Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати із
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області

у складі :
головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів :
Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря :
Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 від
імені якого по дорученню діє
представник в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 03 жовтня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 й ОСОБА_1 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" про
визнання припиненим договору поруки,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ПАТ "Універсал Банк"
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Та в травні 2013 року ПАТ
"Універсал Банк" уточнило позовні
вимоги та просило стягнути солідарно з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором у сумі 127476,61
гривень.

Та у свою чергу в липні 2012 року ОСОБА_1
звернувся в суд із зустрічним позовом
до ПАТ "Універсал Банк" про визнання
договору поруки, припиненим через
збільшення обсягу відповідальності за
основним зобов'язанням.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 03 жовтня 2013 року первісний
позов задоволено, а зустрічний позов,
відхилено.

ОСОБА_1 від імені якого по дорученню діє
представник в особі ОСОБА_2 подала на
рішення суду першої інстанції
апеляційну скаргу в якій ставить,
питання про скасування даного рішення
в частині первісного позову стосовно
вимог до нього, і зустрічного позову.
Мотивує свої вимоги тим, що рішення
суду ухвалено в порушення вимог норм
процесуального та матеріального
законодавства. А це у свою чергу є
підставою для постановлення нового
рішення суду про відмову в задоволенні
позову до нього та задоволення
зустрічного позову.

ОСОБА_3 не погодившись із рішенням суду
подала апеляційну скаргу. В якій
ставить питання про скасування рішення
суду в частині первісного позову та
ухвалення нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог. Мотивує
свої вимоги тим, що рішення суду
постановлено в порушення вимог норм
процесуального та матеріального
законодавства, а тому вважає його
незаконним.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_5, що діє в
інтересах ОСОБА_3 підтримав вимоги
скарги та просив задовольнити таку з
наведених у ній підстав. Також
підтримав вимоги апеляційної скарги
ОСОБА_1 від імені якого по дорученню діє
представник в особі ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_1 не з'явилась в судове засідання,
і подала заяву від 17.01.2014 року про
відкладення розгляду справи в зв'язку з
тим, що приймає участь в іншій справі,
яка розглядається в господарському
суді Львівської області. Зазначена
обставина не може являтись поважною
неявкою, яка б являлась підставою для
відкладення розгляду даної справи.
ОСОБА_1 також не з'явився й не повідомив
суд про поважність неявки та не подав
заяву про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також не з'явились в
судове засідання, і не повідомили суд
про поважність своєї неявки та не
подали заяв про відкладення розгляду
справи.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 3031 і ч. 2 ст.
305 ЦПК України розгляд справи слід
провести за відсутності неявившихся
сторін, які повідомлялись про час та
місце розгляду справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційних скарг, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального й
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового рішення,
знаходить апеляційні скарги такими, що
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й,
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи, а
висновки суду про встановлені
обставини й правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності й
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Виходячи зі змісту вимог частин 1 і 2 ст.
11 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичної особи, поданим відповідно до
цього Кодексу, у межах заявлених такою
вимог і на підставі доказів сторін.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись у суд із позовом, який було
уточнено, ПАТ "Універсал Банк" просило
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
у сумі 127476,61 гривень. При цьому
посилалось на те, що з ОСОБА_3 17.10.2007 року
було укладено Кредитний договір за №
06/2003 К-07. За умовами якого, остання
отримала грошові кошти в тимчасове
платне користування в сумі 9109,00 доларів
США під 12,5 % річних на період до 16.10.2012
року. У забезпечення виконання
основного зобов'язання за кредитним
договором між ПАТ "Універсал Банк" та
ОСОБА_4 було укладено 17.10.2007 року
Договір поруки за № 06/2004 П-07. За умовами
такого, ОСОБА_4 зобов'язався до 16.10.2012
року повернути кредит у сумі 9109,00
доларів США, сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 12,5 %
річних, комісію, штрафні санкції в
розмірі та у випадках передбачених
Кредитним договором. На таких же умовах
між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було
укладено 17.10.2007 року Договір поруки за
№ 06/2005 П-07.

Узяті на себе зобов'язання як ОСОБА_3 за
кредитним договором так і ОСОБА_4 з
ОСОБА_1 за договорами поруки не
виконали, що призвело до утворення
заборгованості на загальну суму 127476,61
гривень.

У заперечення даних вимог, ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі посилається на те,
ПАТ "Універсал Банк" пропустило строк
на звернення до суду для захисту свого
цивільного інтересу. А вимоги стосовно
стягнення відсотків за користування
кредитом є безпідставними, оскільки
кредитний договір у цій частині є
нікчемним.

Зазначені доводи апеляційної скарги не
можна визнати підставними з огляду на
наступні обставини.

Виходячи зі змісту п. 10.4. Кредитного
договору за № 06/2003 К-07 від 17.10.2007 року за
наявності в Позичальника простроченої
заборгованості по погашенню кредиту
та/або по сплаті процентів за
користування ним чи інших платежів,
Банк надсилає Позичальнику
повідомлення із зазначенням суми
прострочки та термін сплати. У випадку
невиконання Позичальником вимоги
Банку в термін встановлений у
повідомленні, дата погашення кредиту,
вважається такою, що настала на
наступний день після дати зазначеної в
повідомленні.

Як зазначила ОСОБА_3, таке повідомлення
Банку від 03.12.2008 року вона отримала
10.12.2008 року, а.с. 13. Дослідивши зазначену
письмову вимогу Банку, колегія суддів
встановила, що в такій зазначено лише
суму прострочення й зазначено вимогу
про сплату на протязі 30 днів всієї суми
кредиту достроково, проценти та
штрафні санкції за порушення
зобов'язань. Однак у даній вимозі не
зазначено дати погашення кредиту, і це
вказує на те, що наслідки п. 10.4.
Кредитного договору за № 06/2003 К-07 від
17.10.2007 року не можуть бути
застосованими.

Крім цього, ПАТ "Універсал Банк"
звернулось в суд за захистом
порушеного права в межах строку
передбаченого ст. 257 ЦК України, тобто
24.09.2010 року.

Умови встановлення, нарахування й
сплати процентів за користування
кредитом встановлені пунктами 1.1. і 4.4.
Кредитного договору за № 06/2003 К-07 від
17.10.2007 року. Згідно цих пунктів,
процентна ставка за користування
кредитом встановлена в розмірі 12,5 %
річних. Нарахування процентів за
фактичну кількість календарних днів
користування кредитом, здійснюється
щомісячно в останній день поточного
місяця за період з останнього робочого
дня попереднього місяця по день, що
передує останньому дню поточного
місяця. Сплата процентів здійснюється
Позичальником не пізніше 10-го числа
наступного за звітним місяцем.

А підпунктом 6.1.1. Кредитного договору
за № 06/2003 К-07 від 17.10.2007 року
передбачено, що Позичальник
зобов'язався своєчасно (в термін до 10-го
числа щомісяця) сплачувати проценти за
користування кредитом.

Таким чином, ПАТ "Універсал Банк" в
Кредитному договорі за № 06/2003 К-07 від
17.10.2007 року зазначило реальний розмір
процентної ставки, вказало порядок
нарахування й сплати процентів за
користування кредитом, що відповідає
інтересам Позичальника під час
укладення кредитних договорів. До
кредитного договору долучено графік
погашення заборгованості за кредитом.
Зазначене вказує на те, що Кредитний
договір за № 06/2003 К-07 від 17.10.2007 року
узгоджується з вимогами Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, так-як не містить
умов із приводу свідомої недостовірної
чи неповної інформації при укладенні
цього кредитного договору.

На час укладення кредитного договору
та після, ОСОБА_3 не зверталась до ПАТ
"Універсал Банк" із претензією в
частині того, що укладений кредитний
договір містить свідомі умови, які є
недостовірними чи містять неповну
інформацію.

Виходячи із цього, твердження
ОСОБА_3, що Кредитний договір за № 06/2003
К-07 від 17.10.2007 року є нікчемним у зв'язку
з недотриманням форми його укладення в
частині встановлення відсотків за
користування кредитом не знайшло свого
підтвердження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
від імені якого по дорученню діє
представник в особі ОСОБА_2 полягають у
тім, що Договір поруки від 17.10.2007 року за
№ 06/2005 П-07 укладений між ПАТ "Універсал
Банк" та ОСОБА_1 є припиненим. Оскільки,
зобов'язання ОСОБА_1 змінені без його
згоди внаслідок підняття розміру
процентної ставки за користування
кредитом.

Однак, такий довід скарги не
відповідає матеріалам справи та
наявним доказам.

Порука припиняється в разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності, ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Виходячи з умов п. 11.4. Кредитного
договору за № 06/2003 К-07 від 17.10.2007 року
всі: зміни та додатки до цього Договору
оформляються в письмовій формі
додатковими угодами, які є невід'ємними
частинами договору.

А п. 7.1.2. Кредитного договору за № 06/2003
К-07 від 17.10.2007 року, Банку надано право
переглядати процентну ставку за
користування кредитом, про що
повідомляється Позичальник у
письмовій формі.

У випадку непогодження Позичальника з
новою процентною ставкою (п. 7.1.2.)
зобов'язаний повернути Банку кредит та
сплатити проценти. Відсутність
відповіді позичальника на пропозицію
про зміну процентної ставки по кредиту
та неповернення ним кредиту та
нарахованих процентів є підставою для
дострокового розірвання Кредитного
договору, п. 6.1.3.

В запереченні на зустрічну
позовну заяву ПАТ "Універсал Банк"
зазначало, що в програмному
забезпеченні відносно ОСОБА_3 було
помилково внесено некоректні дані щодо
процентної ставки за користування
кредитними коштами. І внаслідок
помилки безпідставно було направлено
Позичальнику письмову вимогу про
підвищення відсоткової ставки.
Оскільки підвищення відсоткової
ставки не відповідало дійсності, а тому
й було уточнено позовні вимоги,
виходячи з розміру 12,5 % річних.
Підтвердженням цьому є відсутність
оформлених у письмовій формі змін у
виді додаткової угоди до Кредитного
договору чи Договору поруки. За цих
обставин твердження, що мало місце
підвищення відсоткової ставки є
недоречним та таким, що не відповідає
дійсності, Т.1. а.с. 1213-124.

Наведене та матеріали справи вказують
на те, що ПАТ "Універсал Банк" в
односторонньому порядку без згоди на
те ОСОБА_3 і ОСОБА_1 не могло підвищувати
процентну ставку за користування
кредитними коштами. А уточнення
позовних вимог ПАТ "Універсал Банк"
свідчить про те, що останній не мав на
меті здійснити реальні дії по
збільшенню процентної ставки.

За наведених обставин, твердження
ОСОБА_1, що мала місце зміна
зобов'язання без його згоди внаслідок
чого збільшився обсяг його
відповідальності не знайшло свого
підтвердження.

Наведені в апеляційних скаргах
заперечення як ОСОБА_3, так і ОСОБА_1 від
імені якого по дорученню діє
представник в особі ОСОБА_2 стосовно
стягнення пені за невиконання вимог
кредитного договору, являються
частково підставними.

Як слідує зі змісту кредитного
договору за № 06/2003 К-07 від 17.10.2007 року в
разі порушення строків погашення
кредиту або сплати процентів за
користування коштами Позичальник
сплачує пеню за кожен день
прострочення платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно розрахунку заборгованості
за кредитним договором № 06/2003 К-07
станом на 28.05.2008 року, розмір пені
становить 4458,40 доларів США за період з
20.09.2008 року по час звернення до суду, а.с.
120-121.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України спеціальна позовна давність в
один рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Виходячи зі спеціальної позовної
давності по стягненню пені, таку слід
стягнути за період з 29.05.2012 року по
28.05.2013 року.

Станом на 28.05.2012 року загальний
розмір заборгованості по пені становив
3883,55 дол. США, яку слід відняти від
загальної суми станом на 28.05.2013 року,
яка становить 4458,40 дол. США то отримаємо
574,85 дол. США, які й підлягають стягненню
в межах спеціальної позовної давності,
що по курсу НБУ (7,993 грн.) буде становити
4594,78 гривень.

Оскільки позовні вимоги за
первісним позовом у частині стягнення
заборгованості по пені знайшли своє
підтвердження тільки в частині суми
574,85 дол. США, що по курсу НБУ (7,993 грн.)
становить 4594,78 гривень. То звідси, суму
3883,55 дол. США пені, що по курсу НБУ (7,993
грн.) становить 31041,21 гривню, яка не
знайшла свого підтвердження слід
відняти від загальної суми
заборгованості 127476,61 гривень, та
отримаємо 96435,40 гривень, які й
підлягають солідарному стягненню з
відповідачів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до думки, що рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в
частині стягнення неустойки, а скарги
частковому задоволенню.

На виконання вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення про часткове задоволення
позову, судові витрати присуджуються
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

Виходячи із цього, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" слід стягнути
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1
судові витрати в сумі 964,35 гривень.

А звідси, керуючись вимогами статтями
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, апеляційний
суд,

в и р і ш и в :

апеляційні скарги ОСОБА_1 від імені
якого по дорученню діє представник в
особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 03 жовтня 2013 року в частині
солідарного стягнення неустойки (пені)
за первісним позовом, змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) і ОСОБА_1
(ІПН НОМЕР_3) на користь Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" () заборгованість за
кредитним договором у сумі : 7337,64
доларів США, що по курсу НБУ становить
58649,76 грн. простроченої заборгованості
по сумі кредиту; 4152,49 долари США, що по
курсу НБУ становить 33190,87 грн.
заборгованості по відсоткам і 574,85
долари США, що по курсу НБУ становить
4594,78 грн. заборгованості по пені, а
всього на загальну суму - 12064,98 доларів
США, що по курсу НБУ становить 96435,38
гривень, а також 964,35 грн. судового
збору.

Рішення суду першої інстанції в
частині зустрічного позову, залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________