Справа № 351/1957/14-ц
Номер провадження №2/351/890/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Собко В.М.,

за участі секретаря
Плахіної М.З.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в місті Снятині справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Белелуйської сільської ради про
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
будинковолодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та
договору дарування 1/2 житлового
будинку.

Свій позов ОСОБА_1 мотивував тим, що на
даний час він зареєстрований в
господарстві АДРЕСА_1 Снятинського
р-ну. Вказаний будинок збудував його
батько ОСОБА_2 разом з мамою ОСОБА_3, які
до 01.07.1971 р. були членами колгоспу
«Україна» (робітник колгоспного млина
та працівниця ланки), тому господарство
мало статус «колгоспний двір», а з
01.07.1971 р. після утворення на базі
колгоспу - радгоспу «Україна», до
суспільної групи «робітничий двір».
Від спільного проживання у них є троє
дітей: ОСОБА_4 1958 р.н., ОСОБА_1 1961 р.н. -
позивач, та ОСОБА_2 1966 р.н. - відповідач.

Станом на 01.07.1971 р. в колгоспному дворі
проживали: ОСОБА_5, 1933 р.н. - голова двору,
ОСОБА_3, 1933 р.н, ОСОБА_4, 1958 р.н., ОСОБА_1 1961
р.н. та ОСОБА_2 1966 p.н., тобто кожному з них
має належати по 1/5 частині
будинковолодіння.

Всупереч вказаному співвласник
будинковолодіння - ОСОБА_5 отримав
свідоцтво про право власності на все
будинковолодіння від 10.01.1992 р. видане
Снятинською районною радою на ОСОБА_2
зареєстроване в Коломийському МБТІ в
реєстровій книзі №1 за реєстровим №204
від 10.01.1992 р., а 13 січня 1992 р. незаконно
подарував 1/2 частину будинковолодіння
відповідачу, чим позбавив позивача
права на частку бувшого колгоспного
двору.

Про вказані документи позивачу стало
відомо тільки в 2014 р. коли він хотів
через суд визначити частки в
будинковолодінні бувшого колгоспного
двору та визнати на неї право
власності. В сільській раді 15 вересня
2014 р. йому повідомили про свідоцтво на
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1 Снятинського оформлене на
батька та договір дарування батьком
половини будинковолодіння
відповідачу.

Вказаних документів позивач не бачив,
йому тільки зачитали їх в сільській
раді 17 вересня 2014 р. та офіційно
повідомили, що їх копії нададуть в суд
по ухвалі. Таким чином строк давності
на оскарження незаконних документів,
як вважає позивач у нього розпочався з
середини вересня 2014 р.

До спірного господарства після заміни
паспорта позивач був повторно
прописаний 25 листопада 1982 р. і з цього
часу нікуди не виписувався, про що
свідчить відмітка в паспорті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5.

Із заявою до нотаріуса про прийняття
спадщини звернувся відповідач, а мама
відмовилася від отримання свідоцтва
про право на спадщину і таким чином
частка батька перейшла останньому і
становила 2/5, так як позивач та ОСОБА_4 з
батьком на час смерті не проживали і з
заявами про прийняття спадщини на
протязі шести місяців після його
смерті не зверталися і їх частка не
змінилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мама - ОСОБА_3,
яка склала заповіт на відповідача і її
частка перейшла відповідачу. Таким
чином частка останнього в
будинковолодінні повинна складати 3/5, а
позивача 1/5.

Позивач вважає незаконним свідоцтво
про право власності на будинок та
договір дарування, посвідчений
сільською радою, якими порушено його
право на 1/5 частину спірного
будинковолодіння АДРЕСА_1 Снятинського
району. Просить: визнати недійсними та
скасувати свідоцтво про право
власності на будинковолодіння по
АДРЕСА_1 від 10.01.1992 р. видане Снятинською
районною радою на ОСОБА_5,
зареєстроване в Коломийському МБТІ в
реєстровій книзі №1 за реєстровим № 204
від 10.01.1992 р. та визнати недійсними та
скасувати договір дарування 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1
Снятинського району, укладений 13 січня
1992 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Позивач подав до суду заяву, якою
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив позов задоволити, а
справу розглядати у його відсутності.

Відповідач подав до суду заяву, якою
просив справу розглядати у його
відсутності, у вирішенні даного спору
покладається на розсуд суду.

Голова Белелуйської сільської ради
В.Шовкопляс подав до суду заяву, якою
просив справу розглядати без участі
представника сільської ради, у
вирішенні даного спору покладається на
розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що відповідно до довідки
Белелуйської сільської ради №637 від
19.11.2014 р. будинковолодіння по АДРЕСА_1
станом на 01.01.1971 р. відносилося до
суспільної групи «колгоспний двір», в
якому на той час, згідно
погосподарських книг проживали ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, а станом
на 15.04.1991 р. дане господарство вже
відносилося до суспільної групи
«робітничий двір», в якому проживали
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2
ОСОБА_1 відповідно до Дозволу №144 на
право закладки фундаментів під
індивідуальне будівництво від 09.07.1986 р.,
Актом виносу в натуру меж земельної
ділянки і розбивки будівель від 16.07.1986
р. встановлено в натурі межі земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку та
господарських будівель. Відповідно до
договору дарування від 13.01.1992 р. ОСОБА_5
подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/2
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, врахувавши всі
обставини справи, суд приходить до
переконання, що позов обгрутнтований,
підставний та підлягає до задоволення,
оскільки ОСОБА_5 отримав свідоцтво про
право власності на все
будинковолодіння АДРЕСА_1 Снятинського
району та пізніше на підставі цього
свідоцтва, згідно договору дарування
подарував 1/2 частину будинковолодіння
ОСОБА_2, не врахувавши, що право
власності у колгоспному дворі
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів цього колгоспного
двору, відповідно до якого ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
належало по 1/5 частині
будинковолодіння АДРЕСА_1 Снятинського
району.

Згідно роз'яснень п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
2 березня 1973 р. "Про судову практику в
справах про поділ колгоспного двору і
виділ з нього" розмір частки колишнього
члена колгоспного двору у спільному
майні, яке належало колгоспному двору і
збереглося після його перетворення в
господарство робітників або
службовців, встановлюється відповідно
до ст. 123 Цивільного кодексу УРСР в
редакції 1964 p. Тому при поділі майна, яке
є спільною власністю колгоспного
двору, суди повинні виходити з принципу
рівності часток усіх колишніх його
членів (в тому числі непрацездатних і
неповнолітніх), які не втратили право
на частку в майні двору на час
припинення останнього.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, може бути заявлено, як
однією із сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка
вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Обставини,
щодо яких помилилася сторона
правочину, мають існувати саме на
момент вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсними та скасувати
свідоцтво про право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 від 10.01.1992
р. видане Снятинською районною радою на
ОСОБА_5, зареєстроване в Коломийському
МБТІ в реєстровій книзі №1 за
реєстровим № 204 від 10.01.1992 р.

Визнати недійсними та скасувати
договір дарування 1/2 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 Снятинського району,
укладений 13 січня 1992 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Собко В.М.