Справа № 449/49/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5645/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого -
судді Бойко С.М.,

суддів:
Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря -
Брикайло М.В.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 16 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - приватне акціонерне
товариство «Фолькс банк» про поділ
майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а
н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом (а.с.3-4, 64-65, 164-165), в якому
просив поділити придбані ним з
відповідачем ОСОБА_4 за час шлюбу
побутову техніку та легковий
автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», 2007 року
випуску, залишивши все майно
відповідачеві, а йому присудити
грошову компенсацію у розмірі 30804 грн. 20
коп. за половину вартості спірного
майна. Крім того, просив стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
2000 грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 1000 грн. та витрати за послуги
експерта в розмірі 600 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що все
спірне майно знаходиться у відповідача
ОСОБА_4 і вона не бажає в добровільному
порядку поділити це майно.

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом (а.с.145-146), в якому просила
поділити між нею та відповідачем
ОСОБА_2 будівельні матеріали, вартістю
16873 грн. 75 коп., залишивши їх
відповідачеві, а їй присудити грошову
компенсацію у розмірі 8436 грн. 80 коп. за
половину вартості цього майна.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що під
час шлюбу за їхні спільні з
відповідачем кошти були придбані
товари та будівельні матеріали, які
вкладені в ремонт житлового будинку,
який залишився у власності її
колишнього чоловіка, а тому, враховуючи
те, що їх не можна відокремити від
будинку, вважає, що має право на
грошову компенсацію за 1/2 частину
вартості цього майна.

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 16.06.2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Здійснено поділ майна подружжя, а саме:
легкового автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo»,
2007 року випуску, вартістю 27092 грн. 40 коп.,
холодильника марки «Ноtpoint-Аriston»,
вартістю 2839 грн. 20 коп., морозильної
камери марки «Горенє», вартістю 3167 грн.
20 коп., пральної машини марки «Арістон»,
вартістю 2500 грн., кухонного комбайну
марки «Браун», вартістю 663 грн. 20 коп.,
мікрохвильової печі марки «Самсунг»,
вартістю 800 грн., відеокамери марки «Sony»
та сумки до неї, вартістю 2171 грн. 20 коп.,
фотоапарата марки «Нікон», вартістю 867
грн. 60 коп., всього загальною вартістю
40100 грн. 80 коп., шляхом стягнення з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 грошової
компенсації вартості 1/2 частки
зазначеного майна в розмірі 20050 грн. 40
коп., та залишення зазначеного майна у
власності ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2
витрати, понесені останнім на правову
допомогу в розмірі 1000 грн. та 1/2 частину
витрат, понесених на оплату за
проведення експертизи, в розмірі 300 грн.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості 1/2 частки
майна, товарів та послуг, використаних
в результаті ремонту будинковолодіння
по АДРЕСА_1, в розмірі 8428 грн. 46 коп.

Скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою суду від 20.02.2013 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 в
частині задоволених вимог ОСОБА_2,
просить його скасувати в частині
стягнення з неї у користь позивача
грошової компенсації 1/2 частини
вартості майна, витрат на правову
допомогу та витрат на проведення
експертної оцінки, з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду
обставинам справи, неповного
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким залишити
автомобіль у її власності, а в
задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
майно, вказане в позовній заяві, крім
автомобіля, не перебуває у її
користуванні чи у користуванні її
батька, як вказує позивач ОСОБА_2, а
знаходиться у нього. Крім того,
зазначає, що вартість побутової
техніки відображає лише вартість
такого майна на момент його купівлі в
період з 2007 року по 2010 роки, а не реальну
ринкову вартість на момент поділу
майна між ними. Зазначає, що під час
перебування їх у шлюбі, ОСОБА_2 не був
працевлаштований, сім»я знаходилась на
її утриманні, а тому вся побутова
техніка була придбана нею за кредитні
кошти, які вона самотужки віддала.
Апелянт звертає увагу суду на те, що все
майно вона залишила ОСОБА_2, на її
утриманні знаходиться дитина і
аліментів, які він сплачує для дитини є
недостатньо, окрім того, на її
утриманні перебуває також донька від
першого шлюбу ОСОБА_6, а тому просить
відступити від принципу рівності
часток в поділі спільного майна
подружжя та залишити автомобіль у її
власності, оскільки він є необхідним
для неї та її неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони ОСОБА_4 в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
03.02.2007 року, який був розірваний
рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 28.01.2013 року
(а.с.147).

Предметом спору є автомобіль та
названа вище побутова техніка, які були
придбані під час шлюбу.

Згідно з висновком експерта, дійсна
ринкова вартість названого вище
транспортного засобу становить 27092 грн.
40 коп.

Вартість побутової техніки визначена
позивачем на підставі кредитних
договорів, які були укладені ОСОБА_4 для
її придбання у період з вересня 2007 року
по листопад 2010 року (а.с.66-70), і іншої
вартості цього майна протилежною
стороною не було представлено.

У відповідності до ст.60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної власності подружжя.

Враховуючи те, що все спірне майно було
придбане за час шлюбу і серед нього
немаж речей індивідуального
користування, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
воно є об»єктом права спільної
сумісної власності сторін.

У відповідності до ст.69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі
поділу такого майна, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один з
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім»ї (ч.2 ст.70).

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення фізичного, духовного
розвитку та лікування.

Враховуючи наведені вище норми закону,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про рівність
часток сторін при поділі спірного
майна, оскільки обставин, визначених у
ч.2 та ч.3 ст.70 СК України, не встановлено.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що
на її утриманні знаходиться дитина, а
аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на неї, є
недостатньо, є безпідставними,
оскільки цей факт не підтверджується
жодними доказами у справі, а тому
підстав для відступу від рівності
часток у суду не було.

У відповідності до ч.1 ст.71 СК України,
майно, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, які
мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК).

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених ЦК
України (ч.4 ст.71 СК).

Враховуючи те, що всі названі вище
предмети побутової техніки, які
просить поділити позивач, відносяться
до неподільних речей, і відповідач
ОСОБА_4 не погоджується з виплатою нею
позивачеві грошової компенсації за
належну йому частку в цьому майні, тому
в силу вимог ч.2 ст.71 СК України, речі
побутової техніки повинні бути
виділені сторонам по кожному предмету
окремо з урахуванням їхньої вартості
та принципу рівності часток.

Суд першої інстанції названих вище
вимог закону та фактичних обставин
справи не врахував, а тому дійшов до
неправильного висновку про
присудження позивачеві ОСОБА_2 за
рахунок відповідача ОСОБА_4 грошової
компенсації за належну йому в спірній
побутовій техніці частку.

Щодо поділу спірного автомобіля, то суд
дійшов правильного висновку про його
поділ між сторонами у рівних частках та
виплату позивачеві грошової
компенсації за половину його вартості,
оскільки автомобіль є неподільним,
однак, позивач бажає виділу своєї
частки шляхом отримання за неї
грошової компенсації.

У зв»язку з викладеними вище мотивами,
оскаржуване рішення підлягає зміні
лише в частині визначення поділу
спірного майна між сторонами.

В решті рішення суду першої інстанції
щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апелянта в цій частині не
спростовують правильних, на думку
колегії, висновків суду, зокрема, щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу у
розмірі 1000 гривень та половини
вартості понесених позивачем витрат на
оплату за проведену експертом на
підставі ухвали суду оцінки майна,
оскільки такі витрати документально
підтверджені і ґрунтуються на нормах
закону, а тому рішення в цій частині
слід залишити без змін.

В частині вирішення зустрічного позову
ОСОБА_4 рішення не оскаржувалось, а тому
не переглядається апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 3, 309 ч.1 п.4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 16 червня 2014
року в частині визначення поділу майна
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 змінити.

Виділити у власність ОСОБА_2 таке
рухоме майно: відеокамеру марки «Sony» з
сумкою до неї, вартістю 2171 гривень 20
копійок, фотоапарат марки «Нікон»,
вартістю 867 гривень 60 копійок,
холодильник «Ноtpoint-Аriston», вартістю 2839
гривень 20 копійок, та кухонний комбайн
марки «Браун», вартістю 663 гривень 20
копійок, загальною вартістю 6541 гривень
20 копійок.

Виділити у власність ОСОБА_4 таке
рухоме майно: морозильну камеру марки
«Горенє», вартістю 3167 гривень 20
копійок, пральну машину марки
«Арістон», вартістю 2500 гривень,
мікрохвильову піч марки «Самсунг»,
вартістю 800 гривень, загальною
вартістю 6467 гривень 20 копійок, та
автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 27092 гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2
грошову компенсацію за належну йому 1/2
частину автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo» у
розмірі 13546 гривень 20 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.