Справа № 441/1370/14
Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/7277/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 03 жовтня 2014 року
по справі за позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія ПЗУ Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 03 жовтня 2014 року
позов Приватного акціонерного
товариства /ПАТ/ «Страхова компанія ПЗУ
Україна» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
/ПАТ/ "Страхова компанія ПЗУ Україна"
шкоду в розмірі 20798 грн. 93 коп.

В частині стягнення шкоди з ОСОБА_4 -
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_3.
Вважає рішення суду незаконним та
таким, що підлягає скасуванню в зв"язку
з неповним з"ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи та з
неправильним застосуванням норм
матеріального права. В апеляційній
скарзі просить рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
03 жовтня 2014 року скасувати та відмовити
в задоволенні позову повністю.

Сторони в судове засідання не
з"явилися, хоча про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення
частково із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване
рішення таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
15.04.2013 року між ПАТ "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" та ОСОБА_4 укладено
договір обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформлений Полісом №АС/0321449,
згідно з яким застраховано
цивільно-правову відповідальність
страхувальника, пов"язану з
експлуатацією забезпеченого
транспортного засобу, автомобіля
НОМЕР_1.

24.12.2013 року, в період дії Договору о 03
год. 45 хв. у м. Городок по вул. Львівська,
617 сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля НОМЕР_2
та забезпеченого автомобіля марки
"Mitsubishi Carisma" державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 05.02.2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 грн., дана постанова
не оскаржувалася, набрала законної
сили 17.02.2014 року.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ
Україна», згідно полісу № АС 0321449.

Потерпілий ОСОБА_6, 24.12.2013 Р., звернувся
до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про
настання страхового випадку по
договору страхування ОСЦПВВНТЗ.

З розрахунку страхового відшкодування
до срахового акту №UA017/L01/01 від
04.03.2014 року вбачається, що розмір
збитків завданих ДТП становить 20798,93
грн.

14.04.2014 р., страхове відшкодування було
перераховане ОСОБА_7, що
підтверджується платіжним дорученням
№21280 розміром 20 798,93 грн.

Задовольняючи позов та стягуючи шкоду
завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 24.12.2013 року, суд прийшов до
висновку, що таку шкоду повинен
відшкодувати водій забезпеченого
автомобіля, вина якого встановлена
судовим рішенням.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (далі - Закон
України), та в якому визначені обов'язки
учасників дорожньо-транспортної
пригоди (ст. 33), а також підстави для
звернення страховика з регресним
позовом до страхувальника (ст. 38).

Підпунктом «г» п.п. 38.1.1 п. 38.1 Закону
України встановлено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1
ст.33 цього Закону у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не має змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Судом першої інстанції проаналізовано
вищезгадані норми, з яким погоджується
колегія суддів, та зазначив, що в
залежності від подання протягом 3
робочих днів повідомлення про ДТП або
його не подання у ці строки, залежить
виникнення права потерпілої особи на
право отримання страхового
відшкодування, або права особи,
відповідальність якої застрахована,
або водія забезпеченого транспортного
засобу на захист згідно із укладеним
договором та/або згідно із Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від майнових вимог
потерпілого. Подання повідомлення про
ДТП є підставою для виникнення прав
тільки у заявника (потерпілого; особи,
відповідальність якої застрахована;
водія забезпеченого транспортного
засобу), в іншої особи такого права без
подання особистої заяви не
породжується.

Однією з підстав для скасування
рішення суду апелянт вважає висновок
суду про те, що він не перебував за
межами України і мав можливість
повідомити на протязі 3 днів страховика
про ДТП, однак ні в суді першої, ні
апеляційної інстанції апелянт не
представив належного доказу про його
перебування в зазначений ним період за
кордоном, а саме в Російсткій Федерації
який би не спростовувався іншими
обставинами.

З врахуванням вищенаведеного, висновки
суду відповідають обставинам справи в
межах наданих сторонами і досліджених
в судовому засіданні доказів та нормам
цивільного законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.
Порушень норм матеріального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Жодний з доводів апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід
відхилити, а рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 03 жовтня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.М. Курій

Н.П.Крайник