Справа № 447/891/14
Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/783/6100/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар Гацій
І.І.

З участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, третьої особи
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 29 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської районної державної
адміністрації, третя особа ОСОБА_4, про
визнання неправомірним та скасування
розпорядження Миколаївської районної
державної адміністрації від 13.03.2014 року
№84,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
29 липня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано неправомірним та скасовано
розпорядження Миколаївської районної
державної адміністрації від 13.03.2014 року
№84 «Про визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_7 разом з матір»ю
ОСОБА_4»

В решті позову відмовити.

Рішення суду оскаржила третя особа по
справі ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду незаконним,
необґрунтованим, а висновки викладені
у рішенні не відповідають обставинам
справи. Згідно п.72 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов»язаної із захистом
прав дитини, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
вересня 2008 року №866, для розв»язання
спору, що виник між батьками щодо
визначення місця проживання дитини,
один з батьків подає службі у справах
дітей за місцем проживання дитини
заяву, копію паспорта, довідку з місця
реєстрації( проживання) , копію
свідоцтва про укладення або розірвання
шлюбу ( у разі наявності), копію
свідоцтва про народження дитини,
довідку з місця навчання, виховання
дитини, довідку про сплату аліментів ( у
разі наявності). Під час вирішення
питання щодо визначення місця
проживання дитини береться до уваги
ставлення батьків до виконання
батьківських обов»язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
стан здоров»я дитини та інші обставини,
що мають істотне значення. Після
обстеження житлово-побутових умов,
проведення бесіди з батьками та
дитиною служба у справах дітей складає
висновок про визначення місця
проживання дитини і подає його органу
опіки та піклування про прийняття
відповідного рішення.

Таким чином, даним Порядком визначено
механізм провадження органами опіки та
піклування процедури щодо визначення
місця проживання дитини, чітко
зазначено , які саме документи повинен
подати один з батьків. Вважає, що нею,
ОСОБА_4 було дотримано усі вище
перелічені вимоги, надано необхідні
копії документів, довідки та
характеристики. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були
присутні на засіданні та давали
відповідні пояснення, в яких зазначали
і місце проживання, і матеріальний стан
та інші необхідні відомості. А відтак
на підставі отриманої інформації було
дано висновок служби у справах дітей
Миколаївської РДА від 24.02.2014р. № 01-12/133
та висновок комісії з питань захисту
прав дитини від 04.03.2014р. №5, які
покладені в основу розпорядження
Миколаївської РДА від 13.03.2014 р.№84 «Про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_7.».

Вважає безпідставним висновок суду
першої інстанції про недотримання
Миколаївською РДА вимог ст.161 СК
України при винесенні розпорядження
№84.

Крім цього, в суді першої інстанції
сторонами були дані пояснення, що на
засіданні комісії вони дали пояснення
щодо їх матеріального стану, щодо стану
здоров»я дитини та інші обставини, які
суд перевіряв.

Вважає висновки, викладені у рішенні
суду першої інстанції такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, а тому просить його скасувати
та постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_4
та її представника ОСОБА_5 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя
особа по справі ОСОБА_4 перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
стверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Від спільного подружнього життя у
сторін по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 (а. с. 12).

Так як між сторонами по справі ОСОБА_7
виник спір з приводу місця проживання
дитини, ОСОБА_4 звернулася в комісію з
питань захисту прав дитини
Миколаївської районної державної
адміністрації та просила визначити
місце проживання малолітнього сина
ОСОБА_8 разом з нею за адресою її місця
проживання АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким проживає дитина.

Статтею 160 ч.1 СК України зазначено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
сторін.

Згідно принципу 6 Декларації прав
дитини, прийнятій Генеральною
Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року
задекларовано, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові та розуміння. Вона має,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, кім випадків, коли є виняткові
обставини, бути розлучена з матір»ю.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов»язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров»я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що при винесенні
розпорядження №84 від 13.03.2014 року
Миколаївська РДА не в повному обсязі
дотрималася вимог Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов»язаної із захистом
прав дитини, затвердженого постановою
КМУ від 24 вересня 2008 року №866.

Зокрема, службою у справах дітей не
дотримано процедури вирішення
зазначеного спору та не отримано від
позивача ОСОБА_2 характеристик на нього
з місця роботи та місця проживання,
відсутні довідки про матеріальний стан
сторін, не долучено до заяви довідку
про стан здоров»я дитини.
Постановляючи висновок, служба у
справах дітей виходила із усних
пояснень позивача, а не вимог ст.161 СК
України та вимог Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, затвердженої постановою
КМУ від 24.09.2008 року №866.

Представник Миколаївської РДА в судове
засідання не з»явився, хоч належним
чином був повідомлений про день і час
слухання справи.

Від представника відповідача
Миколаївської РДА 07.11.2014 року надійшла
заява про те, щоб справу розглядати у їх
відсутності. У заяві також зазначено,
що апеляційну скаргу Миколаївська РДА
не подавала на вказане рішення,
оскільки вважає, що в рішенні суду від
29.07.2014 року належно звернуто увагу на
ті обставини, які не були досліджені
органом опіки та піклування за заявою
ОСОБА_4 щодо визначення місця
проживання малолітнього сина ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи визнання відповідачем
упущень при вирішенні спірного питання
та не оскарження рішення суду першої
інстанції, враховуючи те, що рішення
суду першої інстанції постановлено з
дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
його скасування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в і д х и л и т
и .

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді :
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин