Номер провадження: 22-ц/785/7062/14
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Одеської області
апеляційну скаргу Прокурора
Овідіопольського району Одеської
області в інтересах держави в особі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області на рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Будівельно -
виробничої фірми «Югсел» - Товариство з
обмеженою відповідальністю про
визнання права власності на об'єкт
інвестування,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з названим позовом, в
якому просив суд визнати за ним право
власності на нежилий будинок
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою : АДРЕСА_1

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Будівельно - виробничої фірми «Югсел» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю про визнання права
власності на об'єкт інвестування -
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності на
нежилий будинок «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташований за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1 який складається з
літ.А загальною площею 399,1 кв.м., а саме: 1
(тамбур)-7,3 кв.м., 2 (кабінет)-5,6 кв.м, 3
(коридор)- 1,3 кв.м., 4 (коридор)-3,3 кв.м., 5
(туалет)-1,5 кв.м., 6 (душ)-2 кв.м, 7 (туалет)-1,8
кв.м, 8 (душ)-2,4 кв.м, 9 (сауна)-7,9 кв.м., 10
(роздягальня)-13, 1кв.м, 11 (басейн)-73,7 кв.м.,
12 (тамбур)-3,4 кв.м., 13 (сходова клітина)-10,9
кв.м, 14 (сходова клітина)-11,6 кв.м., 15
(банк)-7,3 кв.м., 16 (банк)-5,1 кв.м., 17 (банк)-3,3
кв.м., 18 (туалет)- 1,5 кв.м., 19 (коридор)-7,0
кв.м., 20 (пункт обміну)-2,3 кв.м., 21
(туалет)-1,5 кв.м., 22 (холл)-59,2 кв.м, 23
(кімната відпочинку)-10,7 кв.м., 24
(аптека)-10,7 кв.м., 25 (аптека)- 14,6 кв.м., 26
(сходова клітина)-12,1 кв.м., 27 (офіс)-6 кв.м.,
28 (офіс)-5,3 кв.м., 29 (коридор)-4,6 кв.м., 30
(тамбур)-4,7 кв.м., 31 (туалет)-1,5 кв.м, 32
(душ)-1,9 кв.м., 33 (підсобна)-3,4 кв.м., 34
(офіс)-18,5 кв.м., 35 (офіс)-16,4 кв.м., 36
(коридор)-12,4 кв.м, 37 (офіс)-14,5 кв.м., 38
(офіс)-14,4 кв.м., 39 (офіс)-13,8 кв.м.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Прокурор Овідіопольського
району Одеської області в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області подав до суду
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить суд
скасувати рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
травня 2014 року та постановити нове
рішення, яким в задоволені позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджені тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає вказаним вимогам в повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
виходив з того, що позивач виконав
своєчасно і в повному обсязі свої
зобов'язання щодо інвестування
будівництва приміщення „ІНФОРМАЦІЯ_1",
але до цього часу не має можливості
користуватись нерухомим майном тому
відповідно до ч. 5 ст. 7 ЗаконуУкраїни
«Про інвестиційну діяльність»
інвестор має право володіти,
користуватися та розпоряджатися
об'єктами інвестицій відповідно до
законодавчих актів України.

Однак, колегія не може погодитись
з таким висновком суду, до якого суд
дійшов з порушенням норм матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи
24.07.2009 року між Будівельно-виробничою
фірмою «БВФ «Югсел» TOB та позивачем був
укладений договір інвестування №84/ДБ,
предметом якого була організація та
проведення Виконавцем за рахунок
Інвестора будівельних робіт
приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1», на загальну
суму 500 000 грн.

За умовами договору Інвестор
зобов'язаний був перерахувати всю суму
інвестування - 500 000 грн. на рахунок
Виконавця до повного закінчення
будівництва приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до Акту приймання-передачі
від 04.12.2012 року, БВФ «Югсел» TOB передав, а
ОСОБА_2 отримав приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 399.1
кв.м. і цього ж дня відповідачем була
видана довідка про внесення позивачем
усієї суми інвестування до каси
підприємства.

Як вбачається з наявного у матеріалах
справи технічного паспорту, самочинне
будівництво здійснено до 28.05.2009. Отже,
на ці правовідносин поширюються чинні
на початок будівництва норми Закону
України «Про планування і забудову
територій» , постанови Кабінету
Міністрів України від 08.10.2008 № 923 «Про
порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» , а
також діючі Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та постанова Кабінету Міністрів
України від 13.04.2011р. № 461 «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів».

Наявність технічного паспорту
датованого 28.05.2009 року підтверджує той
факт, що будівництво вказаного об'єкту
нерухомості проводилось до укладання
договору інвестування №84/ДБ, тому, в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що ОСОБА_2 мав будь-яке
відношення до будівництва спірного
об'єкту нерухомості.

Статтею 331 Цивільного кодексу України
передбачено порядок набуття права
власності на новостворене майно та
об'єкти незавершеного будівництва.
Зокрема, у пункту 1 частині 2 цієї статті
Кодексу зазначено, право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Водночас у частині 3
цієї статті установлено, що до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Поряд з цим, відповідно до пункту 2
частини 2 статті 331 Цивільного кодексу
України, якщо законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно з Законом України «Про
планування і забудову територій»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється на
підставі сертифіката відповідності,
який видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю та
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам. Для
одержання сертифіката відповідності
до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
необхідно подати письмову заяву до
якої обов'язково долучити проектну
документацію на будівництво об'єкта,
погоджену та затверджену в
установленому порядку, підписаний
відповідальними особами акт
готовності об'єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата видачі зареєстрованого
інспекцією сертифіката відповідності.
Експлуатація не прийнятих у
встановленому законодавством порядку
об'єктів будівництва забороняється.
Сертифікат відповідності є підставою
для оформлення права власності на цей
об'єкт.

Детальний механізм та умови прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів урегульовано
постановою Кабінету Міністрів України
«Про Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» від
08.10.2008 № 923. Цим Порядком, зокрема
установлено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється на підставі
сертифіката відповідності, що
видається Держархбудінспекцією та її
територіальними органами. Для
одержання сертифіката .відповідності
необхідно подати письмову заяву разом
з затвердженою проектною
документацією та актом готовності
об'єкта до експлуатації, погодженим
виконавчим комітетом відповідної ради,
та органами, до повноважень яких
належить участь у прийнятті закінчених
будівництвом об'єктів в експлуатацію. У
разі відповідності поданих документів
вимогам порядку, інспекція проводить
на об'єкті будівництва підсумкову
перевірку відповідності збудованого
об'єкта проектній документації,
вимогам державних стандартів,
будівельних норм і правил та
готовності його до експлуатації. За
результатами розгляду цих документів
та підсумкової перевірки інспекція
приймає рішення про видачу сертифіката
відповідності або відмову у видачі.

Разом з цим, у матеріалах справи
відсутні будь-які докази звернення
позивача, відповідача або
уповноваженої ними особи до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю з відповідними документами
для видачі сертифіката відповідності
та оформлення свідоцтва про право
власності.

Будівництво здійснено без будь-яких
дозволів, затвердженої та погодженої
проектної документації та інших
визначних законом документів, що
свідчить про суттєве порушення вимог
містобудівного законодавства.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про
планування і забудову територій»,
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
із законом. Також частиною 1 статтею 376
Цивільного кодексу України
передбачено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

У відповідності до частини 3 статті 376
Цивільного кодексу України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була відведена їй для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази в підтвердження надання
позивачу або відповідачу земельної
ділянки під уже самочинно зведені
об'єкти нерухомості.

Крім того, Будівельно - виробнича фірма
«Югсел» - Товариство з обмеженою
відповідальністю отримало право
власності на спірний об'єкт
нерухомості за рішенням
господарського суду Одеської області
від 24.07.2009 року і в цей же день між
позивачем і відповідачем був укладений
договір інвестування.

Відповідно постанови Вищого
господарського суду України від 31.01.2011
року було залишено без змін постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.12.2010 року , якою апеляційну
скаргу прокурора Овідіопольського
району Одеської області задоволено
частково , а рішення господарського
суду Одеської області від 24.07.2009 року
-скасовано.

З урахуванням вищенаведених норм
матеріального права, встановлених
обставин, колегія вважає, що висновок
суду першої інстанції про задоволення
позовних вимог є помилковим.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За встановлених обставин, колегія
приходить до висновку, що рішення суду
постановлено з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307,309,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора
Овідіопольського району Одеської
області в інтересах держави в особі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області - задоволити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 травня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
Будівельно - виробничої фірми «Югсел» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю про визнання права
власності на об'єкт інвестування -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Т.В. Цюра

Судді:
С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко