Номер провадження № 22-ц/785/230/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи
приватні нотаріуси ОСОБА_9, ОСОБА_10, про
визнання довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними, скасування
державної реєстрації, виселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 7 жовтня 2013 року,

встановила:

В липні 2011 року позивачі звернулися до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власті
від 12 березня 1998 року. В грудні 2002 року
відповідачі виїхали на проживання в
Німеччину, а квартиру здали в оренду
ОСОБА_11 Під час знаходження позивачів
за кордоном від їх імені 7 лютого 2003
року була складена довіреність на
ОСОБА_8 на продаж квартири, яка була
посвідчена нотаріусом. На підставі
цієї довіреності ОСОБА_8 за договором
купівлі-продажу продав квартиру ОСОБА_7
та ОСОБА_6 Позивачі просили визнати
недійсними довіреність та договір
купівлі-продажу квартири, скасувати
державну реєстрацію договору та
довіреності та виселити ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 з квартири.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 позов не
визнали.

Справа розглянута в відсутності
відповідача ОСОБА_8

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси від 7 жовтня 2013 року позов
задоволений частково: суд визнав
недійсними довіреність та договір
купівлі-продажу квартири та виселив
відповідачів з квартири.

В апеляційній скарзі відповідачів
ставиться питання про скасування
рішення суду та залишення позову без
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що у
позивачів не було волевиявлення на
відчуження квартири, тому суд визнав
недійсними довіреність та договір
купівлі-продажу квартири. Суд також
прийшов до висновку про те, що позивачі
як власники квартири вправі вимагати
виселення відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
ґрунтуються на законі та
підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власті від 12 березня 1998
року(а.с.9-11). В грудні 2002 року
відповідачі виїхали на проживання в
Німеччину, а квартиру здали в оренду
ОСОБА_11(а.с.12). Під час знаходження
позивачів за кордоном від їх імені 7
лютого 2003 року була складена
довіреність на ОСОБА_8 на продаж
квартири, яка була посвідчена
нотаріусом(а.с.15). На підставі цієї
довіреності ОСОБА_8 за договором
купівлі-продажу продав квартиру ОСОБА_7
та ОСОБА_6(а.с.16).

За висновком судово-почеркознавчої
експертизи від 21 червня 2013 року підписи
від імені позивачів на довіреності
виконані іншою (-ими) особою (-ами) -
а.с.227-229. Аналогічний висновок
міститься в експертизі, яка проведена
іншим експертом при розслідуванні
кримінальної справи по факту
шахрайства по заволодінню
квартирою(а.с.45,188-192).

З документів позивачів вбачається, що
під час підписання спірної довіреності
та укладення спірного договору
позивачі проживали в Німеччині
(а.с.248-254).

При таких обставинах суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що довіреність не
відповідає вимогам ч.1 ст.64 ЦК УРСР,
оскільки позивачі не уповноважували
ОСОБА_8 на відчуження квартири, а тому
довіреність та договір
купівлі-продажу, який укладений з
порушенням вимог представництва,
передбачених ч.1 ст.62 ЦК УРСР, є
недійсними на підставі ч.1 ст.48 ЦК УРСР.

Висновок суду відповідає роз»ясненням,
які містяться в п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 6
листопада 2009 року №9.

Суд першої інстанції також прийшов до
правильного висновку про виселення
відповідачів, оскільки позивачі як
власники квартири на підставі ч.1 ст.391
ЦК України вправі вимагати усунення
перешкод у здійсненні ними права
власності.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про неналежну
оцінку доказам, яку надав суд першої
інстанції, в тому числі поясненням
нотаріуса ОСОБА_10 Колегія суддів
вважає, що суд надав оцінку показам
нотаріуса в сукупності з іншими
доказами - висновком
судово-почеркознавчої експертизи;
документами, які підтверджують
проживання позивачів в Німеччині під
час підписання спірної довіреності та
укладення спірного договору, що
виключає підписання довіреності
позивачами. Суд надав оцінку доказам на
підставі всебічного, повного,
об»єктивного та безпосереднього їх
дослідження відповідно до вимог ч.1
ст.212 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
залучений до участі у справі орган
опіки та піклування, оскільки суд не
вирішував питання відносно
неповнолітніх дітей відповідачів
ОСОБА_6, і такі позовні вимоги не
заявлялися. Подружжя ОСОБА_6
зареєстровані за різними адресами:
ОСОБА_7 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, а ОСОБА_6 зареєстрована в
спірній квартирі. Питання про місце
проживання неповнолітніх дітей з одним
з подружжя, та їх виселення судом не
вирішувалося, і такі позовні вимоги не
заявлялися.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду, судове рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 7 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

А.А.Калараш

В.М.Гончаренко