Номер провадження 2/289/868/14
Справа № 289/2075/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі- Горай Я.В.

з участю позивача-Козіянчука О.В.

відповідача-Тимошенко Є.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
квартиру в житловому будинку з
господарськими будівлями і спорудами
та на земельну ділянку під ними та коло
них, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що
відповідачка є законним власником 115/200
частин , які становлять квартиру
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 28.10.2014 року.
Відповідачка є також законним
власником земельної ділянки площею
0,09808 га за тією ж адресою. Відповідачка
вирішила подарувати позивачу
зазначену частину житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
разом з земельною ділянкою ,
підготувала усі необхідні документи і
проте при зверненні до нотаріуса,
нотаріусом було виявлено у
правовстановчих документах на
квартиру та на земельну ділянку низку
невідповідностей, які відповідачкою не
можливо виправити у добровільному
порядку. Фактичним набувачем усієї
нерухомості є позивач, який фактично
доглядає, ремонтує і обслуговує цю
нерухомість, проводить за свій рахунок
капітальний та поточні ремонти,
охороняє їх, обробляє земельну ділянку
та користується врожаєм та плодами. На
думку позивача відповідачка є
дарувальником щодо нього і зі своєї
сторони взяла на себе зобов»язання
найближчим часом підготувати усі
необхідні документи і укласти договір
дарування , так як позивач зі своєї
сторони вже давно прийняв дарунок,
доглядає за нерухомістю. Відповідачка,
як власниця, з одного боку, передала
позивачу нерухомість і віддала ключі
від вхідних дверей, а позивач зі своєї
сторони прийняв їх у повне володіння і
розпорядження і розпочав
користуватись зазначеною нерухомістю.
На вимогу щодо документального
оформлення дарування відповідачка
вказала, що належним чином
оформлених правовстановчих документів
у неї немає, що не дає можливості
нотаріального оформлення. Відповідно
до ч.2. ст. 220 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна зі сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.
Враховуючи викладене, просив суд
ухвалити рішення, яким визнати за
позивачем - ОСОБА_1 право власності на:

-115/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1
і складаються з : - коридору 2-1 площею 6,7
кв.м, коридору 2-2 площею 7,8 кв.м, - кімнати
2-3 площею 16,2 кв. м, - кімнати 2-4 площею 12,8
кв. м, - кухні 2-5 площею 8,8 кв.м, - сараю Б-1,
- погреба п/п, - вбиральні в-1, - 1/2 частина
огорожі № 1, - огорожі № 2, які
становлять квартиру № 2, згідно з
технічним паспортом на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовленим 15.07.2011 року Комунальним
підприємством « Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Житомирської обласної
ради;

- земельну ділянку площею 0,09808 га,
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства за
адресою: АДРЕСА_1, межі якої зазначено у
Державному акті на право приватної
власності на землю серії ЖТ № 2127- 0560,
виданому 08 червня 2001 року
Радомишльською міською радою
Житомирської області на ім»я ОСОБА_3 на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданим 13.11.2009 року
Радомишльською державною нотаріальною
конторою Житомирської області за
реєстром № 1-2000 та рішенням
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 17.02.2014 року
належить ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні відповідачка,
проти позову не заперечувала, просила
суд визнати за позивачем, право
власності на дарунок нерухомість.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір
є укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції. Якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Згідно вимог ст. 719 ЦК України, договір
дарування нерухомої речі укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно вимог ст. 722 ЦК України право
власності обдарованого на дарунок
виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Частиною 2
ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Відповідно до статті 328 ЦК України -
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до статті 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57- 60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Стороною позивача не надано суду
належних доказів, які б підтвердили, ту
обставину, що позивач та відповідачка
уклали договір дарування, домовилися
щодо усіх істотних умов договору,
оскільки, це мало б підтверджуватися
відповідними письмовими доказами, як
того вимагає ч.2. ст. 220 ЦК України.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що обставини
на які посилається позивач як на
підставу для задоволення позову не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, а його позовні вимоги про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку не
ґрунтуються на законі, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.
220, 328, 334, 20, 640, 719, 722 ЦК України , ст.ст. 10,
11, 57-60, 208, 209, 212-215. ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
квартиру в житловому будинку з
господарськими будівлями і спорудами
та на земельну ділянку під ними та коло
них - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів починаючи з дня його
проголошення.

Суддя Радомишльського
Л. В. Свінцицький районного
суду