АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1408/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2410/К/14
Доповідач Митрофанова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" -
Новікова Максима Олексійовича;

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" про відшкодування моральної
шкоди, завданої смертю працівника
внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року позивач звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
ПАТ «ІнГЗК») про відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю
працівника внаслідок професійного
захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що його батько
працював у ПАТ ІнГЗК, та отримав
профзахворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 його
батько помер, та встановлено причинний
зв'язок між смертю та
проф.захворюванням. У зв'язку зі смертю
батька позивач отримав моральні
страждання, оскільки це був його рідний
батько, він його любив та поважав. Після
смерті батька позивач тривалий час
перебував у напруженому психічному
стані. Просив стягнути з відповідача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
280000 грн. без утримання з суми
відшкодування податку з доходів
фізичних осіб.

Рішенням суду від 13 листопада 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з ПАТ «ІнГЗК» на користь
позивача 35 000 грн. без урахування
утримання податку з доходів фізичних
осіб.

Стягнуто з ПАТ «ІнГЗК» на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ІнГЗК»
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення по
справі про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача посилаючись на
те, факт заподіяння моральних
страждань позивачу не підтверджений
достовірними доказами та розмір
моральної шкоди необґрунтований, судом
не враховано, що провина за отримане
професійне захворювання не лежить
виключно на відповідачі, оскільки
позивач знав про умови праці та
ознайомлений із можливістю негативних
наслідків для його здоров'я. Крім того,
судом не досліджено, чи проживав
позивач з батьком на день смерті
останнього.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, яке містяться у матеріалах
справи.

В період з 24.11.1995 року по 02.12.2008 року
ОСОБА_5 працював на підприємстві
відповідача.

Згідно акту розслідування
професійного захворювання №11 від
03.06.2009р., причиною виникнення
професійного захворювання ОСОБА_5
визнано його роботу в умовах впливу
формальдегіду в робочій зоні в
концентрації 0,62 мг/куб.м при гранично
допустимій 0,5мг/куб.м. Він працював
водієм автотранспортних засобів на
вивозі гірничої маси з кар'єра. Також
зазначено, що за період роботи
померлого у відповідача, керівництво
відповідача не виконувало вимоги ст. 153
КЗпП України, ст. 13 ЗУ про охорону праці,
в частині створення на робочих місцях
належних, безпечних і здорових умов
праці відповідно до положень
нормативних актів з охорони праці.
Професійне захворювання: токсичний
фіброзуючий альвеоліт ЛН першого -
другого ступеню.

Відповідно до Акту визначення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом №32 від 29.08.2014р.,
згідно якого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,
інвалід 2 групи, 70% втрати професійної
працездатності, причина смерті -
професійне захворювання. Помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18:25 в реанімаційному
відділенні Широківської ЦМЛ. З приводу
захворювання проходив амбулаторне та
стаціонарне лікування з 2009 - 2014 р.р.
Зазначено, що не дивлячись на
лікування, загальний стан
погіршувався. Рішення: встановлено
причинний зв'язок між смертю та проф.
захворюванням.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди завданої смертю
працівника внаслідок професійного
захворювання ґрунтуються на законі та
відповідають вимогам ч.2 ст. 1168 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
обов'язок ПАТ «ІнГЗК» відшкодовувати
моральну шкоду, завдану позивачу
відсутній, оскільки моральна шкода
підприємствами відшкодовується
потерпілим, а не членам їх сімей; факт
заподіяння моральних страждань не
підтверджений достовірними доказами
та розмір моральної шкоди
необґрунтований спростовуються
встановленими обставами та
матеріалами справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи
відшкодовується її чоловіку (дружині),
батькам (усиновлювачам), дітям
(усиновленим), а також особам, які
проживають з нею однією сім'єю.

Як вбачається з матеріалів справи,
Актом визначення причинного зв'язку
смерті з професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом №32 від 29.08.2014р.
встановлено причинний зв'язок між
смертю та проф. захворюванням.

З огляду на вищезазначене суд першої
інстанції правильно визнав, що
відповідач несе відповідальність по
відшкодуванню моральної шкоди
позивачу як сину загиблого.

Також спростовуються матеріалами
справи та встановленими обставинами в
суді апеляційної інстанції доводи
апеляційної скарги про те, що не
досліджено, чи проживав позивач з
батьком на день смерті останнього. Як
встановлено в суді апеляційної
інстанції позивач момент смерті був
зареєстрований разом із батьком ОСОБА_5
за адресою АДРЕСА_1, проте навчався в м.
Кривому Розі, відтак він був
зареєстрований та знаходився на
утриманні померлого.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не враховано, що провина за
отримане професійне захворювання не
лежить виключно на відповідачі,
оскільки позивач знав про умови праці
та ознайомлений із можливістю
негативних наслідків для його здоров'я
не можуть бути підставою для
скасування, оскільки добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці ОСОБА_5 не знімають з відповідача
обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП
України та ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що судом
першої інстанції не детально та мало
описані моральні страждання позивача
колегія суддів не приймає до уваги, та
відноситься критично до вказаного
доводу, оскільки сам факт смерті батька
позивача, що пов'язаний із професійним
захворюванням, безперечно свідчить про
те, що позивач відчував негативні
наслідки морального та психологічного
характеру.

Погоджується колегія суддів і з
розміром моральної шкоди стягнутої з
відповідача на користь позивача,
оскільки судом взято до уваги
роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» щодо
визначення розміру моральної шкоди
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) та визначено розмір
моральної шкоди з урахуванням душевних
страждань позивача.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційні скарги, доводи якої
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, відхиляє, а
рішення суду першої інстанції - залишає
без змін у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: