Справа № 316/1691/14-ц
Провадження № 2/316/814/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.
м.
Енергодар Енергодарський міський
суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Куценко М.
О.

при секретарі:
Журавльовій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Енергодар цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
якої на підставі договору про надання
правової допомоги діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: реєстраційна
служба Енергодарського МУЮ в
Запорізькій області, Енергодарська
державна нотаріальна контора, про
припинення права спільної сумісної
власності, визнання права спільної
часткової власності та визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому зазначає, що 20.03.1963р. уклала шлюб
з ОСОБА_5. Від шлюбу у них народились
діти: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є
відповідачами по справі.

21.04.1994р., реалізуючи своє право на
приватизацію державного житлового
фонду, позивачка та її чоловік ОСОБА_5
приватизували квартиру АДРЕСА_1 та
отримали свідоцтво про право спільної
сумісної власності на житло. Далі,
право власності на нерухоме майно було
ними зареєстровано в Енергодарському
бюро технічної інвентаризації м.
Енергодар, функції якого виконувало ПП
«Алекс».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік
позивачки - ОСОБА_5 Після смерті
чоловіка відкрилась спадщина у вигляді
1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Позивачка у шестимісячний
строк звернулась до нотаріуса
Енергодарської державної нотаріальної
контори Жебелюк В.А. з заявою про
прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_3
в цей же строк подала до нотаріальної
контори заяву про відмову у прийнятті
спадщини, а відповідач ОСОБА_4 взагалі
не вчинила будь яких дій спрямованих
на прийняття спадщини.

Однак, нотаріусом було відмовлено
позивачці у вчиненні нотаріальних дій
та видачі свідоцтва про право на
спадщину з тих підстав, що не виділена
частка померлого в спадковому майні і
реєстрація права власності
проводилось в БТІ ПП «Алекс», що на той
момент не мав юридичних повноважень на
реєстрацію права власності.

Позивач вказує, що ще за життя її
чоловіка вона разом з ним володіла та
користувалась спірною квартирою, після
його смерті вона продовжує жити в ній,
оплачувати житлово - комунальні
послуги, тобто вона фактично прийняла
спадщину шляхом вступу в оперативне
управління майном.

У зв'язку з тим, що відсутні
підстави для розподілу майна в інших,
ніж рівні частки, позивач вважає, що
частки у праві спільної сумісної
власності є рівними та становлять по 1/2
частині кожного.

Позивач посилаючись на норми ЦК
України, просить припинити право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1; визнати право
спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках за
кожним співвласником: на 1/2 частку за
ОСОБА_5 та 1/2 частку за нею; визнати за
нею право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5

У судове засідання позивач та її
представник ОСОБА_2 не з`явилися,
просять розглядати справу у їх
відсутність, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі, про що
повідомили суд письмово.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове
засідання не з`явились, просять
розглядати справу у їх відсутність,
позов визнають в повному обсязі, про що
повідомили суд письмово.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
подали заяви про розгляд справи без
участі їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на житло, виданим 21.04.1994 р. АУБ
Енергодарбуд, квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Право власності на вищезазначене жиле
приміщення було зареєстровано в
Енергодарському бюро технічної
інвентаризації ПП «Алекс», про що
свідчить реєстраційний надпис та
технічний паспорт ( а.с.9 звор. сторінка,
а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (а.с. 8).

Після його смерті відкрилася спадщина
на його частку в квартирі АДРЕСА_1.

13.05.2014р. державний нотаріус
Енергодарської міської державної
нотаріальної контори Жебелюк В.А. своєю
постановою відмовила у вчиненні
нотаріальних дій ( а.с.12).

За ст. 1268 Цивільного кодексу України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Пунктом 5 цієї статті передбачено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини. Аналогічні
норми викладені і в Цивільному кодексі
України в редакції 1963 року.

Пунктом 1 ст.328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
передбачається виниклим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом. Своє
право власності на спадкове майно
позивачка набула на законних
підставах, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло.

Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Право спільної сумісної власності
майна без визначення часток кожного
належного позивачу та спадкодавцю
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

На підставі того, що відсутні підстави
для розподілу майна в інших, ніж рівні
частки, суд вважає, що частки у праві
спільної сумісної власності, - позивача
та спадкодавця - є рівними, та
становлять по 1/2 частині кожного.

Згідно до статті 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи №44/2014, відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 спадщину після померлого батька
не приймали, позовні вимоги визнають.

Відповідно до статті 19 закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно до наказу Міністерства юстиції
України N7/5 від 07.02.2002 року «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно» (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та
доповненнями затверджено перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно, і якими є рішення суду про
визнання права власності на об`єкти
нерухомого майна, про встановлення
факту права власності на об'єкти
нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач
може відмовитися від позову, а
відповідач визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на викладене, оскільки позовні
вимоги позивача не суперечать закону і
не порушують прав, свобод і інтересів
інших осіб, , суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 316,328,355,356, 370, 386, 1216, 1217, 1218,
1221, 1226, 1241,1268,1270,1278 Цивільного кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати право спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних
частках за кожним співвласником: на 1/2
частку за ОСОБА_1, на 1/2 частку за ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: М. О.
Куценко