РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді Бондаря В.Я.

при секретарі
Іщик О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання договору
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась позивач з позовом
до ОСОБА_2, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
в якому просила суд визнати договір
поруки № 014/0018/85/76420 від 12.06.2007 року,
укладений між ОСОБА_2 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», недійсним. При
цьому посилалась на те, що з 05 липня 1997
року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. На
момент існування шлюбних відносин, 12
червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки № 014/0018/85/76420
до кредитного договору № 014/0018/85/76420,
яким забезпечувалося виконання
зобов'язання ОСОБА_4 по Кредитному
договору № 014/0018/85/76420. Так, у
відповідності до договору поруки,
ОСОБА_2 несе солідарну
відповідальність у тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, нарахованих відсотків, пені та
інших видів нарахувань. Між тим,
позивач вважає, що договір поруки
підлягає визнанню недійсним, оскільки
укладений з рядом суттєвих порушень,
зокрема, в супереч п.1.5.3 договору своєї
згоди на його укладення вона не
надавала, присутньою при його
укладенні не була. Тобто, укладення
спірного договору поруки порушило її
законні права та інтереси, він фактично
створює обов'язки не лише для
поручителя, а і для неї, оскільки для
погашення заборгованості ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» має право
звернути стягнення на майно
поручителя, яке є також спільним майном
позивача.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала, просила суд його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги позивача визнав.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» за довіреністю Шестопалова І.І.
позов не визнала, просила суд у його
задоволенні відмовити, посилалась при
цьому на відсутність правових підстав
для його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити у повному обсязі
з наступних підстав.

Статтею 212 ч.1,3 ЦПК України
передбачене, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
досліджені наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що з 05 липня 1997 року
ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, про що свідчить
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1

12 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», був укладений
договір поруки № 014/0018/85/76420, відповідно
до якого ОСОБА_2 взяв на себе
зобов'язання відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_4, які виникають з
умов кредитного договору № 014/0018/85/76420
від 12.06.2007 року.

Відповідно до ст. 627 ЦК України згідно
ст. 6 цього ж Кодексу сторони вільні в
укладенні договору, виборі контрагенту
і визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Статтею 63 Сімейного Кодексу
передбачено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст. 65 СК України, при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
порука є угодою щодо прийняття перед
третьою особою на себе обов'язку
поручитися перед кредитором за
виконання боржником свого зобов'язання
та нести відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання боржником шляхом
відшкодування у грошовій формі того, що
не було виконане боржником.

У відповідності до ч. 3 абз. 25 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5,
порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання, договір поруки
не створює обов'язків для будь-яких
інших осіб, крім сторін за договором.

Таким чином, враховуючи, що порука є
способом забезпечення виконання
зобов'язання (як правило, грошового), а
не угодою щодо розпорядження майном,
належним поручителю; договір поруки не
створює обов'язків для будь-яких інших
осіб, крім сторін за договором, а відтак
норма ст.65 СК України в даному випадку
не застосовується.

За таких обставин суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним договору поруки
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст. 209,
213-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Я. Бондар