Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого - судді
Берещанського Ю.В., при секретарі -
Савватєєві О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Ялті цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ялтинської міської
ради, треті особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Правозахисна група ВАРТА", ОСОБА_2 про
стягнення упущеної вигоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до
Ялтинської міської ради, в якому
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача упущену вигоду у
розмірі 8000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24
квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2,
було укладено договір доручення
№277/04/13-зд, за яким позивач готує від
імені довірителя звернення до
відповідача, що має на меті реалізацію
довірителем права на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,10 га в межах
м. Ялта АР Крим. На виконання
зазначеного договору, позивачем
направлено на адресу відповідача
відповідне клопотання, тому, позивач
має право на отримання позитивної
відповіді та винагороди у розмірі 8000
гривень. Однак, через те, що відповідач
не надав відповіді на зазначене
клопотання, позивачу завдано збитки у
виді упущеної вигоди у розмірі 8000
гривень, яку позивач просить стягнути з
відповідача.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про місце, день та час розгляду справи
повідомлений. Надав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги просив задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечувала з тих підстав, що
Ялтинська міська рада своїми діями
ніякої матеріальної шкоди позивачу не
завдавала та просила в позові
відмовити.

Представник третьої особи ТОВ
"Правозахисна група ВАРТА" у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
завчасно та належним чином, причини
неявки суду не відомі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, від неї надійшла заява про
розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши надані докази, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи,
суд вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, ТОВ "Правозахисна група ВАРТА",
було укладено договір доручення
№277/04/13-зд, предметом якого є доручення
ОСОБА_1 або ТОВ "Правозахисна група
ВАРТА" підготувати від імені та за
рахунок ОСОБА_2 обґрунтоване звернення
до компетентного органу, що має на меті
реалізацію права на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,10 га в
адміністративних межах м. Ялта АР Крим,
а саме до моменту прийняття органом
місцевого самоврядування або
виконавчої влади позитивного рішення
про виділення земельної ділянки
позивачу (а.с.7-8).

Пунктом 4.2 зазначеного договору,
передбачено, що отримання належної
відповіді на звернення надає позивачу
право отримати від ОСОБА_2 винагороду у
розмірі 8000 гривень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22
Цивільного Кодексу України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: витрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
предмет доказування - це сукупність
обставин, що їх необхідно встановити
для правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача і заперечень
відповідача, зокрема факт приводу для
позову, який являє собою обставини, що
підтверджують право на звернення до
суду, тобто факти порушення
суб'єктивного права позивача.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року за №2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", суди мають
звертати увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише містись
позовні вимоги, а й викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги і зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину.

Необхідною умовою доведення наявності
упущеної вигоди є встановлення,
насамперед, самих збитків та
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника й збитками
потерпілої сторони. При цьому потрібно
довести, що протиправна дія або
бездіяльність особи, яка порушила
право, є причиною, а збитки, що виникли у
потерпілої особи, - слідством такої
протиправної поведінки.

Розглянувши дану цивільну справу у
межах заявлених вимог, на основі
дотримання принципів диспозитивності,
змагальності і справедливості
судочинства, всебічного та повного
дослідження обставин справи, перевірки
їх наданими сторонами доказами,
оцінивши їх у сукупності, виконавши
вимоги процесуального закону, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
22, 1166 Цивільного кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Ялтинської міської ради, треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Правозахисна група
ВАРТА", ОСОБА_2 про стягнення упущеної
вигоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд в порядку та
строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу
України.

Суддя: