Справа № 703/5773/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого-судді
Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій
І.В.

з участю представника
позивачів адвоката ОСОБА_1

і представників
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Смілі справу
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про розірвання
договору купівлі-продажу,

встановив:

24 жовтня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 продали ОСОБА_7 та ОСОБА_8
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Згідно з
договором купівлі-продажу, посвідченим
приватним нотаріусом Смілянського
районного нотаріального округу ОСОБА_10
за реєстровим № 6393, продаж здійснено за
149700 грн., які покупці в повному обсязі
передали продавцям на момент
підписання договору.

Продавці квартири звернулись до суду з
позовом про розірвання договору
купівлі-продажу, стверджуючи, що в
дійсності покупці не доплатили по 20000
грн. кожен, письмово зобов'язались
розрахуватись за квартиру до 24 жовтня
2014 року, але не зробили цього.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 позов підтримали і пояснили, що
насправді квартира була продана
відповідачам за 20000 доларів США. До
підписання договору розрахунок не
відбувся, а після того виявилось, що у
покупців було лише 15000 доларів США.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодили з продавцями,
що повністю розрахуються за квартиру
до 24 жовтня 2014 року, при цьому кожен з
відповідачів дав розписку, що
доплатить ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
гроші в сумі 20000 грн. (що на той час було
еквівалентом 2500 доларів США) до 24
жовтня 2014 року. Оскільки на кінець
жовтня 2014 року еквівалентом 5000 доларів
США було 80000 грн., позивачі відмовились
приймати від відповідачів суми,
зазначені в розписках від 24 жовтня 2013
року. Вважають, що договір
купівлі-продажу квартири належить
розірвати, оскільки покупці не
виконали свого обов'язку розрахуватись
до 24 жовтня 2014 року, чим істотно
порушили договір.

Представник позивачів дав аналогічні
пояснення, від імені позивачки ОСОБА_6
підтримав позов.

Відповідачі позов не визнали і
пояснили, що дійсно погодили з
позивачами ціну квартири АДРЕСА_1, у 20000
доларів США. Після підписання договору
купівлі-продажу сплатили продавцям 15000
доларів США, а 5000 доларів США
зобов'язались сплатити протягом року.
На підтвердження цього дали розписки
про те, що доплатять за квартиру по 20000
грн. кожен, що було еквівалентом 2500
доларів США на час укладення договору.
Вони погоджуються сплатити продавцям
40000 грн. (по 20000 грн. кожен), але позивачі
вимагають сплатити вдвічі більше.
Позивачам двічі пропонували одержати
розрахунок за договором. Оскільки вони
відмовились від цього, то прострочення
виконання договору відбулось з вини
кредитора.

Представники відповідачів також
просили відмовити в позові, в т.ч. і
через те, що його заявлено за 2 дня до
закінчення строку розрахунку.

В позові належить відмовити з таких
підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК
України доведення цих обставин є
обов'язком сторін.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України визначено,
що доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін
виникає спір.

Сторони визнали, що купівля-продаж
квартири АДРЕСА_1 відбулась за 20000
доларів США, з яких 15000 покупці сплатили
24 жовтня 2013 року після підписання
договору, а ще 5000 повинні були сплатити
до 24 жовтня 2014 року (по 2500 доларів США
кожен).

На підтвердження майбутнього
розрахунку кожен з відповідачів дав
позивачам розписку про те, що доплатить
гроші в сумі 20000 грн. за куплену у них
частину квартири, які зобов'язався
віддати до 24 жовтня 2014 року.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали, що
відповідачі двічі - 3 і 16 жовтня 2014 року -
направляли їм телеграми з пропозицією
отримали борг по розписці, однак 6
жовтня 2014 року у запропоноване
відповідачами місце вони не прийшли, а
телеграму від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_5
взагалі відмовилась отримувати.
Представник позивачів не заперечував
цих фактів.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
стверджували, що відмовились одержати
розрахунок за договором
купівлі-продажу, оскільки відповідачі
мали намір віддати загалом 40000 грн., що
на час розрахунку було еквівалентом
лише 2500 доларів США.

Згідно з вимогами п. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Тому суд не може вважати
доведеним, що, в разі зустрічі сторін 6
чи 16 жовтня 2014 року (як було
запропоновано в телеграмах)
відповідачі повернули б позивачам
половину заборгованої суми. Ця
обставина є припущенням, а фактом є те,
що, одержавши пропозицію розрахунку,
позивачі свідомо не вчинили дій щодо
отримання від відповідачів розрахунку
за договором купівлі-продажу.

За таких обставин суд погоджується з
твердженням відповідачів, що позивачі
відмовились прийняти належне
виконання. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 613 ЦК
України це є простроченням кредитора.

Принцип диспозитивності цивільного
судочинства визначає, зокрема, що суд
розглядає справи не інакше як в межах
заявлених позивачами (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України).

Позивачі заявили вимоги про розірвання
договору купівлі-продажу квартири,
оскільки станом на 22 жовтня 2014 року
(дату підписання позовної заяви)
відповідачі не виконали його в строк,
визначений у договорі. Однак станом на
день подачі позовної заяви строк
виконання договору не закінчився: до 24
жовтня 2014 року відповідачі ще мали час
для розрахунку за договором. Таким
чином, в межах заявлених позивачами
вимог суд встановлює, що прострочення
боржника не відбулось. Відповідно,
відсутні підстави для розірвання
договору у зв'язку з істотним
порушенням його відповідачами. Суд не
вважає, що несплата 12,5% від вартості
проданого майна є істотним порушенням
договору. Крім того, продавці не
позбавлені можливості отримати те, на
що вони розраховували при укладенні
договору, в судовому порядку.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 143, 213-215 ЦПК України,
суд

вирішив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в позові до
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про розірвання
договору купівлі-продажу відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Черкаської області
через міськрайонний суд протягом 10
днів, набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо рішення
не буде скасовано.

Головуючий
О.В. Компанієць