Справа № 496/5772/13-ц
Провадження 2/496/240/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року

Біляївський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого судді - Калінюка
Р.Б.,

при секретарі - Козян Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд визнати за ним в
порядку спадкування за законом право
власності на земельну ділянку площею
0,2095 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 і
належала померлому брату позивача -
ОСОБА_3 - на підставі договору-дарування
від 24.07.2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Біляївського районного
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованому у реєстрі за №2132.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його брат
ОСОБА_3. Після його смерті залишилася
спадщина, а саме: житловий будинок та
земельна ділянка площею 0,2095 га за
адресою: АДРЕСА_1. З метою отримання
свідоцтва про право на спадщину
позивач звернувся до Державного
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після померлого брата ОСОБА_3
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку йому
відмовлено, так як його брат за життя не
отримав Державний Акт про право
власності на вказану земельну ділянку.

До судового засідання позивач не
з'явився, але подав до суду заяву про
слухання справи за його відсутності в
якій наголосив, що позовні вимоги
підтримує повністю (а.с.54).

Від відповідача до суду надійшов лист
про визнання вимог позивача та розгляд
справи за його відсутності (а.с.55).

Врахувавши позицію позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, оцінивши надані докази,
приймаючи до уваги, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує чиїхось прав та
інтересів, суд вважає можливим
ухвалити рішення про задоволення
позову, згідно статті 174 ЦПК України.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 року
виконавчим комітетом Граденицької
сільської ради Біляївського району
Одеської області, відповідний актовий
запис №31 (а.с.25).

Після його смерті відкрилась спадщина,
а саме: житловий будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка
площею 0,2095 га, розташована за тією ж
адресою.

У відповідності до ст.1262 ЦК України
позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої
черги після смерті свого брата ОСОБА_3,
що підтверджується свідоцтвами про
народження зазначених осіб серії
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно (а.с.31).

26.11.2013 року Біляївською районною
державною нотаріальною конторою
Одеської області, в зв'язку з відмовою
спадкоємців першої черги - батька
померлого ОСОБА_6 та матері померлого -
ОСОБА_2, ОСОБА_1 було видане свідоцтво
про право на спадщину за законом,
зареєстроване в реєстрі за №2-953 (а.с.52),
спадкове майно складається з житлового
будинку з надвірними спорудами під
АДРЕСА_1 (а.с.52).

З метою отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом на зазначену
вище земельну ділянку, ОСОБА_1
звернувся до Біляївської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області, однак своїм листом
№2728/02-14 від 11.10.2013 року нотаріальна
контора відмовила йому у видачі
вказаного свідоцтва та зазначила
наступне.

11.10.2013 року позивачем надано договір
дарування земельної ділянки площею 0,2095
га, що розташована в АДРЕСА_1,
посвідчений ОСОБА_4, приватним
нотаріусом Біляївського районного
нотаріального округу Одеської області
24.07.2002 року за реєстровим №2132. При
огляді вищезазначеного документу
встановлено, що відсутній Державний
акт про право власності на земельну
ділянку, а в тексті чітко зазначено, що
цей договір є підставою для видачі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку. Відповідно ст.125
Земельного кодексу України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст.126 Земельного кодексу України
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.
Відповідно до п.1 ст.2 гл.1 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно п.1 ст.3 вказаного Закону,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про право на
нерухоме майно підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Згідно п.4 ст.3
вказаного Закону, права на нерухоме
майно, що виникло до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: реєстрація прав була поведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення; якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Таким чином, не виконано норму закону
та не проведено державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку у
відповідному відділі ДЗК та не
отриманий державний акт на земельну
ділянку (а.с.10).

Відповідно до договору дарування,
посвідченого 24.07.2002 року приватним
нотаріусом Біляївського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за
№2132, ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
був власником земельної ділянки
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до ст.1270 ЦК України
спадкоємці протягом шестимісячного
строку мають право звернутись до
нотаріуса з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом чи за заповітом.

Частиною 1 ст.1273 ЦК України встановлено,
що спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України особа
може набувати право власності на всіх
підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
(пунктом 23) передбачено звернення до
суду за правилами позовного
провадження осіб, яким нотаріус
відмовив в оформленні права на
спадкування.

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження у ході судового розгляду
справи та підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.328, 392, 1216-1223, 1262, 1268, 1270, 1273
ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом на житловий будинок -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на земельну ділянку площею 0,2095 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала його
брату ОСОБА_3 на підставі договору
дарування, посвідченого 24.07.2002 року
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за №2132.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області

Р.Б.Калінюк