Справа № 426/20/14-ц
УХВАЛА

25 грудня 2014 року ,
м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської
області в складі головуючого судді
Гашинської О.А., при секретарі Івлєвій
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Сватове заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову в
цивільній справі за його позовом до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову в
цивільній справі за його позовом до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання договору недійсним. В заяві
позивач зазначив , що у зв’язку з тим,
що на цей час судовим виконавцем
державної виконавчої служби
Сватівського районного управління
юстиції здійснюється примусове
виконання виконавчого листа № 425/1922/13-ц
від 25.02.2014 , що видав Сватівський
районний суд на погашення
заборгованості за кредитом дійсність
якого ним оспарюється у цій справі і з
огляду на те , що повернення коштів , які
утримуються з відшкодування шкоди
нанесеної здоров”ю як
ліквідатора-інваліда ЧАЕС 2-ї гр.., в
умовах проведення АТО в Україні є
неможливим, просить суд зупинити
стягнення на підставі виконавчого
документа №425/1922/13-ц , який оскаржується
ним у судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
просить суд задовольнити подану заяву
про забезпечення позову шляхом
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа №425/1922/13-ц,
оскільки він оспорює все рішення, по
якому вже протягом 3 місяців
проводиться стягнення.

Представник відповідача ОСОБА_2 Д,І. в
судовому засіданні вказав, що заява
про забезпечення позову не підлягає
задоволенню, оскільки рішення про
стягнення з ОСОБА_1 суми
заборгованості за даним кредитним
договором , який оспорює позивач ,
набрало законної сили , а тому не може
бути зупинено його виконання в порядку
забезпечення позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідив
матеріали справи вважає, що заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню, а тому в її задоволенні
слід відмовити в зв’язку з наступним.

Згідно рішення Сватівського районного
суду від 29 жовтня 2013 року в цивільній
справі №425/1922/13-ц позовні вимоги
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
задоволено, стягнуто на його користь з
ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором від 11.08.2008 р. у розмірі 36225, 10
грн. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 362,25 грн. ( а.с.47-48) .

Дане рішення сторонами не
оскаржувалось, набрало законної сили ,
виконавчий лист знаходиться на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Сватівського
районного управління юстиції,
проводяться відповідні відрахування з
пенсії позивача.

Позивач просить суд зупинити
стягнення на підставі даного
виконавчого листа , проте згідно п.2
постанови Пленуму Верховного суду
України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
надано судам роз’яснення, що
недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Згідно ст..14 ЦПК України судові рішення
, що набрали законної сили, обов’язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування ,
підприємств, установ, організацій ,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України .

Згідно п.9 вказаної постанови Пленуму
–за змістом ст..293 ЦПК України (1618-15)
окремо від рішення суду в апеляційному
порядку можуть бути оскаржені ухвали
суду першої інстанції про задоволення
заяви про забезпечення позову, а також
про його скасування , проте ухвали про
відмову у забезпеченні позову
оскарженню не підлягають.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 18 Постанови № 14 від 18.12.2009 року
„Про судове рішення у цивільній
справі” роз”яснює , що „за статтею 215
ЦПК (1618-15) у формі рішення ухвалюється
той судовий акт , яким справа
вирішується по суті. Закон не
передбачає включення до резолютивної
частини рішення висновків з
процесуальних питань, не пов”язаних з
вирішенням справи по суті. Тому в цій
частині неприпустимо вирішувати
питання про виділення частини вимог у
самостійне провадження або про
закриття провадження по них, залишення
заяви без розгляду тощо. Висновки з
таких питань викладаються у формі
ухвал ( частина друга ст.208 ЦПК України)
(1618-15), які постановляються у вигляді
самостійного процесуального документа
і можуть постановлятися одночасно з
рішенням „.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 і в задоволенні
заяви про забезпечення позову за
безпідставністю.

Ухвала про відмову в забезпеченні
позову оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
О.А. ГАШИНСЬКА