Справа № 699/1097/14-ц
Номер провадження 2/699/408/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

позивача за первісним позовом і як
відповідача за зустрічним позовом -
ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом і як
позивача за зустрічним позовом -
ОСОБА_2

представника відповідача за первісним
позовом і як позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

представника третьої особи органу
опіки та піклування в особі
Корсунь-Шевченківської міської ради -
Задніпряної Т.В.

представника третьої особи органу
опіки та піклування в особі
Черепинської сільської ради -
Пархоменка А.С.

представника третьої особи органу
опіки та піклування в особі
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації - Потороки І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Корсуні-Шевченківському цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу і визначення місця
проживання дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_2 за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача органів опіки та піклування в
особі Корсунь-Шевченківської міської
ради, Черепинської сільської ради,
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини та
відібрання дитини, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив у суд даний
позов і просить розірвати шлюб з
відповідачем, зареєстрований 05 червня
2010 року а/з №03 Виконавчим комітетом
Черепинської сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області від якого вони
мають одну малолітню дитину - сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає біля
нього. Їх сім'я розпалася через
нехтування відповідачкою сімейними
цінностями, сварки. Їх подальше спільне
життя і збереження сім'ї неможливе,
проживають окремо, а тому він і просить
розірвати цей шлюб. Також просить
визначити місце проживання дитини з
ним.

До початку розгляду справи по суті
відповідач ОСОБА_2 пред'явила
зустрічний позов до відповідача про
визначення місця проживання дитини та
відібрання дитини посилаючись на те, що
спір виник після стягнення з ОСОБА_1
аліментів, так як до цього він брав
дитину до свого місця проживання в село
і після вихідних днів повертав. А потім
забрав і до дитини не пускає. Коли
проживали разом, дитиною практично не
займався,приходив у нетверезому стані.
Лікуванням дитини займалася лише вона.
Вона має власний благоустроєний
будинок,працює.

Ухвалою суду від 29 вересня 2014 року
зустрічний позов був прийнятий до
спільного розгляду з первісним.

В суді позивач за первісним позовом і
як відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1 свої вимоги підтримав. Вимоги
зустрічного позову не визнає
посилаючись на те, що дитина сама не
хоче проживати біля матері.

Відповідач за первісним позовом і як
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
вимоги позивача до себе визнала, свої
вимоги підтримала. ЇЇ представник
адвокат ОСОБА_3 такої ж думки і надали
пояснення,аналогічні змісту своєї
заяви.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування в особі
Корсунь-Шевченківської міської ради
Задніпряна Т.В. надала суду висновок
про доцільність проживання дитини біля
батька.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування в особі Черепинської
сільської ради Пархоменко А.С. також
надав суду висновок про доцільність
проживання дитини біля батька.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування в особі
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації Поторока І.І.
надала суду висновок про доцільність
проживання дитини біля матері, але з
обов'язковою участю у вихованні і
спілкуванні дитини батька.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
первісний позов підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний до повного.

Відповідно ст.ст.1,10 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.63 ЦПК України показання
свідка - це повідомлення про відомі
йому обставини, які мають значення для
справи.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2
ст.59 ЦПК України, належними є докази,які
містять інформацію щодо предмета
доказування та обставини справи, які за
законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

У суді встановлено, що сторони
одружилися 05 червня 2010 року. Шлюб у
сторін перший. Від шлюбу сторони мають
одну малолітню дитину - сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час без
згоди матері проживає біля батька.
Через непорозуміння по спільному
проживанню стосовно відносин між собою
з травня 2014 року сторони фактично
припинили шлюбно-сімейні відносини та
ведення домашнього господарства,
проживають окремо. Їх подальше спільне
життя і збереження сім'ї неможливе,
миритися не бажають.

Суд вважає, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам сторін та їх дитини і це має
істотне значення, а тому позов
задовольняється і шлюб розривається.

Спору за поділ майна сторони на
сьогодні не мають.

При задоволенні позову про розірвання
шлюбу суд стягує з відповідача на
користь позивача понесені ним судові
витрати в справі.

Після припинення шлюбних відносин в
травні 2014 року сторони стали проживати
окремо, дитина залишалася проживати
біля матері, а ОСОБА_1 перейшов
проживати в домоволодіння своїх
батьків. На вихідні дні батько забирав
сина до свого місця проживання, потім
повертав до матері. Так як батько
перестав надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини, то за
позовом ОСОБА_2 рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 24 червня
2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було
стягнуто аліменти у розмірі ? частини
заробітку (доходу) щомісячно,але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня пред'явлення позову 02
червня 2014 року і до повноліття. Рішення
суду відповідачем не оскаржувалося і
набрало чинності. Після постановленого
рішення суду, ОСОБА_1, взявши дитину на
вихідні,не повернув і без згоди матері
залишив проживати разом з ним у
домоволодінні своїх батьків. Повертати
дитину відмовляється, до дитини разом
зі своїми батьками матір не пускає,
мотивуючи тим, що дитина сама не бажає
цього.

Домоволодіння ОСОБА_1 належить його
батькам, сам він працює,
характеризується по місцю роботи і
проживання позитивно. В той же час
фактично утриманням дитини і
вихованням займається його мати
ОСОБА_9, яка підтвердила це в судовому у
засіданні і яка хворіє.

ОСОБА_2 має власний будинок, в якому
створені належні умови для проживання
і виховання дитини, працює,позитивно
характеризується по місцю роботи і
проживання, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває.
Дитина відвідувала дитячу установу
«Сонечко». Крім того, саме в будинку
матері малолітній син сторін проживав
останні три роки. Відповідно до наданої
суду медичної картки дитини, саме мати
опікувалася здоров'ям сина.

Як показав свідок позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_9 (його мати) дитина проживає у
них, відвідує садочок. Згідно показань
свідка, саме дід і баба фактично
займаються вихованням онука і
створюють йому умови для проживання.
Крім того, свідок зазначив, що дитина
проживає у них, так як мати дитини
вигнала дитину від себе до батька. Дані
показання суперечать поясненням
позивача, який вказує, що дитина сама не
хоче йти до матері.

Свідок ОСОБА_10 (колишня вчителька і
сусідка ОСОБА_1) показала, що коли мати
приїхала до дитини, то дитина до матері
йти не захотіла.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (сусіди по
місцю проживання ОСОБА_2) показали, що з
ОСОБА_1 у неприязних відносинах не
перебувають. ОСОБА_2 хороша мати, дитина
була охайна, створені всі умови для
проживання дитини. Батька з дитиною
практично не бачили. Коли батько
забирав дитину до своїх батьків на
вихідні дні в село і потім повертав, то
дитина приїздили якась інша. ОСОБА_2
повідомляла, що дитину їй не віддають.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що з
сторонами відносини відсутні взагалі,
їх не знає. Мати ОСОБА_2 попросила
повезти їх в село до онука. Коли
приїхали, то дід кричав на нього «Поб'ю
машину, вон з двору» , до хати не
пустили.

Свідок ОСОБА_14 (мати ОСОБА_2) показала,
що дитину доглядала мати, а ОСОБА_1
працював, приходив додому у
нетверезому стані з пляшкою пива. В
такому стані гуляв з дитиною.
Підтвердила показання свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_11 і ОСОБА_12.

Відповідно до ст. 161 СК України, при
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, може своєю
аморальною поведінкою зашкодити
розвиткові дитини.

Суд критично оцінює пояснення позивача
і як відповідача ОСОБА_1, показання
свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині про
те, що дитина саме до матері не хоче йти
та висновки органів опіки та
піклування в особі
Корсунь-Шевченківської міської ради і
Черепинської сільської ради про
доцільність проживання дитини біля
батька, оскільки вони суперечать
встановленим обставинам справи.

Суд бере до уваги висновок органу опіки
та піклування в особі
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації про
доцільність проживання дитини біля
матері, оскільки він ґрунтується на
фактичній перевірці спірного питання.
Перевіркою було встановлено, що дитина
бажає проживати біля матері, але щоб
поряд був батько, тобто дитина бажає
проживати «разом з батьками».

Згідно принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд вважає, що є всі підстави для
відмови у частині задоволенні позову
ОСОБА_1 про визначення місця проживання
дитини та задоволення зустрічного
позову ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини, оскільки відповідач
ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що
саме ним на даний час дитині створені
належні умови для проживання,
утримання і виховання дитини ніж
матір'ю, тобто що є виключні обставини,
що їх син може бути розлучений зі своєю
матір'ю. Єдиним доказом позивача є його
посилання, що дитина сама не хоче йти до
матері, що він говорив дитині «мама
хороша», але не зважаючи на це дитина
відмовляється йти до матері.

Суд визначає місце проживання
малолітньої дитини сторін - сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_2.

При цьому, малолітній підлягає
відібранню від батька, який проживає
разом з ним в АДРЕСА_6 та передає дитину
матері, яка проживає АДРЕСА_7.

Суд допускає негайне виконання рішення
в частині відібрання дитини,
оскарження якого не зупиняє його
виконання.

До початку розгляду справи по суті
позивачі за своїми позовами не змінили
предмет або підставу позовів, а
відповідач ОСОБА_2 пред'явила
зустрічний позов та протягом усього
часу розгляду справи позивачі за
своїми позовами не збільшили та не
зменшили розмір своїх позовних вимог, а
тому суд розглянув цивільну справу в
межах пред'явлених вимог і на підставі
поданих сторонами доказів.

При задоволенні зустрічного позову про
визначення місця проживання дитини та
відібрання дитини суд стягує з
відповідача на користь позивача
понесені ним судові витрати в справі.

Заходи забезпечення позовів судом не
вживалися.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215,218 ЦПК
України,ст.ст.19,105 ч.3,110,112,114 ч.2,115,161,162 СК
України, суд

вирішив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і
визначення місця проживання дитини.

Розірвати шлюб, зареєстрований 05
червня 2010 року а/з №03 Виконавчим
комітетом Черепинської сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, який у сторін перший і які мають
одну малолітню дитину - сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати для виконання
до органу державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем ухвалення
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженка,зареєстрована і проживає
АДРЕСА_7, паспорт НОМЕР_5 виданий 23
жовтня 2010 року Корсунь-Шевченківським
РВ УМВС України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 (інші
відомості про особу суду невідомі) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженець м. Корсунь-Шевченківський
Черкаської області, зареєстрована і
проживає АДРЕСА_6, паспорт НОМЕР_6
виданий 8 жовтня 2002 року
Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України
в Черкаській області, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4 понесені судові
витрати по оплаті судового збору в сумі
243,60 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача органів опіки та
піклування в особі
Корсунь-Шевченківської міської ради,
Черепинської сільської ради,
Корсунь-Шевченківської районної
державної адміністрації до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини та
відібрання дитини.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
з матір'ю ОСОБА_2.

Відібрати малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1, який
проживає разом з ним в АДРЕСА_6 та
передати дитину матері ОСОБА_2,яка
проживає АДРЕСА_7.

Допустити негайне виконання рішення в
частині відібрання дитини, оскарження
якого не зупиняє його виконання.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженець м. Корсунь-Шевченківський
Черкаської області, зареєстрований і
проживає АДРЕСА_6, працює сигналістом
Корсунь-Шевченківської дистанції
колії, паспорт НОМЕР_6 виданий 8 жовтня
2002 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС
України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_4 (інші
відомості про особу суду невідомі) на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженка,зареєстрована і проживає
АДРЕСА_7, паспорт НОМЕР_5 виданий 23
жовтня 2010 року Корсунь-Шевченківським
РВ УМВС України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 понесені
судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 243,60 грн..

Повідомити осіб, які беруть участь у
справі, що з повним рішенням суду вони
зможуть ознайомитися 22 грудня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги,якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі,але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Савранський О. А.