Справа № 428/2471/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2104 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що в січні 2011 року він зустрів ОСОБА_4, яка на той час була розлучена зі своїм чоловіком ОСОБА_5, і мешкала на зйомній квартирі разом зі своєю донькою за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, 42. З лютого 2011 року вони стали проживати однією сімєю, не перебуваючи в шлюбі між собою, на квартирі АДРЕСА_1. 16 березня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 74.

Під час сумісного проживання однією сімєю без шлюбу його брат ОСОБА_6 за його проханням в період з квітня 2011 року по вересень 2012 року перерахував на картковий рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «Приватбанк», приблизно 40000,00 грн., які вона використала, як він на той час вважав в інтересах сімї, в тому числі, на придбання у кредит в березні 2011 року автомобілю марки «Samand LX», державний № НОМЕР_1, та в вересні 2011 року ноутбуку «Lenovo Idea Pad - В560-В62А-1».

19 листопада 2012 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та остання почала мешкати в квартирі АДРЕСА_2, забравши з помешкання, де вони проживали разом, усі свої особисті речі, в тому числі ноутбук «Lenovo Idea Pad В560-В62А-1», а автомобіль марки «Samand LX», державний №ВВ3145СА, продала в серпні 2012 року за 20000,00 грн.

В грудні 2012 року відповідач написала на нього заяву до Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 289 КК України, тобто за незаконне заволодіння транспортним засобом.

12 лютого 2012 року шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду, тому оскільки відповідач використала спільні кошти всупереч ст. 65 СК України просить визнати, що він та ОСОБА_4, проживали однією сім'єю без шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, визнати грошові кошти в сумі 40000,00 грн., перераховані ОСОБА_6 в період з квітня 2011 року по вересень 2012 року на картковий рахунок відповідачки в ПАТ «Приватбанк», обєктом права спільної сумісної власності, набутим сторонами за час їх спільного проживання до і після реєстрації шлюбу, поділити спільні сумісні грошові кошти в сумі 40000,00 грн., перераховані ОСОБА_6, стягнувши з ОСОБА_4 на його користь 20000,00 грн.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна, посилаючись на те, що вона визнає вимоги позивача-відповідача ОСОБА_3 до неї про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, проте решту вимог не визнає, так як вона орендувала квартиру у м. Сєвєродонецьку по вул. Лисичанська, 7- б/11, куди перевезла свої речі, враховуючи і ноутбук «Lenovo Idea Pad В560-В62А-1», який вона купила до знайомства з відповідачем для своєї доньки Юлії, оформивши 30 вересня 2011 року на його придбання кредит вартістю 4239 гривень. 16 березня 2011 року вона на вимогу ОСОБА_3 оформила з ЧП «Укрпромхимресурс» договір купівлі-продажу № 02/03-SА/2011 автомобілю «Samand LX» на суму 101900,00 грн. Цією автомашиною постійно користувався ОСОБА_3, до того часу, коли вони разом не передали цю автомашину незнайомим їй особам у м. Стаханов Луганської області.

16 березня 2012 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 За час шлюбу з ОСОБА_3 вона на його вимогу з метою виплати його боргу по раніше отриманому ним кредиту у кредитній спілці «Надія» у м. Лисичанськ на своє прізвище оформила наступні кредити: 20 березня 2012 року у ПАТ «Альфа-Банк», кредитний договір № 500262049, сума кредиту 33400 гривень, 18 жовтня 2012 року у ПАТ «Платинум Банк», кредитний договір зі страхуванням життя позичальника (рефінансування) № 18/7565LER11, сума кредиту 12686,97 гривень, 13 липня 2012 року у ПАТ «ОСОБА_7 Стандарт», кредитний договір № 98401298, сума кредиту 6188,00 гривень, 04 вересня 2012 року у ПАТ «Ерсте Банк», кредитний договір з фізичною особою № 014/ZВ1863/3/001, сума кредиту 15000,00 гривень.

19 листопада 2012 року відповідач вигнав її з квартири, забрав ключі і з цього часу вона з відповідачем не підтримувала ніяких стосунків. У звязку з вимогами кредитних установ вона була вимушена самостійно погасити всі сімейні кредити, а тому просить визнати грошові кошти в сумі 101900,00 гривень, по договору купівлі-продажу № 02/03-SА/2011 від 16 березня 2011 року, витрачені на купівлю автомашини Samand LX, обєктом права спільної сумісної власності, набутого ними за час спільного проживання з ОСОБА_3 однією сімєю, без шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, поділити спільні сумісні грошові кошти в сумі 101900,00 грн. по договору купівлі-продажу № 02/03-SА/2011 від 16 березня 2011 року, витрачені на купівлю автомашини «Samand LX», стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 50950,00 грн., поділити спільні сумісні грошові кошти, отримані за час шлюбу по кредитному договору № 0 від 20 березня 2012 року з ПАТ «Альфа-Банк», на суму кредиту 33400 гривень, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 16700,00 грн., по кредитному договору страхування життя позичальника (рефінансування) № 18/7565LER11 від 18 жовтня 2012 року з ПАТ «Платинум Банк» на суму кредиту 12686,97 гривень, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 6343,46 грн., по кредитному договору № 98401298 від 13 липня 2012 року з ПАТ «ОСОБА_8 Стандарт» на суму кредиту 6188,00 гривень, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 3094,00 грн., по кредитному договору № 014/ZВ1863/3/001 від 04 вересня 2012 року з ПАТ «Ерсте Банк» на суму кредиту 15000,00 гривень, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 7500,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_1 підтримав обставини, викладені в позовній заяві в підтвердження позовних вимог, повністю та просив їх задовольнити, зустрічну позовну заяву не визнав, просив у її задоволенні відмовити.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги позивача-відповідача визнав частково, в частині встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, в іншій частині просив відмовити, підтримав обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 140335, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 16 березня 2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 березня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 74. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3.

Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.02.2013 року по цивільній справі № 1227/8978/2012 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було розірвано, рішення набрало чинності 25 лютого 2013 року.

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії І-ЕД № 006217, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 09 квітня 2013 року, ОСОБА_10 змінила прізвище на дошлюбне ОСОБА_4.

Позивач-відповідач ОСОБА_3, звернувшись до суду, просить встановити факт того, що він та ОСОБА_4 проживали однією сімєю як чоловік та жінка без укладення шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, а відповідач-позивач ОСОБА_4 в своїй заяві та її представник у судовому засіданні дані вимоги визнали.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оскільки відповідач-позивач ОСОБА_4 та її представник визнали позовні вимоги позивача-відповідача ОСОБА_3 в частині встановлення факту проживання чоловіка та жінка без укладення шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року, тому дані вимоги підлягають задоволенню, однак у урахуванням наступного.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК Украни перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Враховуючи те, що позивач-відповідач та відповідач-позивач повязують початок настання терміну їх проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу з лютого 2011 року, а останнім днем лютого в 2011 році було 28 лютого, то суд приходить до висновку, що початком строку їх проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу є 28 лютого 2011 року.

Також суд зазначає, що 16 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, а тому починаючи із вказаної дати сторони перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, у звязку із чим визнання факту їх проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу по 16 березня 2012 року включно не є можливим, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача-відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу з 28 лютого 2011 року по 15 березня 2012 року.

Щодо вимог позивача-відповідача про визнання грошових коштів в сумі 40000,00 грн., перерахованих ОСОБА_6 в період з квітня 2011 року по вересень 2012 року на картковий рахунок відповідача-позивача в ПАТ «ПриватБанк», обєктом права спільної сумісної власності, набутим сторонами за час їх спільного проживання до і після реєстрації шлюбу та про поділ спільних сумісних грошових коштів в сумі 40000,00 грн., перерахованих ОСОБА_6 в період з квітня 2011 року по вересень 2012 року на картковий рахунок відповідачки в ПАТ «ПриватБанк» і стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

На підтвердження вказаних вимог позивачем було надано копію виписки з карти № 4405 **** **** 8866 за період з 01.09.2012 року по 22.02.2013 року. Із вказаної копії виписки видно, що зазначена карта належить ОСОБА_3, на неї дійсно надходили грошові кошти шляхом переводу з карти ОСОБА_6 в зазначений період, залишок після операцій складає 2445 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згідно ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що усі грошові кошти, які надійшли в період з 01.09.2012 року по 22.02.2013 року на карту № 4405 **** **** 8866, яка належить ОСОБА_3, були спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, та, відповідно, були витрачені за їх спільною згодою. Враховуючи залишок на вказаній карті у розмірі 2445 грн., суд не вбачає підстав для визнання коштів на картці № 4405 **** **** 8866 у розмірі 40000,00 грн. спільною сумісною власністю подружжя, так як поділ може стосуватись лише того майна, яке є на час його поділу, а як видно з карткового рахунку та пояснень представників сторін у судовому засіданні, ці кошти були витрачені сторонами під час спільного життя, а отже поділ може стосуватись лише того майна, права та обовязки на яке були ними придбані за ці кошти.

Не заслуговують на увагу також викладені в позовній заяві пояснення позивача-відповідача щодо перерахування на картку відповідача-позивача грошових коштів у розмірі 40000 грн., оскільки як видно з наданої роздруківки по картковому рахунку № 4405 **** **** 8866, даний рахунок належить позивачу-відповідачу ОСОБА_3 а не відповідачу-позивачу ОСОБА_4

Крім того, станом на 19 листопада 2012 року, на час припинення відносини між сторонами, залишок коштів на рахунку становить 10,30 грн., отже відомості щодо наявності на картковому рахунку позивача-відповідача будь яких коштів які б могли бути поділені сторонами є безпідставними, а вимог про поділення коштів, які знаходяться на картковому рахунку позивача-відповідача сторонами також не заявлялось.

Також, не може бути визнано належним доказом в розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України роздруківку найменувань товарів із зазначенням їх ціни, кількості та дати, яку позивачем було додано до позовної заяви, адже із вказаного документу не вбачається, ким та коли він виданий і які саме відомості, окрім ціни, найменування, дати, кількості товарів, в ньому відображені.

У звязку із викладеним, позивачем-відповідачем суду не було надано жодного доказу на підтвердження вимог про поділ майна, а тому позовні вимоги позивача-відповідача про визнання грошових коштів в сумі 40000,00 грн., перерахованих ОСОБА_6 в період з квітня 2011 року по вересень 2012 року на картковий рахунок відповідача-позивача в ПАТ «ПриватБанк», обєктом права спільної сумісної власності набутим сторонами за час їх спільного проживання до і після реєстрації шлюбу та про поділ спільних сумісних грошових коштів в сумі 40000,00 грн., та стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача-відповідача 20000,00 грн., не підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги відповідача-позивача суд зазначає наступне.

Згідно копії договору купівлі-продажу автомобілю № 02/03-SА/2011 від 16 березня 2011 року ОСОБА_4 в якості покупця зобовязалася прийняти та оплатити автомобіль марки Samand LX вартістю 101900,00 грн. із урахуванням ПДВ. Пунктами 3.1, 3.2 вказаного договору встановлено, що покупець зобовязується сплатити авансовий платіж в розмірі 12000,00 грн. протягом одного робочого дня з моменту підписання договору, а сумму в розмірі 89900,00 грн. покупець вносить не пізніше одного робочого дня з моменту видачі кредитної суми згідно гарантійного листа.

Відповідно до копії квитанції № к12/5/73 від 05.12.2012 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера від 16.03.2011 року ОСОБА_4 (прізвище під час шлюбу із ОСОБА_3 ОСОБА_3) ОСОБА_11 здійснила вказані вище платежі за договором купівлі-продажу автомобілю № 02/03-SА/2011 від 16 березня 2011 року.

Згідно копії листа ПАТ «Ідея Банк» від 13.12.2012 року № 16.1.1-95110 ОСОБА_4 погасила заборгованість за кредитним договором № 910.76022 від 21.03.2011 року.

Відповідно до копії листа № 60-07-02/31830 від 17.12.2012 року у ОСОБА_4 відсутня заборгованість за кредитним договором № 18/7565LER1I від 18.10.2012 року, укладеним між нею та ПАТ «Платинум Банк», кредитну угоду закрито.

Згідно копії довідки № 94237-23 від 20.12.2012 року ОСОБА_10 не має заборгованості за кредитним договором № 500262049 від 20.03.2012 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до копії довідки про виконання кредитних зобовязань № 20.5.0/189 від 03.12.2012 року ОСОБА_10 виконала всі зобовязання перед АТ «Ерсте Банк» згідно кредитного договору № 014/ZВ1865/3/001 від 04 вересня 2012 року.

Згідно копії довідки № 14/1-04-7283 від 26.12.2012 року станом на 25.12.2012 року ОСОБА_10 в повному обсязі погашено заборгованість за кредитним договором № 9840-1298 від 13 липня 2012 року, укладеним нею із ПАТ «ОСОБА_8 Стандарт».

Таким чином, ОСОБА_4 до 25 лютого 2013 року, тобто до набрання законної сили рішенням суду щодо розірвання її шлюбу з ОСОБА_3, погасила заборгованість за усіма кредитними договорами та договором купівлі-продажу автомобілю, спільні сумісні грошові кошти за якими вона просить поділити.

В обґрунтування своєї правової позиції представник позивача-відповідача посилався на те, що згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Проте, суд зазначає, що згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виконання зобовязань за кредитними договорами та договором купівлі-продажу автомобіля припинило зобовязання за вказаними договорами до розірвання шлюбу між сторонами, а отже борги, що існували за такими зобовязаннями не можуть бути враховані судом під час поділу майна між сторонами по справі.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги, які викладені у зустрічному позові, а саме вимоги щодо поділу спільних сумісних грошових коштів, отриманих сторонами за час шлюбу по кредитному договору № 0 від 20 березня 2012 року з ПАТ «Альфа-Банк» на суму кредиту 33400 гривень шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом 16700,00 грн., по кредитному договору страхування життя позичальника (рефінансування) № 18/7565LER11 від 18 жовтня 2012 року з ПАТ «Платинум Банк» на суму кредиту 12686,97 гривень шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом 6343,46 грн., по кредитному договору № 98401298 від 13 липня 2012 року з ПАТ «ОСОБА_8 Стандарт» на суму кредиту 6188,00 гривень шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом 3094,00 грн., по кредитному договору № 014/ZВ1863/3/001 від 04 вересня 2012 року з публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» на суму кредиту 15000,00 гривень шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом 7500,00 грн., про визнання грошових коштів в сумі 101900,00 гривень по договору купівлі-продажу № 02/03-SА/2011 від 16 березня 2011 року, витрачених на купівлю автомашини Samand LX, обєктом права спільної сумісної власності, набутого сторонами за час спільного проживання однією сімєю без шлюбу з лютого 2011 року по 16 березня 2012 року та поділу вказаних спільних сумісних грошових коштів шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача за зустрічним позовом суми 50950,00 грн., оскільки поділ в такому випадку може бути лише стосовно майна, яке було придбано за наведеними кредитними договорами відповідно до тієї частини коштів, яка була сплачена сторонами під час знаходження у шлюбних відносинах та з урахуванням сплати кожною із сторін вже поза цих відносин.

Таким чином, оскільки відповідачем-позивачем вимоги про поділ конкретного майна не заявлялись, а суд дійшов висновку про безпідставність її вимог до позивача-позивача, у звязку з їх неконкретністю, суд вважає, що позовні вимоги відповідача-позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю як чоловік та жінка без укладення шлюбу з 28 лютого 2011 року по 15 березня 2012 року.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова