з надбудовою до квартири
АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Стрийської міської ради судовий збір
за подання апеляційної скарги в сумі 121
грн. 80 коп. та в користь ОСОБА_5 судовий
збір за подання апеляційної скарги в
сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин