ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
справа № 691/859/14-ц
провадження № 2/691/336/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року
м. Городище

Городищенський районний суд
Черкаської області у складі: судді
Синиці Л.П., за участю секретаря судових
засідань Шевченко Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Городище
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третьої особи ОСОБА_4 про
виселення, -

в с т а н о
в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виселення, мотивуючи
його тим, що ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
22.08.2008 року уклали кредитний договір
№СSR0GA, відповідно до якого
останній отримав кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 104250,00грн.
строком до 22.08.2018р. зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4, ОСОБА_2 уклали договір іпотеки
№ СSR0GA, згідно якого, відповідачі
надали в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, загальною площею 89,00
кв.м, житловою площею 45,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачам на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності. Банк свої зобов'язання
за кредитним договором виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредит в розмірі, передбаченому
умовами кредитного договору.
Відповідач ОСОБА_4 не надав своєчасно
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.
Банк звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та 12.03.2014 року суд виніс рішення
звернути стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок, загальною площею 89,00
кв.м, житловою площею 45,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після
прийняття рішення, всі мешканці
будинковолодіння, зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Вищевказані обставини підтверджуються
письмовими повідомленнями. У зв'язку з
цим, просить виселити ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, судові витрати
покласти на відповідачів.

11.11.2014 року представник позивача
уточнив заявлені вимоги, та враховуючи
інформацію щодо зареєстрованих осіб у
житловому будинку по АДРЕСА_1, просить
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
зареєстровані у житловому будинку
(предмет іпотеки), з визначенням
третьою особою по заявлених позовних
вимогах - ОСОБА_4, позичальника.

До судового засідання на 30.12.2014р.
представник позивача не з'явився,
надіслав клопотання про слухання
справи без його участі, підтриманні
позовних вимог, вказуючи, що час, який
надався з 25.12.2014 року по 30.12.2014 року для
мирного врегулювання спору сторонами
не використаний, умови
реструктуризації ОСОБА_4 озвучені,
проте угоди, на сьогоднішній день, не
укладено. Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилися, по
невідомій причині, про день та час
слухання справи були повідомлені
вчасно та належним чином, про що
свідчать розписки про отримання
судової повістки, причини своєї неявки
суду не повідомили, як і не надходило
заяв про перенесення розгляду справи
чи слухання справи за їх відсутності.
При цьому, 25.12.2014 року відповідач ОСОБА_2
заявлені позовні вимоги визнав,
зазначивши, що дійсно його син ОСОБА_4 у
свій час отримав споживчий кредит і на
забезпечення його виконання в іпотеку
був переданий житловий будинок по
АДРЕСА_1, який побудував та проживає з
дружиною ОСОБА_3, після отримання та
використання кредитних коштів у сина
виникли складнощі фінансового
характеру, почала рости
заборгованість, звернулися до банку з
проханням розстрочити її та не
висиляти їх з будинку, на даний час
питання вирішується, дружина знає про
надходження до суду позову про
виселення, як і про повідомлення банку,
є важко хворою, тому з метою
недопущення ускладнення здоров'я,
участі в судових засіданнях не бере.

Третя особа ОСОБА_4, не заперечує щодо
задоволення позовних вимог, вказавши,
що розуміє наслідки прийнятого рішення
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки, повідомлення про
необхідність виселення отримували ще у
квітні місяці поточного року, і з того
часу намагається вирішити питання
реструктуризації кредитного договору
від 22.08.2008р., їздив на заробітки, на днях
мав розмову з представником банку, і
знову не дійшли згоди щодо суми для
укладення відповідного договору,
добровільно звільнити житловий
будинок по АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки, не мають змоги із-за
відсутності іншого житла, хвороби
матері та пенсійного віку батьків.

Суд, врахувавши думку представника
позивача, з урахуванням положень ч.5
ст.74, ч.2 ст.77 ЦПК України, заслухавши
думку відповідача ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_4, та вивчивши наявні у
матеріалах справи докази, вважає, що
позов є обґрунтований і підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом - ч. 4 ст. 9
Житлового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» та ст. 109 Житлового
кодексу У4країни, звернення стягнення
на передані в іпотеку житловий будинок
чи житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, та
проводиться в порядку встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення, за нормами ч.2 ст.40 ЗУ «Про
іпотеку», всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що
12.03.2014 року Городищенським районним
судом Черкаської області, постановлено
рішення за яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
загальною площею 89,00 кв.м, житловою
площею 45,40 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки, так як,
станом на 08.08.2013р. ОСОБА_4, позичальник,
мав заборгованість за кредитним
договором №СSR0GA укладеним 22.08.2008
року, між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк». І
за яким банк зобов'язувався надати
позичальникові кредитні кошти на строк
з 22.08.2008р. по 22.08.2018р. у розмірі 104250,00грн.
на споживчі цілі, з них 100000,00грн. на
споживчі цілі шляхом видачі готівки
через касу, а також у розмірі 3000,00грн. на
сплату винагороди за надання
фінансового інструменту у момент
надання кредиту; 750,00грн. - для сплати
страхового платежу страхування майна
за договором страхування майна на
перший рік дії кредиту; 500,00грн. - для
сплати особистого страхування за
договором особистого страхування на
перший рік дії кредиту, а також у
розмірі 12500,00грн. на сплату страхових
платежів у випадках та в порядку
передбачених Договором, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,67% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,00% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати винагороди за
резервування ресурсів у розмірі 5,04%
річних від суми зарезервованих
ресурсів, винагороди за проведення
додаткового моніторингу, згідно п.7.2
Договору.

У забезпечення виконання умов
кредитного договору, між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та позичальником - ОСОБА_4,
іпотекодавцем - ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки №СSR0GA від 22.08.2008
року, відповідно до якого, відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме,
будинок загальною площею 89,00 кв.м,
житловою площею 45,40 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 0,20га, з обумовленою
ціною предмета іпотеки 150000,00грн. Майно
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі Свідоцтва про право
власності.

Згідно роз'яснень наданих у п. 43
постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про стягнення на
предмет іпотеки суд має врахувати таке.
Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Судом встановлено, та не заперечується
відповідачем ОСОБА_2, третьою особою
ОСОБА_4, що ПАТ КБ «ПриватБанк»,
позивачем у справі, 15.04.2014 року, було
направлено, з отриманням позичальником
ОСОБА_4 та іпотекодавцем ОСОБА_2
повідомлення (вимоги) про добровільне
виселення всіх мешканців житлового
будинку по АДРЕСА_1 (предмет іпотеки) на
виконання рішення суду про звернення
стягнення, в тридцяти денний строк, з
дня його отримання, у зв'язку з
порушенням зобов'язань за кредитним
договором №СSR0GA від 22.08.2008 року.

За даними, що наведені у довідці
виконавчого комітету Городищенської
міської ради від 07.11.2014р. №3878, та
встановлені з інформації УДМС у
Черкаській області, в житловому
будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, на
даний час зареєстровані та проживають
ОСОБА_2, 1938 року народження та ОСОБА_3, 1943
року народження.

Повідомлення (вимога) про виселення
ОСОБА_3 із вказаного вище житлового
будинку, у зв'язку із невиконанням умов
кредитного договору від 22.08.2008р. та на
виконання рішення суду від 12.03.2014р. про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, у добровільному порядку мало
місце 11.11.2014р., що підтверджується
матеріалами справи та поясненням
відповідача ОСОБА_2.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання. В статті 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
встановлено, що реєстрація це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесенням цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу. Таким чином, реєстрація фіксує
офіційне місце проживання особи. За
цією адресою особа має право проживати,
на неї надсилаються усі офіційні
документи, відповідно до даних про
реєстрацію нараховуються усі
комунальні послуги і таке інше.
Наявність осіб, зареєстрованих у
будинку, на який звертається стягнення,
негативно відобразиться на його ціні, а
також буде перешкоджати реалізації
цього предмета іпотеки.

Отже, враховуючи вищевикладене, надані
суду письмові докази та їх належна
правова оцінка вказують на наявність
підстав для задоволення позову, та
виселення із предмета іпотеки -
житлового будинку АДРЕСА_1
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, що є
зареєстровані та проживаючі у даній
нерухомості, та не виконали вимогу ПАТ
КБ «ПриватБанк» щодо добровільного
виселення в тридцятиденний строк з дня
отримання.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом
справи в суді позивач, поніс судові
витрати в розмірі 243,60грн., за сплату
судового збору при подачі позовної
заяви, суд задовольняє дані вимоги, на
користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК
України - стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, так як, вважає їх
пропорційними та підтвердженими у
відповідності із цивільним
процесуальним законодавством України.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст. ст. 9, 109 ЖК України,
постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», Законом
України «Про іпотеку», Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», ст.
ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України,
суд,-

в и р і
ш и в :

позов задовольнити. Виселити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 із
житлового будинку (предмету іпотеки),
розташованого по АДРЕСА_1.

Стягнути, солідарно, із ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої
АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк», юридична адреса:
вул. Набережна Перемоги, 50, м.
Дніпропетровськ,
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60коп..

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя Л. П. Синиця