Справа № 135/2184/13-ц
Провадження у справі № 2/135/25/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року Ладижинський
міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної
Т.В.,

за участі: секретаря судового
засідання Масняк О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ладижин цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа орган опіки та піклування
Ладижинської міської ради про
позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про
позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_5
батьківських прав по відношенню до їх
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3
з 2002 року самоусунувся від виховання
дитини, не опікується нею, не виконує
покладені на нього обов'язки по
утриманню дитини, не займається
доглядом та вихованням дитини, не
відвідує дитину, не цікавиться
навчанням, не приймає взагалі ніякої
участі в житті дитини. На даний час
малолітня дитина ОСОБА_6 проживає
разом з відповідачкою ОСОБА_5 у родині
позивачки, та фактично виховується та
утримується нею, оскільки ОСОБА_5 за
станом здоров'я не може в повній мірі
опікуватись дитиною та виконувати всі
необхідні батьківські обов'язки.

До початку розгляду справи по суті
позивач ОСОБА_1 змінила позовні вимоги,
просила позбавити батьківських прав
ОСОБА_3 по відношенню до його
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
і призначити її опікуном над цією
дитиною. В частині позовних вимог до
ОСОБА_5 відмовилася від позову.

Ухвалою Ладижинського міського суду
від 13 січня 2013 року було закрито
провадження в частині позовних вимог
щодо позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_5 відносно її
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
у зв'язку з відмовою позивача від
позовних вимог в цій частині.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник позовні вимоги підтримали
з підстав наведених у позовній заяві,
просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 вимоги позову не
визнав та пояснив, що його малолітній
син ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю
ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_1 в АДРЕСА_2. Він
дійсно з 2002 року з дитиною ніяких
стосунків не підтримує, здоров'ям,
навчанням та вихованням сина не
займається і не цікавиться, про
інтереси, захоплення та потреби дитини
йому нічого невідомо, і він цим не
цікавиться і не має наміру цікавитись,
оскільки проживає окремо в с. Кинашів
Вінницької області, має напружені
стосунки з родиною дитини та вважає
достатнім те, що з нього стягуються за
рішенням суду на утримання дитини
аліменти, які він на даний час не
сплачує у зв'язку з важким матеріальним
станом його сім'ї. Зазначив, що у
судовому порядку оспорював факт
батьківства, проте згідно генетичної
експертизи він являється біологічним
батьком дитини. Будь-якої іншої
матеріальної допомоги на утримання та
розвиток дитини не надає, так як не має
постійного заробітку і бажання. Єдиною
причиною заперечення проти позову є те,
що він вважає, що позивач ОСОБА_1 хоче
позбавити його батьківських прав
виключно з метою отримання коштів від
держави як опікун, тобто має корисливі
мотиви.

Представник Органу опіки та піклування
Ладижинської міської ради Таран В.В.
вимоги позову підтримала і пояснила, що
ОСОБА_3 проживає в с. Кинашів
Тульчинського району Вінницької
області, від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
свого малолітньої дитини ухиляється.
Самоусунувся від виховання дитини, не
опікується нею, не виконує покладені на
нього обов'язки по утриманню дитини, не
займається доглядом та вихованням
дитини, не відвідує дитину, матеріально
не забезпечує, не цікавиться навчанням,
не приймає взагалі ніякої участі в
житті дитини. Матеріально не допомагає.
Тому не заперечуючи проти позбавлення
відповідача батьківських прав, вважає,
що більш доцільніше призначити йому
опікуна ОСОБА_1, оскільки мати дитини,
ОСОБА_5, за станом здоров'я не може в
повній мірі опікуватись дитиною та
виконувати всі необхідні батьківські
обов'язки.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
тривалий час товаришує з сім?єю
позивача, в якій росте малолітня
дитина ОСОБА_6 Відповідач ніколи до
дитини не приходив, не допомагав їй
нічим. Не піклувався про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя.
Взагалі, вона ні від дитини, ні від її
родини жодного разу не чула про бажання
з боку відповідача проявляти будь-яким
шляхом батьківську турботу та увагу.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
представника органу опіки та
піклування Ладижинської міської ради,
давши їм оцінку в сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Шлюб між батьками дитини було
припинено шляхом його розірвання, на що
вказує свідоцтво про розірвання шлюбу
серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Як слідує із довідки, виданої
виконавчим комітетом Ладижинської
міської ради Вінницької області від
27.11.2013 за №3431, дитина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із мамою
ОСОБА_5 та братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9); мати дитини -
ОСОБА_9 є інвалідом з дитинства та має
ІІІ групу інвалідності (а.с. 10-12), тому за
своїм станом здоров'я не може в повній
мірі опікуватись дитиною та виконувати
всі необхідні батьківські обов'язки.

Батько дитини - ОСОБА_3 проживає в с.
Кинашів Тульчинського району
Вінницької області, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню свого
малолітнього сина, з ним ніяких
стосунків не підтримує, здоров'ям,
навчанням та вихованням сина не
займається і не цікавиться, про
інтереси та захоплення дитини, його
потреби йому нічого невідомо і він цим
не цікавиться, будь-якої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
проживає окремо, постійного місця
роботи не має.

З довідки ВДВС Тульчинського районного
управління юстиції від 10.10.2013 № 401
вбачається, що ОСОБА_5 за період з 01.04.2013
по 01.10.2013 не отримувала аліментів
згідно з виконавчим листом №2-1092, який
виданий Ладижинським міським судом про
стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 112 грн
(а.с.13).

У відповідності до розрахунку
заборгованості по аліментах ВДВС
Тульчинського районного управління
юстиції станом на 01.06.2012 заборгованість
становить 4664,25 грн (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 створила належні умови
для проживання, виховання, навчання,
розвитку малолітнього ОСОБА_6 та
засвоєння ним культурних та інших
духовних цінностей і загальновизнаних
норм моралі.

Питання про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 було розглянуто на
виконкомі Ладижинської міської ради.
Висновком Органу опіки та піклування
Ладижинської міської ради від 25.12.2013
року № 2-20-4426 було визнано за доцільне
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по
відношенню до малолітньої дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до подання Органу
опіки та піклування Ладижинської
міської ради від 25.12.2013 року № 2-20-4425
орган опіки та піклування вважає
доцільним призначити ОСОБА_1, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_2 опікуном
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.)

Отже, судом встановлено, що
правовідносини, які виникли між
сторонами є сімейними, а відтак
регулюються Главою 13 "Особисті
немайнові права і обов'язки батьків та
дітей" Сімейного кодексу України.

За змістом ст.3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989, суди у всіх діях щодо
дітей повинні приділяти першочергову
увагу якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини.

Згідно з ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати свою дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток.
Передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України,
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частина 2 ст. 157 СК України встановлює
норму, якою закріплено, що, той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона/він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

У п. 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

У відповідності до ст. 60, ст. 63 ЦК
України, суд встановлює опіку над
малолітньою особою, якщо при розгляді
справи буде встановлено, що вона
позбавлена батьківського піклування, і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування; опікун
призначається переважно з осіб, які
перебувають у сімейних відносинах з
підопічним, з урахуванням особистих
стосунків між ними, можливості особи
виконувати обов'язки опікуна.

Із здобутих у справі доказів судом
встановлено, що батько дитини ОСОБА_3
вже досить довгий час (протягом 11 років)
проживає окремо від дитини ОСОБА_6 в с.
Кинашів Тульчинського району
Вінницької області, не дбає про його
утримання, не піклується про його
фізичний та духовний розвиток,
навчання, не займається його
підготовкою до самостійного життя, не
забезпечує необхідним харчуванням,
медичним доглядом, лікуванням, не
спілкується з нею у обсязі, необхідному
для її нормального самоусвідомлення,
не надає дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу, не створює умов для
отримання освіти, не проявляє будь-якої
іншої батьківської турботи до дитини.

Зважаючи на викладене, таку поведінку
відповідача суд розцінює як ухилення
батька від виховання дитини та
покладених на нього законодавством
обов'язків, що є підставою для
позбавлення його батьківських прав та
задоволення позову.

Окрім того, враховуючи ту обставину, що
мати малолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є інвалідом
дитинства та має ІІІ групу
інвалідності, за своїм станом здоров'я
не може в повній мірі опікуватись
дитиною та виконувати всі необхідні
батьківські обов'язки, тому дитина
залишилася без батьківської опіки, то
над ним необхідно встановити опіку та
за поданням органу опіки та піклування
Ладижинської міської ради призначити
опікуном його бабусю - ОСОБА_1

Вирішуючи питання судових витрат суд
керується нормами ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150,
157, 164, 165 СК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", та керуючись
ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
батьківських прав відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Встановити опіку над неповнолітньою
дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 і
призначити опікуном ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_7, жительку АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 229 грн 40 коп., а також
витрати на правову допомогу у розмірі
1000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
через Ладижинський міський суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя