АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9424/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2418/К/14
суддя: Ваврушак Н.М.
Категорія - 26 (І) Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Літовченко
Тетяна Миколаївна

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що працюючи протягом
тривалого часу у відповідача в
шкідливих умовах праці отримав
професійне захворювання, у зв'язку із
чим висновком МСЕК від 25.06.2014 року йому
встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 50% і третю
групу інвалідності по професійному
захворюванню, з 01 липня 2014 року до 01
липня 2016 року, з датою переогляду 01.06.2016
року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням йому
спричинено моральну шкоду, а тому
просив стягнути на його користь з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» 243 000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди, без
утримання податку з доходу фізичних
осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 жовтня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 24 000 грн., без утримання податку
та обов'язкових платежів. Стягнуто з
ПАТ «Кривбасзалізрудком» судовий збір
на користь держави у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його
позовних вимог. Позивач працював у
шкідливих умовах і на інших
підприємствах, правонаступником яких
не є ПАТ «Кривбасзалізрудком». ОСОБА_3
не доведено факту спричинення йому
моральної шкоди відповідними
висновками медичних установ. Суд
першої інстанції не врахував
відсутність протиправної поведінки у
діях відповідача. Визначений судом
розмір моральної шкоди не відповідає
конкретним обставинам справи і є
значно завищеним. Крім того, суд не
звернув увагу на практику розгляду
аналогічних спорів апеляційним судом.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5
зазначає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому просить у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» - Літовченко Т.М.,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги і просила її задовольнити,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працюючи
протягом 15 років і 1 місяця в умовах
важкості праці в параметрах, що
перевищували гранично допустимі норми,
підземним бурильником шпурів,
підземним прохідником на шахті
«Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
отримав професійне
захворювання.(а.с.7-10)

Відповідно до виписки-епікризу №517/109
Українського НДІ промислової медицини,
у позивача була встановлена наявність
професійного захворювання з діагнозом:
радикулопатія попереково-крижова та
шийна на фоні спондилоартрозу
сегментарної дископатії із задньою
грижою диску L5-L1 в фазі затяжного
загострення з вираженими порушеннями
статико-динамічної функції,
м'язово-тонічним і больовим синдромом,
нейроваскулярним синдромом,
дистрофією у вигляді двостороннього
плечолопаткового періартриту справа
першого, зліва другого ст.,
деформуючого артрозу і періартрозу
ліктьових суглобів ПФ першого ст.
(а.с.19-20)

Актом №12 розслідування хронічного
професійного захворювання від 05 травня
2010 року встановлена причина
зазначеного професійного захворювання
- робота в умовах перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу і
робота в умовах важкості праці, які
відносяться до ІІІ класу 3 ступеня
шкідливості, що виникли в результаті
порушення керівництвом підприємств, де
працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
(а.с. 15-16).

Висновками МСЕК від 16.06.2010 року (а.с.29) та
від 14.06.2011 року (а.с.28) ОСОБА_3
встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 45% і третю групу
інвалідності по професійному
захворюванню, при повторному огляді
висновком МСЕК від 25.06.2014 року
збільшився розмір втрати професійної
працездатності до 50%, з 01 липня 2014 року
до 01 липня 2016 року, з датою переогляду
01.06.2016 року. (а.с. 17).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1
ст. 237-1 КЗпП України, ст. 4 ЗУ «Про
охорону праці» й виходив з обов'язку
відповідача відшкодувати на користь
позивача моральну шкоду у зв'язку з
отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 12 розслідування
професійного захворювання від 05 травня
2010 року причиною професійного
захворювання ОСОБА_3 є робота в умовах
перевищення гранично допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу і робота в умовах,
які відносяться до ІІІ класу 3 ступеня
шкідливості, які виникли в результаті
порушення керівництвом підприємств, де
працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст.
13 Закону України «Про охорону праці»,
якими передбачений обов'язок власника
або уповноваженого ним органу створити
на робочому місці умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП
України та ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про те, що в
даному випадку тільки на органи
відповідних медичних установ (органи
МСЕК) покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_3 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
судової практики щодо розгляду
аналогічних справи є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманого
професійного захворювання, стаж роботи
позивача в умовах впливу шкідливих
факторів, відсоток втрати ним
професійної працездатності, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану. Тому доводи
апеляційної скарги про те, що розмір
моральної шкоди не відповідає
конкретним обставинам справи і є
значно завищеним, колегія суддів до
уваги не приймає.

Інші доводи представника відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці та спростовуються
вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: