Справа № 509/5268/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі
:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Козирській О.Є.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією родиною, визнання
права власності на 1/2 частину квартири,
-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищевказаною позовною заявою з
позовними вимогами: встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та жінки, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без реєстрації шлюбу з 1992
р. по травень 2012 р.; визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ?
частину квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що з січня 1992 року по
травень 2012 року постійно проживала з
відповідачем без реєстрації шлюбу у
будинку, що належав батьку відповідача
за адресою: АДРЕСА_2. У 1998 року замість
вказаного будинку ними було побудовано
новий будинок, де вони проживали та
сплачували усі житлово-комунальні
платежі. За період спільного
проживання відповідачем була придбана
квартира за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності на вказану квартиру було
оформлена на ОСОБА_5 В травні 2012 року
відповідач вигнав її з будинку та
заперечує право спільної сумісної
власності на нерухомість набуту ними
за час сімейних відносин. Позивач з
такою поведінкою та позицією
відповідача не погоджується, у зв'язку
з чим і звернулася за захистом своїх
прав до суду.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, дала пояснення
відповідно до яких вона з 1997 року
постійно проживає та зареєстрована за
постійним місцем проживання за
адресою: АДРЕСА_3. З 2000 року була
зареєстрована як фізична особа -
підприємець, здійснювала
підприємницьку діяльність: роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах з перевагою продовольчого
асортименту, в магазині за місцем
постійного проживання в АДРЕСА_3. Не
зважаючи на це, періодично
зустрічалася з відповідачем. Шлюб між
ними не реєструвався. Їй було відомо, що
за час їх знайомства з ОСОБА_5 до кола
близьких знайомих останнього також
відносилися й інші жінки.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що позивач входить
до кола знайомих ОСОБА_5 з якими він
підтримував товариські відносини, але
вони разом постійно не проживали, не
були пов'язані спільним побутом та не
мали взаємних прав та обов'язків, та
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Розгляд і вирішення справ в судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК
України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено:

ОСОБА_1 з 26.12.1997 року постійно проживає
та зареєстрована за постійним місцем
проживання за адресою: АДРЕСА_3, що
підтверджується паспортом громадянина
України серії НОМЕР_1, виданим на ім'я
позивача Роздільнянським РВ УМВС
України в Одеській області 17.12.1007 року.

З 31.10.2000 року до 02.03.2011 року позивач була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, знаходилася на
спрощеній системі оподаткування з
видом діяльності «Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту»,
яку здійснювала за адресою: АДРЕСА_3, що
підтверджується довідкою
Роздільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції в Одеській
області державної податкової служби за
вих. №10387/10/18022 від 23.08.2012 року.

ОСОБА_5 з 25.06.1982 року постійно проживає
та зареєстрований за постійним місцем
проживання за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджується паспортом громадянина
України серії НОМЕР_2, виданим на ім'я
відповідача Київським РВ УМВС України
в Одеській області 09.04.1996 року.

Вказане домоволодіння належить на
праві приватної власності ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на домоволодіння від 12.07.2004
року.

З 30.09.2002 року ОСОБА_5 зареєстрований як
фізична особа-підприємець на підставі
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради, та здійснював
свою діяльність на ринку «Привоз» за
адресою: м.Одеса, вул.Привозна,7, що
підтверджується патентом державної
податкової інспекції серії НОМЕР_4.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 шлюб у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану не реєстрували.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 окремо було визнано сторонами в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Крім того, як вбачається із акту від
13.07.2012 року, складеного комісією в
складі сусідів ОСОБА_5 - ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завіреного головою
самоорганізації населення-комітету
мікрорайону « 10 станція Великого
Фонтану» ОСОБА_17, ОСОБА_1 у період з 2002
року по 2012 рік в житловому приміщенні
за адресою: АДРЕСА_2, не проживала.

Допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
ОСОБА_15, пояснили, що ОСОБА_5
підтримував товариські стосунки з
багатьма жінками, в тому числі і з
ОСОБА_1, постійно проживав у батька в
АДРЕСА_2, позивача бачили сумісно з
відповідачем в компаніях з іншими
особами, сторони шлюб не реєстрували та
сумісно не проживали.

Допитана свідок ОСОБА_16, пояснила, що
проживає в Роздільнянському районі
Одеській області. ОСОБА_5 є хрещеним
батьком її дитини, але у зв'язку з тим,
що проживають в різних районах
Одеської області спілкуються не часто,
бачила його сумісно з ОСОБА_1, в тому
числі і у будинку батька ОСОБА_5 Чи
реєстрували сторони шлюб їй не відомо.
Водночас суд критично оцінює свідчення
вказаного свідка в тій частині, що
сторони проживали спільно, у зв'язку з
тим, що вони є не конкретними,
ґрунтуються на помилковому враженні
особи, суперечать свідченням інших
свідків та доказам, що містяться в
матеріалах справи.

Суд критично оцінює розрахункові
книжки за оплату житлово-комунальних
платежів, наданих позивачем, так як
вони як роздільно, так і в сукупності з
іншими документами, з огляду на вимоги
ст.ст. 58 та 59 ЦПК України, належність та
допустимість доказів, не є доказом
створення сім'ї та суперечать іншим
документальним доказам, що дослідженні
судом, в тому числі і розрахунковим
книжкам, наданим представником
відповідача.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст.21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до вимог ст.368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Оцінюючи вказані обставини в
сукупності з показами, визнаними
сторонами в судовому засіданні, суд
надходить висновку про те, що сторони
підтримували товариські відносини,
сумісно проводили дозвілля, виїжджали
на відпочинок, мали спільне коло друзів
та знайомих, але вказані стосунки не
привели до виникнення сім'ї, сторони
проживали окремо, не були пов'язані
спільним побутом та не мали взаємних
прав та обов'язків.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212,214,215 ЦПК
України, ст.ст. 60, 68, 69, 70, 74 СК України,
ст.ст. 392, 368, 372 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією родиною, визнання
права власності на 1/2 частину квартири -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення .

Суддя: В. К. Кочко