Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року Заставнівський районний
суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Угриновської Л.Я.

при секретарі Кулька О.М.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Заставна цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м.Заставна про
визнання права власності на спадщину
за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом, в якому просить визнати за ним
право власності на житловий будинок із
господарськими спорудами, який
розсташований в АДРЕСА_1
Заставнівського району в порядку
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
мотивування позову посилається на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дідо
ОСОБА_2. Після смерті останнього
відкрилась спадщина , яка складається
із житлового будинку з
погосподарськими будівлями, що
розташований в АДРЕСА_1. Позивачка
посилається на те, що вона є
спадкоємцем спадкового майна
померлого ОСОБА_2 по заповіту. В
установленому порядку прийняла
спадщину, оскільки опікун ОСОБА_3 в її
інтересах протягом встановленого
законом строк звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Позивачка
посилається на те, що в серпні цього
року звернулась до нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право власності на спадщину, однак
їй відмовлено із-за відсутності
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.
Спадкоємців, котрі б мали право на
обов"язкову частку в спадщині за
заповітом не має.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов, мотивувала їх
вищенаведеним.

Представник територіальної громади в
судове засідання не з"явився, в заяві до
суду просить розглядати справу у його
відсутності, позовні вимоги визнає
повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_2 . За життя останній зробив
розпорядження своїм майном, склавши
22.11.1993 року заповіт, який був
посвідчений головним лікарем
Заставнівської ЦРЛ Бурденюком Ф.Д..
Згідно вказаного заповіту все своє
майно заповів ОСОБА_1.

Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповiтом i за законом
можуть бути фiзичнi особи, якi є живими
на час вiдкриття спадщини.

Спадкоємців відповідно до ст.1241 ЦК
України не має.

За правилами ст.ст.1216,1217,1218,1268 ЦК
України, спадкуванням є перехiд прав та
обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи,
яка померла (спадкодавця), до інших осiб
(спадкоемців). Спадкування
здійснюється за заповiтом або за
законом. До складу спадщини входять yci
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент вiдкриття
спадщини i не припинилися внаслідок
його смерті, а тому прийняття спадщини
частинами не можливе.

Спадкоємець за заповiтом чи за законом
має право прийняти спадшину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи iз застереженням.
Спадкоємець, який постiйно проживав
разом iз спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку не заявив про вiдмову вiд неї.
Незалежно вiд часу прийняття спадщини
вона належить спадкоемцеві з часу
відкриття спадщини.

Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець який бажає прийняти
спадщину, але на час смерть не проживав
постiйно iз спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Встановлено, що на час відкриття
спадщини позивачка ОСОБА_1 була
неповнолітньою. Опікуном останньої
була ОСОБА_3, котра у встановлений
законом шестимісячний термін від
імені спадкоємиці ОСОБА_1 подала заяву
про прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори, згідно якої
заведена спадкова справа №65/1994.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов"язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свiдоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

На виконання вимоги даної статті,
позивачка ОСОБА_1 звернулася до
нотаріальної контори із відповідною
заявою, проте їй відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину по
заповіту, оскільки нею не було надано
правовстановлюючих документів на
житловий будинок. Вказане
підтверджується Постановою про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 27.08.2014 року .

Встановлено, що земельну ділянку для
будівництва житлового будинку в
АДРЕСА_1 було виділено ОСОБА_2 рішенням
колгоспних зборів колгоспу ім.Кірова.
За життя останній не оформив документи
на належне йому нерухоме майно та не
зареєстрував його в органах БТІ.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснювався в Україні (УРСР) із 1979
року.

Згідно інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31.01.1966
року, яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу України
від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції). Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності .

Вищий Спецiалiзований Суд України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування" п 3.3.
наголошує, що всi господарсько-побутові
будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi
належать громадянам i були побудовані
до Указу Президії Верховної Ради
Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про
боротьбу з самовільним будівництвом
господарсько-побутових будiвель", i під
час технічної інвентаризації не були
відображені в матеріалах
інвентаризації , як самовільні, не
вiдносяться до категорії самовільних
(самочинних).

Також в даному листі зазначається, що
записи у погосподарських книгах, при
вирішенні питання про визнання права
власності на житлові будинки i споруди
у порядку спадкування, оцiнюються у
сукупності з iншими доказами, таким як:
рiшення про оформлення права власностi
громадян на будинки, технiчним
паспортом на будiвлi, документами про
вiдведення в установленому порядку
земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Факт належності ОСОБА_2
вищезазначеного житлового будинку
підтверджується записом в
погосподарській книзі міської ради,
інвентарною справою.

Постанова Пленуму Верховного суду
України вiд 04.10.1991р. №7 "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулюює право приватної власності
громадян на жилий будинок" у п. 9
зазначає, що право власності на
житловий будинок, збудований
громадянами на вiдведенiй в
установленому порядку на земельній
дiлянцi i прийнятий в експлуатацію
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради.

Встанолвено, що житловий будинок з
погоспордарськими будівлями , що
розташований в АДРЕСА_1 збудований в
1963-1979 роках.

Громадяни, які збудували житлові
будинки до 05 серпня 1992 року, могли за
умови прийняття їх в експлуатацію
відповідними комісіями отримати
правовстановлюючі документи на
будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності . За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 05.05.1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно ст. 328 ЦК України , право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема iз
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо iнше прямо не
випливає iз закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi
вiдсутностi документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст.1235,1236,1241,1268 ЦК України, ст.ст.213-215
ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1
загальною площею 49,1 кв.м, житловою
площею 22.4 кв.м , інвентарною
вартістю 53134 грн., в порядку спадщини за
заповітом після смерті діда ОСОБА_2 ,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
м.Заставна Чернівецької області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається до
Чернівецького апеляційного суду через
районний суд протягом 10 днів з часу
проголошення.

Суддя: