Справа № 463/615/14
Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/5083/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ПрАТ СТ
«Гарантія» - Рожкова О.Є.,
представника третьої особи ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - Ковальчук
Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 12 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Гарантія» в особі Львівської
регіональної дирекції «філії
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Гарантія», третя
особа Публічний акціонерний банк
«Райффайзен Банк Аваль» про стягнення
заборгованості по виплаті страхового
відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 12 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Гарантія» в особі
Львівської регіональної дирекції
«філії Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія», третьої особи: Публічний
акціонерний банк «Райффайзен Банк
Аваль» про стягнення заборгованості по
виплаті страхового відшкодування
відмовлено у зв'язку з його
безпідставністю

Дане рішення оскаржило ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

В своїй апеляційній скарзі просять
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ Страхове
товариство «Гарантія», третьої особи:
Публічний акціонерний банк
«Райффайзен Банк Аваль» про стягнення
заборгованості по виплаті страхового
відшкодування. Вважають, що рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи. Зазначають,
що судом не досліджено та не взято до
уваги те, що відповідно до умов
договору страхування позивачем було
повідомлено відповідача про настання
страхового випадку та ним було
передано представнику Львівської
регіональної дирекція «Філія ПрАТ СТ
«Гарантія» свідоцтва про реєстрацію
ТЗ, ключ запалювання, пульт управління
електронною сигналізацією та код, про
що було складено акт прийому-передачі.
Однак на заяви Позивача про виплату
страхового відшкодування відповідач
не надав жодних відповідей щодо
розміру та строків виплати такого
відшкодування. У зв'язку із настанням
страхового випадку АТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції, як вигодонабувач,
скерувало на адресу ВАТ «СТ «Гарантія»
лист №С14-114-1-2-7-458 від 02.02.2011 року,
повторно лист №С14-114-1-2-7-4896 від 22.11.2011
року про надання інформації про
можливість здійснення страхової
виплати Банку, як вигодонабувачу,
згідно з договором страхування
№5-1499/08.002 від 16 вересня 2008 року. Однак,
письмових рішень про відмову у виплаті
страхового відшкодування на адресу
банку не надходило. Також зазначають,
що в рішенні суду зазначено про
неодноразові видачі позивачем
довіреностей на право керування
транспортним засобом на користь третіх
осіб, однак таке не підтверджується
матеріалами справи та інших доказів
про таке учасниками процесу не надано.
Також, Банк наділив позивача
повноваженнями на одержання
страхового відшкодування, а саме
надіслав до суду письмові пояснення на
підтримання позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника третьої особи та позивача
на підтримання апеляційної скарги,
представника відповідача в
заперечення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції вказував про те, що
згідно договору добровільного
страхування наземного транспорту від
16.09.2008 року вигодонабувачем є третя
особа по справі (ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль»), у позивача (ОСОБА_2) наявна
заборгованість перед вигодонабувачем
за кредитним договором. Однак позивач
просить стягнути страхове
відшкодування на свою користь, а
доказів того, що вигодонабувач
відмовився від свого права вимоги за
договором страхування суду не подано.

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції - обґрунтованими
та такими, що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
особами, що беруть участь у справі не
оспорювалось 16.09.2008 року між сторонами
було укладено договір №5-1499/08.002
добровільного страхування наземного
транспорту, об'єктом страхування за
яким стали майнові інтереси позивача,
пов'язані з володінням, користування та
розпорядженням належним позивачу
транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» д.н.з.
НОМЕР_1. Крім цього, згідно умов
договору (п.4) вигодонабувачем за таким
є третя особа ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль». 27.08.2009 року згаданий,
застрахований транспортний засіб було
викрадено та за даним фактом порушено
кримінальну справу.

У зв'язку із настанням вказаного
страхового випадку 2.02.2011 року та 22.11.2011
року Банк як вигодонабувач звернувся
до відповідача з листами про
можливість виплати їм як
вигодонабувачу страхової виплати.

Крім цього, 10.11.2011 року позивач ОСОБА_2
звернувся до відповідача із заявою про
виплату на його користь страхового
відшкодування у зв'язку із згаданим
незаконним заволодінням належним йому
транспортним засобом.

Страхового відшкодування ні третій
особі, ані позивачу відповідачем не
виплачено та у відповідь на вказані
звернення повідомлено про
необхідність подання позивачем ОСОБА_2
акту огляду транспортного засобу на
встановлення електронного та (або)
механічного засобу проти викрадення ТЗ
після чого Страхова компанія
повернеться до розгляду звернень.

Вважаючи свої права порушеними такою
невиплатою позивач звернувся в суд з
даним позовом про виплату страхового
відшкодування, згідно згаданого
договору страхування, на свою користь.
Третьою особою позову до суду до
відповідача про виплату згаданого
страхового відшкодування - не подано.

Відповідно до змісту ст. 3 Закону
України «Про страхування» ст.ст. 636, 985
ЦК України, страхувальник має право
укласти договір зі страховиком на
користь третьої особи, якій страховик
зобов'язаний здійснити страхову
виплату у випадку настання страхового
випадку. Тобто, згідно такого договору
страхування, вигодонабувач наділений
правами страхувальника, але на нього не
покладено обов'язків останнього.

Зважаючи на вказане, при наявності у
договорі вигодонабувача,
страхувальник не вправі просити суд
про стягнення страхової виплати на
свою користь, ані на користь
вигодонабувача. З таким позовом (про
виплату на свою користь страхової
виплати) повинен звернутись до суду сам
вигодонабувач, у даному випадку Банк
(третя особа по справі).

Жодним даних у матеріалах справи про
те, що Банк відмовився від своїх прав на
отримання такої виплати - немає, це
вбачається і з згаданих заяв банку,
згідно яких банк звертався до
відповідача про здійснення страхового
відшкодування на його користь, крім
цього про це вказала і представник
третьої особи у судовому засіданні,
зазначивши про те, що вони мають намір
отримати кошти, які як страхову виплату
за позовною заявою просить стягнути на
свою користь позивач вже від нього.

Факт підтримання Банком даного позову,
оскільки у такому позивач просить
стягнути на його користь суму
страхового відшкодування для
подальшого погашення кредитної
заборгованості, що виникла у нього
перед третьою особою за укладеним між
ними кредитним договором (остання
заява про уточнення позовних вимог Т.1
а.с. 197-199, письмові пояснення Банку про
підтримання позову Т.1 а.с. 37) жодним
чином не є відмовою Банку від свого
права на отримання страхового
відшкодування, що мала б бути
відповідно оформлена та надіслана як
страховику, так і страхувальнику
(сторонам по справі). Крім цього
зазначення у позовній заяві про
бажання позивача стягнуте на його
користь страхове відшкодування у
подальшому звернути на погашення
заборгованості за кредитним договором
жодним чином не свідчить про
достовірність та безспірну
необхідність виконання такого наміру у
майбутньому.

Зважаючи на вказане доводи
апеляційної скарги слід визнати
необґрунтованими та таку відхилити,
рішення ж суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 12 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А.
Левик

Судді:

В.Я. Бакус