Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/498/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання
Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного територіального галузевого
об'єднання Південно-Західна залізниця,
третя особа - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, про скасування
актів про нещасний випадок на
підприємстві та акту розслідування
нещасного випадку, визнання та
встановлення факту нещасного випадку
пов'язаного з виробництвом та таким, що
стався з вини роботодавця, зобов'язання
відповідача скласти нові акти,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 31 жовтня 2014 року,-

встановила:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнень від 28.03.2013 року (а.с.34), просила
скасувати акт розслідування нещасного
випадку від 14 травня 2013 року, що стався
з нею 23.07.2011року о 19 годині 50 хвилин на
відокремленому підрозділі ГЗЗ -
станції Коростень; скасувати акт № 2
від 14 травня 2013 року про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом;
визнати та встановити факт нещасного
випадку, що стався з нею 23.07.2011 року під
час слідування на робоче місце,
пов'язаним з виробництвом, та таким, що
стався з вини роботодавця; зобов'язати
відповідача скласти нові акти
розслідування та про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом форми Н-1,
пов'язавши нещасний випадок з
виробництвом, та таким, що стався з вини
роботодавця.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 31 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначила, що судом
першої інстанції не розглянуте її
клопотання про надання відповідачем
оригіналу інструкції з охорони праці
для оператора поста централізації
станції Коростень№24, а копія цієї
інструкції є неналежним доказом по
справі та на її думку фальсифікована.
Також, вважає, що при ухваленні рішення
судом не взяті до уваги свідчення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які вказували на
неналежний стан покриття доріжки, а
навпаки зазначено інформацію, зокрема
щодо пояснень свідка ОСОБА_4, яка не
відповідає журналу судових засідань.

Заслухавши доводи осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про
охорону праці», працівник зобов'язаний
дбати про особисту безпеку і здоров'я, а
також про безпеку і здоров'я оточуючих
людей в процесі виконання будь-яких
робіт чи під час перебування на
території підприємства, знати і
виконувати вимоги нормативно-правових
актів з охорони праці.

За змістом ст. 22 цього Закону, п.
10, 13, 38 Порядку розслідування та ведення
облiку нещасних випадкiв, професiйних
захворювань i аварiй на виробництвi,
затвердженого постановою Кабiнету
Мiнiстрiв України № 1112 вiд 25 серпня 2004
року у редакцiї, яка дiяла на час
виникнення спiрних правовiдносин, п.п.
10, 14, 23 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року №11232,
роботодавець повинен утворити комісію
та організовувати розслідування
нещасного випадку. Зазначена комісія
зобов'язана з'ясувати обставини і
причини нещасного випадку, визначити,
чи пов'язаний цей випадок з
виробництвом, та скласти акт
розслідування нещасного випадку за
відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи,
яка представляє його інтереси, із
змістом акта за формою Н-5 або формою
НПВ, або незгоди з висновком
розслідування про обставини та причини
нещасного випадку рішення комісії може
бути оскаржено до суду.

У відповідності до ст. 13 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

За змістом ст. 34 цього Закону якщо
комісією з розслідування нещасного
випадку встановлено, що ушкодження
здоров'я настало не тільки з вини
роботодавця, а й внаслідок порушення
потерпілим нормативних актів про
охорону праці, розмір одноразової
допомоги зменшується на підставі
висновку цієї комісії, але не більш як
на 50 відсотків.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги, з
урахуванням обставин справи, фактично
зводяться до оспорювання
встановленого в оскаржуваних актах
порушення нею, як потерпілою,
нормативних актів про охорону праці. В
суді апеляційної інстанції остання
повідомила, що у зв'язку з висновком
комісії про те, що ушкодження здоровя
сталося внаслідок порушення нею
нормативних актів про охорону праці, їй
зменшено розмір одноразової допомоги
на 40 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до повторно складених за
приписом Держгірпромнагляду акту
розслідування нещасного випадку та
акту № 2 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, від 14.05.2013
року (а.с. 47-57), оператор поста
централізації відокремленого
підрозділу Південно-Західної
залізниці - станція Коростень - ОСОБА_1,
отримавши перед початком нічного
чергування з 19 год. 30 хв. до 19 год. 45 хв.
23.07.2011 року цільовий інструктаж з
охорони праці, пішла на своє робоче
місце встановленим маршрутом по
території станції Коростень. Близько 19
год. 50 хв. 23.07.2011 року навпроти сигналу
М82 в міжколійї 53 колії вона оступилася
та впала, внаслідок чого отримала
травму - пошкодження зв'язок лівого
г/ступневого суглобу. На момент травми
ОСОБА_1 була взута у шльопанці на
платформі (висота підьому 6 см).

Винуватою в настанні нещасного випадку
комісією визнано ОСОБА_1 У актах
зазначено, що остання порушила вимоги
ст.14 Закону України «Про охорону
праці»; п.1.9 Інструкції з охорони праці
№ 24 для оператора поста централізації
станції Коростень від 17.06.2009 року, так
як перебуваючи на території станції не
дбала про особисту безпеку і здоров'я
та п.2.4 Інструкції, оскільки на
території станції повинна була
знаходитись у низькому закритому
взутті, а перебувала у відкритому
взутті на високій платформі.

Обставини, що нещасний випадок
стався з вини потерпілої,
підтверджуються її особистими
поясненнями (а.с. 98, 255 т.1), в яких остання
повідомляла, що причиною травмування
було її взуття на високій платформі та
волога погода після дощу.

Доводи апелянта про те, що Інструкція з
охорони праці № 24 для оператора поста
централізації станції Коростень,
затверджена наказом начальника
станції 17 червня 2009 року № 287 була
підроблена, шляхом внесення у неї п. 2.4,
який передбачав необхідність
перебування на території станції у
низькому закритому взутті, а також про
те, що вона не підписувала пояснення
про обставини нещасного випадку, де
вказувала, що причиною травмування
було її взуття, не знайшли свого
підтвердження під час судового
засідання. Надане представником
позивача повідомлення слідчого про
початок досудового розслідування від
27.01.2014 року за заявою ОСОБА_1 про вчинене
кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 366
КК України за відсутності результатів
слідства та вироку суду не є належним
та допустимим доказом зазначених
позивачем обставин в розумінні ст.ст.
58,59 ЦПК України.

Є також безпідставними посилання
апелянта про те, що вона знаходилась на
території станції у низькому зручному
взутті, а нещасний випадок стався у
зв'язку з неналежним станом покриття
доріжки, якою вона прямувала до свого
робочого місця, та недодержанням
роботодавцем п. 2.2.3 Правил безпеки
праці для працівників залізничних
станцій і вокзалів, затверджених
наказом Державного комітету України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду 12.03.2007 року, який
передбачає, що пішохідні доріжки
повинні мати тверде покриття.

Так, в суді апеляційної інстанції,
остання вказала на фото її взуття, в
якому вона знаходилась під час
настання нещасного випадку (а.с. 177), з
якого вбачається, що останнє є
відкритим, висота платформи становить
більше 40 мм, що у відповідності до ГОСТ
3927-88 «Колодки взуттєві», який
використовується при виробництві
взуття, (доповнення 5), є «високою»
висотою взуття, оскільки «низькою»
висотою взуття є висота до 24 мм. Крім
того, передня та задня частина взуття,
що знаходилось на ногах позивачки під
час нещасного випадку, була відкрита.

Також, законодавством не встановлено
поняття «твердого покриття» доріжки,
про що правильно зазначив суд, давши
аналіз підзаконним нормативним актам,
якими визначено типи дорожнього
покриття.

Як вбачається з листів відокремленого
підрозділу «Коростенська дистанція
колії» від №49 від 28.02.2014 року та № 102 від
17.02.2014 року, у 2010 році на колії № 53 у
напрямку світлофора М82 проводилась
заміна шпал та щебенево-гравійного
стану грунту, пішохідна доріжка
службового проходу була відновлена,
після проведення ремонтних робіт були
застосовані гравій і щебінь, верхній
шар вирівняний та утрамбований (а.с. 328
т.1). Тобто за рік до нещасного випадку з
потерпілою, проводилось відновлення
доріжки, якою вона ходила до свого
робочого місця та, як пояснила суду, із
скаргами щодо неналежного стану
покриття до керівництва не зверталась.

Покази свідків щодо стану дорожного
покриття, та надані позивачем фото не
можуть бути належними доказами щодо
порушення роботодавцем безпеки праці,
а тому доводи апелянта щодо залишення
без уваги цих доказів є безпідставними.

Враховуючи, що позивач не довела суду
обставини, що нещасний випадок стався з
вини роботодавця, що є її обов'язком у
відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду, були
предметом дослідження в судовому
засіданні, яким суд дав належну оцінку
і вони не містять підстав для
скасування чи зміни рішення суду.

Отже, рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування або зміни
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 31 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: