Справа № 750/6530/14 Провадження №
22-ц/795/2030/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Супрун О. П. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

29 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.
,суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В., при
секретарі:Зіньковець О.О.,за
участю:заявника ОСОБА_5, представника
ВДВС - Прокопенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 09 вересня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_5 на дії та
рішення старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Криничної
Анастасії Валеріївни,

- заінтересована особа - ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 09 вересня 2014 року
скасувати та постановити нову, якою
визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу ДВС
Чернігівського МУЮ Криничної А.В. щодо
винесення оскаржуваної постанови,
зобов'язати державного виконавця
усунути порушення, допущені під час
проведення виконавчих дій по
виконавчому провадженню ВП № 37621125 щодо
стягнення з ОСОБА_8 3000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Чернігова від 09 вересня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії та
рішення старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Криничної
А.В. відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ухвала суду є незаконною та
необґрунтованою. Так, апелянт вказує на
те, що судом не дано правової оцінки
тому факту, що державний виконавець не
звернувся до суду з поданням про розшук
боржника ОСОБА_8 для встановлення його
реального місця перебування та з
поданням про примусове входження до
житла боржника. Також, судом не
зазначено у своєму рішенні чи
вчинялись державним виконавцем
виконавчі дії, передбачені ст.ст. 40, 52
Закону України «Про виконавче
провадження».

В судовому засіданні апелянт підтримав
доводи апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Оскільки на час розгляду справи
Кринична А.В. була звільнена з посади
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, інтереси
суб'єкта оскарження представляв
Деснянський ВДВС ЧМУЮ, уповноважена
особа якого просила судове рішення
залишити без змін, надавши письмові
заперечння.

Боржник в судове засідання не з'явився.
Про час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. 29.09.2014 за
підписом ОСОБА_8 надішли дві його заяви,
з яких вбачається небажання боржника
приймати участь в судовому засіданні
та висловлюється думка про
неможливість розгляду даної справи
апеляційним судом області (а.с.78,79).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 04.05.2012 року стягнуто з
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Постановами державного виконавця від
17.04.2013 року відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2/2506/1455/12-2506/1894/2012, що виданий 25.05.2012
року про стягнення з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_5 3000 грн (а.с.51) та об'єднано в одне
провадження з виконавчим листом
№2-1923/07, що виданий 15.11.2010. Зведеному
виконавчому провадженню присвоєний
номер 37629361 (а.с.45).

Державним виконавцем під час виконання
судових рішень проводилися певні дії,
зокрема, робилися запити з метою
виявлення майна боржника та його
доходів, здійснювалися виходи за
можливим місцем проживання
(перебування боржника), про що
складалися відповідні акти, було
внесено подання до Чернігівського
міського відділу УМВС України в
Чернігівській області щодо несплати
боргу з боку ОСОБА_8 Проте, з відповіді
органу внутрішніх справ вбачається, що
під час проведення перевірки
встановити місцезнаходження ОСОБА_8 та
опитати його не представилося
можливим. За результатами перевірки
складено висновок. Даний висновок у
встановленому порядку державним
виконавцем не оскаржений.

17.05.2013 державним виконавцем винесено
постанову про оголошення розшуку
транспортного засобу, а саме
автомобіля ЗАЗ 1102, 1993 року випуску
бежевого кольору, д.н.з НОМЕР_1, що
належить боржнику ОСОБА_8 (а.с.38), проте
протягом року, як зазначив державний
виконавець в своєму запереченні,
автомобіль розшуканий не був.

18.06.2014 державним виконавцем винесено
постанову про виведення виконавчого
провадження №37621125 з виконавчим листом
№2/2506/1455/12-2506/1894/2012 зі зведеного
виконавчого провадження №37629361,
оскільки «виконавче провадження
підлягає завершенню» (а.с.45)

Постановою старшого державного
виконавця Криничної А.В. від 18.06.2014 року
виконавчий лист повернутий стягувачу
на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
здійсненими державним виконавцем
заходами майна боржника, на яке можливо
звернути стягнення, не виявлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем в ході
виконавчого провадження були вчинені
всі необхідні процесуальні дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», направлені на
розшук майна боржника, зокрема,
транспортного засобу, на який могло
бути звернуто стягнення, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з даним висновком суду,
оскільки він не ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали виконавчого провадження,
копії яких були надані державним
виконавцем суду першої інстанції,
свідчать про те, що державним
виконавцем не були проведені всі
необхідні дії, які передбачені Законом
України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень ч.1 ст.40
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі відсутності
відомостей про місцепроживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документам про
відібрання дитини, державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини.

Матеріали виконавчого провадження
свідчать про те, що зазначена норма
закону державним виконавцем не була
реалізована.

Відповідно до положень ч.4 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження»,
не звернення державного виконавця до
суду та інші дії пов'язані з розшуком
боржника є самостійною підставою для
оскарження дій державного виконавця.

На дану обставину суд першої інстанції
уваги не звернув.

Крім того, на порушення ч.1ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
проведення виконавчих дій не звертався
із поданням до суду про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника (ст.376 ЦПК України),
не використавши в повному обсязі свої
права, передбачені ч.2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження». В
матеріалах справи відсутні будь-які
дані щодо вживання державним
виконавцем заходів по опису і арешту
майна боржника.

Слід також зауважити, що ОСОБА_8
надсилались судом судові повістки за
адресою м. Чернігів, вул. Корольова, 24,
які були вручені ОСОБА_8 поштарем
особисто (а.с. 73).

Слід також зазначити, що трактування
державним виконавцем ч.4 ст. ст.39 ч.4
Закону України «Про виконавче
провадження» є довільним і неповним.
Дійсно, протягом строку, на який
виконавче провадження зупинено,
виконавчі дії не проводяться, проте,
далі ця стаття передбачає, що «У період
зупинення виконавчого провадження
державний виконавець має право
звертатися до суду в порядку,
встановленому цим Законом, а також
вживати заходів щодо розшуку боржника
(його майна) або перевірки його
майнового стану». Дані щодо будь-яких
дій, які б мав вчинити державний
виконавець з метою виконання судового
рішення, після зупинення виконавчого
провадження в матеріалах справи
відсутні.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та
основних свобод гарантує право осіб на
справедливий судовий розгляд впродовж
розумного строку. Розгляд справи,
відповідно до рішень Європейського
суду з прав людини, закінчується повним
виконанням судового рішення.

Та обставина, що державним виконавцем
під час проведення виконавчих дій не
використаний в повній мірі
інструментарій наданих йому Законом
прав, затягує процес виконання та
порушує права стягувача на отримання
належних йому сум.

З огляду на викладе, оскільки державним
виконавцем не вжито всіх заходів,
передбачених законом, для виконання
судового рішення, то висновок суду про
правомірність дій державного
виконавця є необґрунтованим.

Вимоги ОСОБА_5 про скасування
постанови державного виконавця
задоволенню не підлягають, оскільки
судовий орган не може підміняти
державний орган, рішення чи дії якого
оскаржуються, приймаючи замість такого
органу інше рішення, яке б відповідало
закону, оскільки саме суд за наявності
підстав для задоволення позову визнає
рішення органу недійсним та зобов'язує
його залежно від характеру спору
виконати певні дії, передбачені його
компетенцією (або не вчиняти чи
припинити їх), на захист порушеного
права, як цього вимагає законодавство
або надає право позивачеві вчинити
певні дії для усунення порушень його
права.

Дана позиція викладена в абзаці 4 п.7
постанови Пленуму Верховного суду
України №2 від 19.03.2010 року.

За викладених обставин, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.11 Закону України „Про
виконавче провадження", ст. 303, 307, 312 ч.1
п.2, ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 09 вересня 2014 року
скасувати.

Скаргу ОСОБА_5 на дії та рішення
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Криничної
Анастасії Валеріївни задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Криничної Анастасії
Валеріївни щодо винесення постанови
ВП № 37621125 від 18 червня 2014 року про
повернення виконавчого документа
№2/2506/1455/12-2506/1894/2012 стягувачеві ОСОБА_5.

Зобов'язати державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції усунути
порушення допущені під час проведення
виконавчих дій по виконавчому
провадженню ВП № 37621125 щодо стягнення з
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 3000 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: