АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/649/12
Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/1556/К/14
Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області

в складі : головуючого судді:
Митрофанової Л.В.

суддів:
Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі:
Петренко К.І.

за участі: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представника Публічного акціонерного
товариства Банк "Фінанси та Кредит" -
Дороша Олександра Григоровича;

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
червня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,
що виникла внаслідок порушень
зобов`язань за договором про відкриття
кредитної лінії № 1037-пк-2006 від 10.11.2006
року, за договором поруки № 1037-пп-2006 від
10.11.2006 року, -

відповідач ОСОБА_6 про розгляд справи
повідомлена, відповідно до вимог ч. 5
ст.76 ЦПК України, шляхом повідомлення
її представника ОСОБА_7, проте в судове
засідання не з'явилась;

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2009 року Публічне акціонерне
товариство Банк «Фінанси та Кредит»
(надалі ПАТ «Фінанси та Кредит»)
звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6
і після уточнення позовних вимог
просило стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
договором про відкриття кредитної
лінії № 1037-пк-2006 від 10.11.2006 року, яка
станом на 13.01.2012 року склала 1 959 078 грн.
88 коп.

Заочним рішенням суду від 27.06.2013 року
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «Фінанси та Кредит»
заборгованість в сумі 1 959 078 грн. 88 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «Фінанси та Кредит»
витрати по сплаті судового збору 3219
грн.

Ухвалою суду від 26 травня 2014 року
ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви
про скасування заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача,
посилаючись на те, що судом при
ухваленні рішення порушено порядок
заочного розгляду справи та не
застосовано строк позовної давності до
вимог стосовно пені, хоча представник
відповідача заявляв таке клопотання в
суді першої інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявленого позовну та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ТОВ Банк
„Фінанси та Кредит", правонаступником
якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит,
надав, відповідно до Договору про
відкриття кредитної лінії №1037-пк-2006
від 10.11.2006 р., відповідачу ОСОБА_2
кредитну лінію в розмірі 25 500 доларів
США зі сплатою 15,5% відсотків річних за
користування кредитними коштами, на
умовах забезпеченості, зворотності,
строковості, платності. Строк
повернення кредитних ресурсів, згідно
з п. 3.2. кредитного договору - 09
листопада 2016р. Зазначені обставини
підтверджені умовами кредитного
договору копія якого знаходиться в
матеріалах справи.

Одночасно з кредитним договором з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
позивачем було укладено договір поруки
№1037-пк-2006 від 10.11.2006 року з відповідачем
ОСОБА_6

На підставі встановлених обставин й
виходячи з факту неналежного виконання
зобов'язання за укладеним кредитним
договором боржником ОСОБА_2 в частині
повернення кредиту та сплати відсотків
за його користування, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
право банку, передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК
України, вимагати від відповідача
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, сплати процентів
та неустойки.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 526 ЦК України встановлюється
обов'язок виконання зобов'язання
належним чином у відповідності до умов
договору, цивільного кодексу та інших
нормативно-правових актів, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано
право позикодавцю у разі невиконання
або неналежного виконання
позичальником зобов'язання за
договором стосовно повернення позики
частинами, в разі прострочення
повернення чергової частини, вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась та сплати
процентів відповідно умов договору.

Так, за умовами кредитного договору,
відповідач зобов'язався своєчасно
повертати банку, починаючи з
наступного місяця від дня укладення,
заборгованість за кредитом до 20 числа
кожного місяця, яка складається з
заборгованості по кредиту, відсоткам
за користування кредитом та
винагороди.

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору
Банк має право вимагати дострокового
повернення кредитній ресурсів в разі
несвоєчасного або не в повному обсязі
погашення Позичальником
заборгованості за кредитом або
процентами, відповідно до умов
кредитного договору.

Як убачається з матеріалів справи, у
зв'язку з порушенням відповідачем
ОСОБА_2 умов кредитного договору,
утворилась заборгованість і жодних
заходів щодо виконання умов договору
відповідачем здійснено не було.

Отже, встановивши факт неналежного
виконання ОСОБА_2 зобов'язання за
укладеним кредитним договором щодо
погашення кредиту, сплати відсотків за
його користування відповідно до
вищенаведених умов договору, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про обов'язок відповідача
нести відповідальність перед банком
щодо погашення заборгованості по
кредиту.

Перевіривши правильність даних
розрахунку (а.с.156,156-А), колегія суддів
погоджується з розміром, стягнутої
судом заборгованості за кредитним
договором, при нарахуванні якої
враховано суму сплачених боржником
платежів з погашення основної суми
кредиту. Доказів в спростування
правильності розрахунків суми
заборгованості відповідачем ОСОБА_2, в
порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, не
надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не застосовано
строк позовної давності до вимог
стосовно пені, не можуть бути підставою
для скасування рішення з огляду на
наступне.

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня, це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доки зобов'язання не
буде виконано. Її розмір збільшується
залежно від продовження
правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки
застосовується позовна давність в один
рік (ч. 2 ст.258 ЦК України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події , з якою пов`язано його
початок. Правова природа пені така, що
строк позовної давності щодо її
стягнення обчислюється за кожним днем
(місяцем), за яким нараховується пеня,
окремо. Право на позов про стягнення
пені за кожен день (місяць) виникає
щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, враховуючи звернення ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» до суду із
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором 25 лютого 2009
року, то стягнення неустойки (пені) мало
проводитися за період з 25 лютого 2008
року по 25 лютого 2009 року, проте, під час
тривалого розгляду справи судом першої
інстанції позивач скористався своїм
правом та 13.01.2012 року уточнив позовні
вимоги де просив стягнути
заборгованість, в тому числі і пеню, за
весь час розгляду справи в суді першої
інстанції, що не суперечить вимогам
чинного законодавства, тому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції порушено
порядок заочного розгляду справи також
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
наявність таких порушень не призвело
до неправильного вирішення справи.

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Проте рішення суду підлягає зміні в
частині розподілу стягнутих судових
витрат по справі, а саме зазначенню, що
судові витрати по справі, відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України, підлягають
відшкодуванню з відповідачів в рівних
частинах.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
червня 2013 року змінити в частині
порядку стягнення з відповідачів на
користь Публічного акціонерного
товариства Банк "Фінанси та Кредит"
розміру судового збору та стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь Публічного
акціонерного товариства Банк "Фінанси
та Кредит" в рівних частинах судовий
збір у розмірі 3219 грн.

В іншій частині заочне рішення суду
залишити без змін

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: