Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2014 Справа №607/13219/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі:

головуючого
Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Великоберезовицької селищної ради,
третя особа Тернопільська районна
державна нотаріальна контора про
визнання незаконним рішення виконкому
селищної ради, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
договору дарування та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Великоберезовицької селищної ради,
третя особа Тернопільська районна
державна нотаріальна контора про
визнання незаконним рішення виконкому
селищної ради, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
договору дарування та визнання права
власності, у якому просять визнати
недійсним рішення виконавчого
комітету Великоберезовицької селищної
ради №19 від 29.04.1990 року, яким за ОСОБА_3
було визнано право власності на
житловий будинок із надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним
дублікат свідоцтва про право
власності, який виданий ОСОБА_3 на
зазначений житловий будинок із
надвірними будівлями і спорудами,
визнати недійсним договір дарування
зазначеного будинку від 09 квітня 2008
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а
також визнати за позивачем право
власності на 1/4 частину житлового
будинку із надвірними будівлями та
спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що під час
розгляду у Тернопільському
міськрайонному суді цивільної справи
за позовом ОСОБА_2 до нього йому стало
відомо, що його мати ОСОБА_3 подарувала
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, розташований в
АДРЕСА_1 його рідній сестрі ОСОБА_2
Вважає, що зазначений договір
дарування слід визнати недійсним,
оскільки згідно записів по
господарської книги за 1968 рік
господарство його батька ОСОБА_4
відносилось до суспільної групи
«робітничий двір», а тому він нарівні
із іншими членами сім»ї мав право на
частку у зазначеному будинковолодінні.
Із вказаних підстав вважає, що слід
визнати недійсним рішення виконавчого
комітету Великоберезовицької селищної
ради №19 від 29.04.1990 року, яким за ОСОБА_3
було визнано право власності на
вказаний житловий будинок, а також
дублікат свідоцтва про право
власності, який виданий ОСОБА_3 на
зазначений житловий будинок із
надвірними будівлями і спорудами.
Також вважає, що йому, як члену
робітничого двору має належати 1/4
частина зазначеного домоволодіння, а
тому вважає, що за ним слід визнати
право власності на вказану частку
спірного житлового будинку із
надвірними будівлями та спорудами.

ОСОБА_1, а також його представник
ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали та просять їх
задовольнити з підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні позов не визнали, у його
задоволенні просять відмовити за
безпідставністю, посилаючись на те, що
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, розташований в
АДРЕСА_1 ніколи не мав статус
колгоспного двору, записи у
погосподарських книгах
Великоберезовицької селищної ради
свідчать про те, що його статус був
«робітничий двір», відтак право
власності у ньому повинно належати
голові двору ОСОБА_3, яка в подальшому
правомірно розпорядилась своїм майном,
подарувавши спірне будинковолодіння
своїй дочці ОСОБА_2 Також вказали, що
позивач не приймав участі у
будівництві спірної будівлі, доказів
щодо цього суду не подав, а відтак не
може претендувати на частку власності
у ньому. Крім цього зазначили, що
позивачем пропущено строк позовної
давності на оскарження спірного
рішення виконавчого комітету
Великоберезовицької селищної ради,
свідоцтва на право власності та
договору дарування.

Представник Великоберезовицької
селищної ради Тернопільського району
Тернопільської області в судовому
засіданні позовних вимог не визнала,
зазначивши, що спірне рішення
виконавчого комітету
Великоберезовицької селищної ради №19
від 29.04.1990 року в частині оформлення
права власності на спірний будинок за
ОСОБА_3 законним, оскільки вона була
головою робітничого двору згідно
записів у по господарських книгах. У
позові просить відмовити.

Представник третьої особи
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з»явився, подавши
клопотання про слухання справи у його
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив.

Як вбачається із рішення №19
виконавчого комітету
Великоберезовицької селищної ради
Тернопільського району Тернопільської
області від 29 квітня 1990 року «Про
оформлення права власності на жилі
будинки», вирішено оформити право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

На підставі зазначеного рішення,
ОСОБА_3 видано Великоберезовицькою
селищною радою 26 квітня 2007 року
дублікат свідоцтва про право власності
на вказане нерухоме майно.

Відповідно до договору дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами від 09 квітня 2008
року, посвідченого державним
нотаріусом Тернопільської районної
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3
(дарувальник) безоплатно передала у
власність ОСОБА_2 (обдаровуваної)
належний їй на праві приватної
вланості житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_1. На
земельній ділянці розташований
цегляний житловий будинок з цокольним
поверхом, прибудовою, що зазначений в
плані під літерою «А», загальною площею
249,7 м.кв., житловою - 97,0 м.кв. та слідуючі
надвірні будівлі і споруди: цегляна
літня кухня з підвалом і прибудовою
«Б», цегляний хлів «В», металева
огорожа « 1-3».

Відповідно до довідки виданої
Великоберезовицькою селищною радою
№377 від 15 травня 2014 року,
будинковолодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1 згідно записів по
господарських книг за 1960-1968 роки
відносилось до суспільної групи
«робітничий двір».

Як вбачається із оглянутих у
судовому засіданні погосподарських
книг Великоберезовицької селищної
ради за період 1971-2000 роки
будинковолодіння по АДРЕСА_1, належить
до суспільної групи господарства -
робітничий двір, головою якого була
ОСОБА_3 Членами зазначеного двору
станом на 01.01.1990 року були - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як слідує із копій
погосподарських книг
Великоберезовицької селищної ради за
період з 1961 по 1969 роки, зазначене
будинковолодіння також мало статус
суспільної групи «робітничий двір»,
головою якого був ОСОБА_4, 1937 р.н., його
дружина ОСОБА_3, а також їх діти ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
розірвали шлюб 21 квітня 1975 року, про що
складено відповідний актовий запис №34.

Згідно із інформацією наданою
Тернопільським районним ГБТІ від 24
квітня 2014 року №150, за матеріалами бюро
житловий будинок з прибудовою і
цокольним поверхом літ. «А» по АДРЕСА_1
побудовано в 1877 році, літня кухня з
тамбуром і підвалом побудована в 1967
році.

Будучи допитаним в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила
суду ту обставину, що спірне
будинковолодіння належало до
суспільної групи робітничий двір,
проживаючі у ньому ніколи не були
членами колгоспу, будівництвом будинку
займались відповідачі ОСОБА_2 та її
мати ОСОБА_3

Як вбачається із копії трудової
книжки ОСОБА_3, остання працювала
посезонно з 1963 року по 1995 рік на
цукровому заводі «Поділля».

У судовому засіданні встановлено,
що позивач та його сім»я, у тому числі
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, не були
членами колгоспного двору та не
працювали в колгоспі.

Згідно із ст.100 ЦК УРСР 1963 року, в
особистій власності громадян можуть
бути предмети вжитку, особистого
споживання, комфорту і підсобного
домашнього господарства, жилий будинок
і трудові заощадження.

Відповідно до ст.120, 123 ЦК УРСР
колгоспний двір - це сімейно-трудове
об»єднання осіб, які використовують
майно двору для ведення підсобного
господарства і для сімейних потреб.
Майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.
Розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.20 Вказівок
про ведення погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
затверджених постановою ЦСУ СРСР 25.05.1990
року №69 суспільна група господарства
встановлюється в залежності від роду
занять голови господарства (сім»ї).

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України,
правовий акт органу державної влади,
органу влади АРК або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника визнається судом
незаконним та скасовується.

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи вищенаведені
обставини, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Великоберезовицької селищної ради,
третя особа Тернопільська районна
державна нотаріальна контора про
визнання незаконним рішення виконкому
селищної ради, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
договору дарування та визнання права
власності не підлягають до
задоволення, оскільки спірне
будинковолодіння не мало статус
«колгоспного двору», позивач та його
члени сім»ї не були членами
колективного господарства, а тому
останній не має права на частку у
зазначеному будинковолодінні як член
двору. Із вказаних підстав, суд
відкидає твердження позивача про те, що
рішення №19 виконавчого комітету
Великоберезовицької селищної ради
Тернопільського району Тернопільської
області від 29 квітня 1990 року «Про
оформлення права власності на жилі
будинки», яким вирішено оформити право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, а
також дублікат свідоцтва на право
власності на зазначене домоволодіння,
видане ОСОБА_9, договір дарування
житлового будинку від 09.04.2008 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
відповідають вимогам закону.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст.120, 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.),
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року №20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Великоберезовицької
селищної ради, третя особа
Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визнання
незаконним рішення виконкому селищної
ради, визнання недійсним свідоцтва про
право власності, договору дарування та
визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан