Справа №784/119/14 19.11.2014 19.11.2014
Провадження №22-ц/784/1684/14
Головуючий у першій інстанції
Категорія 27
Суддя - доповідач
апеляційного суду - Кутова Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м
У к р а ї н и

19 листопада 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової
К.О.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_3, представника відповідачки
ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами

ОСОБА_6 та ОСОБА_4

на заочне рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 23
жовтня 2013 року та додаткове рішення
того ж суду від 17 липня 2014 року
ухвалених за позовом

Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» (далі - ПАТ
«ОТП Банк», Банк)

до

ОСОБА_6 та ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості
за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ПАТ «ОТП Банк»
звернулося до суду з позовною заявою
до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 29 січня 2007
року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір на суму
56000 доларів США на строк до 30 січня 2017
року із сплатою 13, 99 відсотків
річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 укладено договір поруки, за
умовами якого остання зобов'язалася
відповідати перед банком в разі
невиконання боржником кредитних
зобов'язань.

Посилаючись на те, що боржник
неналежним чином виконував умови
договору, в зв'язку з чим станом на 30
квітня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 199282 грн. 03 коп.,
яка складається з заборгованості по
тілу кредиту 23333, 10 доларів США,
заборгованості по відсоткам - 1404, 65
доларів США, а також заборгованості по
пені 1553, 20 грн., позивач просив
стягнути вказану суму боргу з
відповідачів солідарно.

Заочним рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 23
жовтня 2013 року позов задоволено.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 17 липня 2014 року зазначено про
стягнення суми заборгованості в
гривні, в розмірі еквівалентному
заборгованості в доларах США.

В апеляційних скаргах
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4
просять вказане рішення суду
скасувати, а по справі ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на те, що
відсутні докази отримання коштів та
розрахунок заборгованості, а також на
те, що строк пред'явлення вимоги до
поручителя пропущено.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
щодо договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві кредит у строк
та порядок, що встановлені договором. В
разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно умов договору та у
строки, передбачені цим договором.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 29 січня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
(далі - ЗАТ) «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_6 укладено договір №
ML-400/021/2007, згідно якого відповідач
отримав в кредит 56000 дол. США на строк
до 30 січня 2017 року зі сплатою 13,99 % на рік
(а.с.6-13).

Відповідно до умов кредитного
договору, встановлених п. п. 2, 3
позичальник зобов'язався щомісяця
здійснювати платіж в розмірі 466,67
доларів США плюс сума нарахованих
процентів на дату платежу за
фіксованою процентною ставкою в
розмірі 13, 99 %.

За невиконання або неналежне
виконання зобов'язань стосовно
несплати кредитних коштів та
процентів за користування кредитом у
встановлені договором строки,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі 1 % від суми
несвоєчасно виконаних боргових
зобов'язань за кожний день
прострочення (п.4.1).

Відповідно до положень ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Так, в забезпечення виконання
зобов'язання між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 того ж дня укладено договір
поруки (а.с.14-15) . За умовами вказаного
договору поручитель зобов'язався
відповідати за повне та своєчасне
виконання боржником його боргових
зобов'язань за договором кредиту (п.1.1.).

В зв'язку з недотриманням боржником,
відповідачем по справі ОСОБА_6, умов
договору та несвоєчасною сплатою
щомісячних платежів за договором
кредиту, виникла заборгованість, яка
за розрахунками позивача станом на
30 квітня 2013 року становить 199282 грн. 03
коп., що складається з заборгованості
по тілу кредиту 23333, 10 доларів США , 1404,
65 доларів США заборгованості за
відсотками, а також 1553 грн. 20 коп. пені
за прострочення виконання
зобов'язання (а.с.20).

Також, сторони домовились, що
Банк має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому, або у визначеній банком
частині у випадку невиконання
позичальником та /або поручителем
своїх боргових та інших зобов'язань.
При цьому виконання боргових
зобов'язань повинно бути проведено
позичальником протягом 30
календарних днів з дати одержання
відповідної вимоги (п. 1.9.1).

Аналогічні положення містяться
і в п. 3.1 договору поруки, Банк може
звернутись з вимогою про виконання
боргових зобов'язань за кредитним
договором як до позичальника так і
до поручителя чи до всіх одночасно.

В п. 3.4 договору поруки
встановлено обов'язок поручителя
виконати боргові зобов'язання при
отриманні від кредитора відповідної
вимоги.

Так, 18 травня 2013 року на адресу
боржника та поручителя Банком було
направлено досудову вимогу про
виконання боргових зобов'язань в
повному обсязі (а.с. 17-19).

Оскільки в добровільному
порядку відповідачі не виконали
взяті на себе зобов'язання, суд
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги та стягнув з відповідачів, як
боржника так і поручителя 199282 грн. 03
коп. кредитної заборгованості, із
зазначенням складових - 23333, 10 доларів
США заборгованість за тілом кредиту,
1404, 65 доларів США заборгованості за
відсотками, а також 1553 грн. 20 коп.
Додатковим рішенням районний суд
встановив стягнуту суму в доларах
США.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6 щодо непідтвердження права
вимоги у позивача, оскільки кредит
було укладено з ЗАТ "ОТП Банк",
спростовуються наданим витягом із
статуту, з якого вбачається, що ПАТ
"ОТП Банк" є правонаступником всіх
прав та обов'язків ЗАТ "ОТП Банк"
(а.с.247).

Також, не можна прийняти до
уваги, зазначення апелянтом про
нікчемність договору, в зв'язку з
ненаданням належної інформації щодо
умов кредитування, оскільки із п. 12
анкети - заяви позичальника слідує,
що відповідач свідомо обрав
відповідний вид кредиту (а.с. 56).

Не заслуговують на увагу
посилання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в
апеляційних скаргах на те, що
кредитні кошти позичальник не
отримував, оскільки не підписував
кредитну заявку від 30 січня 2007 року
(а.с.16). Так із змісту п. 7.2 кредитного
договору слідує, що кредитні кошти
перераховуються на позичковий
рахунок відповідно до кредитної
заявки. В кредитній заявці зазначено
про перерахування коштів на рахунок
за № НОМЕР_1 (а.с 16). Із роздруківки
руху коштів по вказаному рахунку
вбачається, що 30 січня 2007 року
проведена банківська операція з
видачі готівки з поточного рахунку в
розмірі 56000 доларів США (а.с.166).

За вказаних обставин,
невизнання підпису лише на кредитній
заявці не спростовує отримання
грошових коштів, оскільки ці
обставини підтверджуються іншою
банківською операцією.

Крім цього, на протязі тривалого
часу кредитні зобов'язання
виконувались відповідачем, з ним було
укладено додаткову угоду (а.с.141). А
також він особисто звертався із
заявою до Банку про зміну дати
внесення щомісячного платежу, та на
його ім'я було видану довідку про
сплату коштів від 25 липня 2014 року
(а.с, 140, 255).

Посилання в апеляційних
скаргах на відсутність розрахунку
щодо нарахування пені, позивачем
спростовано шляхом надання такого
розрахунку в апеляційній інстанції
(а.с. 164 ).

Також, не підлягають врахуванню
доводи, викладені в апеляційній
скарзі відповідачки ОСОБА_4, як
поручителя по справі щодо припинення
поруки. Так, правилами встановленими
ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука
припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки . У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Так, із змісту договору поруки
вбачається, що термін його дії
вказано до повного виконання
боргових зобов'язань за кредитним
договором. Однак таке положення не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України
та фактично не є визначеним.

Проте, положеннями п. 2.1.3.1
додаткового договору № 1, укладеного
між Банком та ОСОБА_6 від 14 січня 2011
року встановлено, що у випадку
невиконання боржником зобов'язань
понад 30 днів, Банк вважається таким,
що реалізував своє право щодо
вручення позичальнику вимоги про
виконання боргових зобов'язань у
повному обсязі, в зв'язку з чим
позичальник зобов'язаний погасити
боргові зобов'язання в повному
розмірі протягом наступних 30
календарних днів, що слідують за
останнім днем строку порушення
зобов'язань.

Так, враховуючи, що останній
платіж боржником внесено 26 листопада
2012 року, про що вказано в довідці
Банку, виданій на ім'я боржника від 25
липня 2014 року, то строк , коли настало
зобов'язання боржника щодо погашення
боргових зобов'язань наступає через
60 (30 +30) днів, тобто 26 січня 2013 року
(а.с. 140). Враховуючи, що позивач
пред'явив остаточну вимогу,
звернувшись до поручителя ОСОБА_4 з
позовом до суду 18 липня 2013 року, про
що свідчить відтиск поштової печатки
на поштовому конверті адресованому
суду, то позивачем не порушено
встановлений законом шестимісячний
строк пред'явлення вимоги поручителю
(а.с. 27). Не є пропущеним вказаний
строк і відповідно до правил,
встановлених положеннями п. 1.9. та 1.9.2
кредитного договору та з урахуванням
направлення письмової вимоги
боржнику та поручителю від 18 травня
2013 року.

За вказаних обставин, не має
правового значення заперечення
відповідачкою ОСОБА_4 підпису,
виконаного від її імені на зворотноьму
поштовому повідомленні про вручення
досудової вимоги банку (а.с. 18). До
того ж наведеними умовами договорів
кредитного та додатку до нього,
передбачено направлення письмової
вимоги, що прирівнюється до її
вручення (п.1.9.2).

Інших доводів, які б
спростовували висновки суду,
апеляційні скарги не містять.

За вказаних обставин, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 113, 315,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення
Корабельного районного суду
Миколаївської області від 23 жовтня 2013
року та додаткове рішення від 17
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: