АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Семенюк Т.А.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та дружини до
досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

у березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просила розірвати шлюб, стягнути з
останнього аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 2 200
грн. до його повноліття та аліменти на
її утримання у розмірі 800 грн. до
досягнення дитиною трирічного віку,
посилаючись на те, що збереження шлюбу
та подальше спільне сімейне життя є
неможливим та відповідач не надає
постійної та регулярної матеріальної
допомоги на утримання дитини.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.12.2013 року позов
задоволено частково. Шлюб між
сторонами розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1 000
грн. щомісяця, починаючи з дня
звернення до суду 13.03.2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на її утримання в розмірі 500
грн. щомісяця, починаючи з дня
звернення до суду 13.03.2013 року і до
досягнення дитиною трирічного віку.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць. Вирішено питання щодо
стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить змінити рішення суду в
частині стягнення аліментів, яким
стягнути з нього аліменти у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не вжив
ніяких заходів щодо збереження сім`ї,
не надав сторонам строк для примирення.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/2933/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Колдіна
О.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Суд не взяв до
уваги, що він за станом здоров`я не може
виконувати важку фізичну працю, а його
доходи не є постійними. Крім того, за
час розгляду справи ним сплачено 11 846,85
грн., але ці суми судом не враховано.

У судовому засіданні апелянт та його
представник ОСОБА_8 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_9
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 10.10.2010 року, від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не просить скасувати
рішення в частині розірвання шлюбу та
у судовому засіданні вказав, що рішення
в частині розірвання шлюбу не оскаржує.

Оскільки рішення суду в частині
розірвання шлюбу відповідачем не
оскаржується, воно в цій частині в
апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
дитина проживає з матір'ю та
знаходиться на її утриманні, а відтак
другий з батьків зобов'язаний надавати
кошти на утримання як дитини, так і
дружини, яка зайнята доглядом за
дитиною.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам та нормам
матеріального права.

Так, згідно зі ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров`я та матеріальне
становище дитини; стан здоров`я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює,
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів суд першої
інстанції правильно виходив із стану
здоров`я та матеріального становища як
дитини, так і сторін.

Відповідачем не надано будь-яких
доказів неможливості влаштування на
постійну роботу, перебування його на
обліку як безробітного тощо.

До ухвалення рішення відповідач мав
також нестабільний дохід, проте
надавав на утримання дитини по 1 000 грн.

Про наявність інших стягнень з
відповідача за виконавчими листами чи
перебування на його утриманні інших
осіб апелянт у апеляційній скарзі не
зазначає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянт має кредитні зобов'язання не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
ці обставини не впливають на
визначення розміру аліментів.
Будь-яких доказів використання
кредитних коштів в інтересах дитини не
надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не врахував кошти, сплачені
відповідачем на утримання дитини у
період розгляду справи не ґрунтуються
на вимогах закону, оскільки питання про
зарахування таких коштів вирішується
на стадії виконання судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді