Провадження №2/359/2851/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 17 " грудня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого судді -
Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Шляхетко
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борисполі Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей -

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність даної справи,
відкласти складання рішення у повному
обсязі на строк не більше ніж п'ять днів
з дня закінчення розгляду справи,
проголосивши вступну та резолютивну
частину рішення в даному судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.141,180,181 Сімейного кодексу України
та ст.ст.10,11,60,79,88,209,212,214,215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей - відмовити
повністю.

Рішення суду може бути переглянуто
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області за заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення, а
також на рішення суду може бути подана
апеляційна скарга позивачем
Апеляційному суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
І.В.Муранова-Лесів

Справа № 359/10840/14-ц

Провадження №2/359/2851/2014

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 17 " грудня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого судді -
Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Шляхетко
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борисполі Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей -

В С Т А Н О В И В :

29.10.2014 року позивач звернулася до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з позовною заявою, в
якій просить стягнути з відповідача
аліменти на свою користь на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
роз 1/3 частки усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно,на кожну дитину до
досягнення ними повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
наступним. 05 червня 1999 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем, від
якого мають двох неповнолітніх доньок:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
позивачем. На даний час вони з
відповідачем проживають в одній
квартирі, їх шлюб не розірваний, проте
відповідач ухиляється від свого
обов'язку надавати матеріальну
допомогу своїм неповнолітнім дітям.
Позивач стверджує, що більшість свого
часу відповідач перебуває у
відрядження, на цілодобових
чергуваннях, в період своєї
відсутності відмовляє дітям надавати
кишенькові кошти в школу та на проїзд,
інші потреби. Вона не може самостійно
утримувати двох дітей, внаслідок того,
що вони потребують постійних витрат на
шкільні приналежності, підручники,
харчування, засоби гігієни, одяг,
взуття, ліки, кишенькові витрати,
внаслідок чого вона вимушена
звернутись з даним позовом до суду.
Додатково вона на протязі останніх 1,5
років несе витрати на лікування та
консультацію профільних спеціалістів
внаслідок завданої їй відповідачем у
2013 році закритої черепно-мозкової
травми. Позивач також стверджує, що
відповідач інших неповнолітніх дітей
чи непрацездатних батьків на утриманні
не має.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала повністю,
підтвердила викладені в позовні заяві
обставини, додатково пояснила, що
останні два місяці її чоловік почав
надавати кошти та від утримання дочок
не ухиляється. В неї більший розмір
заробітної плати і всі куртки, взуття,
витрати на засоби гігієни, поїздки,
кишенькові кошти, кошти на
відвідування днів народження,
поповнення рахунків за мобільні
телефони, здійснюється за її кошти.
Вона підтверджує, що відповідач
здійснював зазначені ним витрати на
ремонт квартири, автомобіля, сплачував
половину внесків до школи дітям,
придбавав шкільну форму, але стверджує,
що цього недостатньо порівняно с тими
витратами, які потребують їх дочки та
які несе вона. Позивач також пояснила,
що до цього часу вони ведуть з
відповідачем спільне господарство, але
проживають в різних кімнатах. Вона хоче
розірвати шлюб з відповідачем, проте
вважає, що відразу буде вимушена
залишити квартиру, що є службовим
житлом, тому спочатку вирішила
звернутись з позовом про стягнення
аліментів.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
стверджує, що не ухиляється від
матеріального утримання дітей та сім'ї,
надав письмові заперечення, відповідно
до яких від дня народження дітей він
постійно проживає спільно з ними,не
припиняє їх утримувати, постійно
приймає участь у їх вихованні,
намагається надавати їм повноцінне
батьківське піклування та турботу,
створює їм комфортні умови проживання,
щодня прикладає зусиль у вирішенні їх
повсякденних питань і проблем. Він
стверджує, що з червня 2013 року здійснив
витрати, які підтверджує фіскальними
чеками, квитанціями та іншими
документами, а саме: сплатив комунальні
послуги на суму близько 8960грн.,
здійснив ремонт ванної кімнати та
туалету на суму близько 10206 грн. придбав
меблі до дитячої кімнати та передпокою
на суму 7000грн. та 6720грн., здійснив
ремонт сімейного автомобіля та його
періодичні технічні огляди, витрати на
страхування на суми 13388грн., 660грн. та
816грн. відповідно, постійно купував та
продовжує купувати продукти
харчування, предмети першої
необхідності, забезпечує літній
відпочинок дітей, їх оздоровлення у
відомчих курортних закладах, купує
шкільний одяг, оплачував додаткові
заняття, шкільні внески на ремонт та
охорону школи. Додатково під час
судового розгляду відповідач пояснив,
що їздив у відрядження до Єгипту, щоб
заробити кошти на ремонт автомобіля,
карточку, на яку перераховувалась його
заробітна плата, залишав дружині. Крім
того останнім часом він зробив дружині
подарунок: купив шубу, звозив на
відпочинок за кордон, а також покупав
для дочок телефони, планшет, дві
електронні книги. З урахуванням
викладеного, він просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
надані сторонами документи на
підтвердження понесених ними витрат,
суд прийшов до переконання, що
заявлений позивачем позов про
стягнення аліментів задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони з 5 червня 1999 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження НОМЕР_1, виданим 05.06.1999
відділом РАГСу Івано-Франківського
міськвиконкому Івано-Франківської
області (а.с.10).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується їх
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.11).

Позивач, відповідач та їх двоє дітей
зареєстровані та проживають в одній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою КП «Житлове
ремонтно-експлуатаційне управління»
№1181 від 15.10.2014 року (а.с.20), а також
визнано сторонами в судовому
засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 працює та має
постійне джерело доходів. Згідно з
наданою ним довідкою про доходи з місця
роботи, загальна сума доходу за 6
місяців, без урахування обов'язкових
утримань податків та внесків,
становить 55331 гривня 09 копійок (а.с.69).

З наданих сторонами фіскальних та
товарних чеків, квитанцій, рахунків та
роздруківок здійснених витрат
платіжною карткою, поповнення рахунків
мобільних телефонів, в судовому
засіданні встановлено, що як позивач
так і відповідач здійснюють витрати на
забезпечення побутових сімейних
потреб та на утримання їх
неповнолітніх дітей (а.с.32-68, 73-134).

Крім того, ця обставина визнана обома
сторонами в судовому засіданні.

Доводи позивача, що коштів, які надає та
витрачає відповідач, недостатньо для
утримання та забезпечення потреб їх
дочок, позивачем належним чином не
обґрунтовано та не доведено належними
і допустимими доказами.

Згідно з вимогами ст.141 Сімейного
кодексу України мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.180 Сімейного
кодексу України батьки повинні
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті
за домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

З урахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин, а також виходячи з
вищенаведених вимог сімейного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що оскільки відповідач проживає разом
із дітьми та не ухиляється від їх
утримання, здійснюючи необхідні
витрати на їх харчування, забезпечення
належних умов проживання, одяг,
навчання, розвиток та відпочинок,
підстави для задоволення позову та
стягнення з відповідача аліментів на
утримання неповнолітніх дітей на
користь позивача, відсутні. В зв'язку з
цим в задоволенні позову слід
відмовити.

Враховуючи, що позивач звільнена від
сплати судового збору при зверненні з
позовом до суду, в зв'язку з відмовою в
позові, судові витрати відносяться за
рахунок держави.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1
статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний
допустити негайне виконання рішення
про стягнення аліментів в межах суми
платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.141,180,181 Сімейного кодексу України
та ст.ст.10,11,60,79,88,209,212,214,215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей - відмовити
повністю.

Рішення суду може бути переглянуто
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області за заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення, а
також на рішення суду може бути подана
апеляційна скарга позивачем
Апеляційному суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
І.В.Муранова-Лесів