АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7977/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Циганков В. О. Доповідач - Повєткін
В.В. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Прозорової М.Л.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 серпня 2012 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
посилаючись на те, що 18.07.2008 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
0, відповідно до якого банк надав
позичальнику грошові кошти у розмірі
200.000,00 доларів США у порядку та на
умовах зазначених у кредитному
договорі, із кінцевим терміном
повернення кредиту не пізніше 18.07.2029
року. Разом з тим, відповідач свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів не виконав, що
призвело до виникнення заборгованості,
розмір якої станом на 28.03.2012 року склав
211.430,45 доларів США, що еквівалентно
1.688.420,18 грн. згідно з курсом НБУ. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 218407 від 18.07.2008 року та
між банком та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 218408 від
18.07.2008 року, згідно умов яких поручителі
зобов'язалися перед банком відповідати
за виконання позичальником усіх його
зобов'язань перед банком в повному
обсязі, що виникли з кредитного
договору як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому. Позивач просив суд
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь заборгованість за
кредитним договором у сумі 1.688.420,18 грн.,
а також судові витрати, судовий збір у
розмірі 3.219,00 грн. (а.с.3-5).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 серпня
2012 року позовні вимоги
задоволені(а.с.74-77).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 липня 2014 року
змінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на
позивача ТОВ «Кей-Колект» (а.с.183).

В апеляційній скарзі (а.с.197-204) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
оскільки:

- про всі процесуальні події суд не
повідомляв апелянта належним чином, що
унеможливило участь у справі, та не
надав змоги реалізувати право на
захист;

- надані позивачем докази
заборгованості не є належними та
допустимими, оскільки фактично не
надано жодного первинного документу
бухгалтерського обліку;

- заява про видачу готівки не свідчить
про факт отримання самої готівки через
касу банку;

- з боку позивача не було надано суду
договору про банківський рахунок та
заяву позичальника про відкриття
поточного банківського рахунку;

- в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука
апелянта є припиненою з 19.07.2009 року в
силу «не пред'явлення позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки».

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції встановив, що
внаслідок невиконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору виникла
заборгованість, яка підлягає
достроковому стягненню солідарно з
позичальника та поручителів.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи здійснено та судове
рішення ухвалене судом першої
інстанції у відсутність відповідачів.

Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК
України змін, які набрали чинність з 30
липня 2010 року, не повідомлення судом
першої інстанції будь-кого з осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
про час і місце судового засідання, не є
для суду апеляційної інстанції
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Тому доводи апеляційної скарги про
поважні причини неявки відповідача в
судове засідання самі по собі не є
підставою для скасування судового
рішення.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
0 від 18.07.2008 року, відповідно до
якого банк надав позичальнику грошові
кошти у розмірі 200.000,00 доларів США зі
сплатою процентів в розмірі 13,50 %, які
змінюються кожен місяць, із кінцевим
терміном повернення кредиту не пізніше
18.07.2029 року з погашенням кредиту
щомісячно в розмірі 2393,00 доларів США,
який може змінюватися залежно від
розміру процентів, (а.с.6-9) відповідно до
графіку платежів (а.с.15-20), а також
укладено додаткову угоду № 1 від 20.11.2009
року з встановленням розміру процентів
та розміру ануїтетних платежів за
визначені періоди часу (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

В забезпечення виконання зобов'язання
ОСОБА_3 за кредитним договором 18.07.2008
року банком укладені договори поруки №
218407 з відповідачем ОСОБА_2 (а.с.21-22) та №
218408 з відповідачем ОСОБА_4 (а.с.23-24), за
якими поручителі зобов'язалися перед
банком відповідати за виконання
позичальником усіх зобов'язань, що
виникли з кредитного договору, як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з умовами договору поруки № 218407
від 18.07.2008 року, укладеного між банком
та ОСОБА_2, передбачено строк дії
договору поруки до повного припинення
або погашення зобов'язань позичальника
за кредитним договором.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки; у
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Умовами договору поруки № 218407 від
18.07.2008 року, укладеного між банком та
ОСОБА_2, строк припинення поруки не
передбачений (а.с.21-22).

Отже порука ОСОБА_2 за договором поруки
№ 218407 від 18.07.2008 року має припинитися
через шість місяців від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо банк не пред'явить
вимоги до неї.

Відповідно до положень ст.1054 та ч.2 ст.1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини банк має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів.

Таке право банку передбачено умовами
кредитного договору, викладеними в
пунктах 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10. кредитного
договору.

Відповідно до п.12.1. кредитного договору
у випадку невиконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, передбачених пунктами 2.3.,
4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14., та
направлення банком на адресу
позичальника повідомлення (вимоги) про
дострокове повернення кредиту і не
усунення позичальником порушень умов
договору протягом 31 календарного дня з
дати одержання вказаного повідомлення
(вимоги) сторони погодили вважати
термін повернення кредиту таким, що
настав на 32 календарний день з дати
одержання позичальником повідомлення
(вимоги) про дострокове повернення
кредиту (а.с.9).

Як вбачається зі справи, така вимога
направлена ОСОБА_3 06 лютого 2012 року
(а.с.33) та отримана ним 18 лютого 2012 року
(а.с.34).

Таким чином, у зв'язку з реалізацією
банком свого права на дострокове
повернення заборгованості за
кредитним договором, днем настання
строку виконання зобов'язань за
кредитним договором в повному обсязі
слід вважати 21 березня 2012 року.

Банк звернувся з позовом до
позичальника та поручителів 17 квітня
2012 року (а.с.3-5), тобто в строки,
передбачені ч.4 ст.559 ЦК України.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
припинення поруки ОСОБА_2 за договором
поруки № 218407 від 18.07.2008 року є
безпідставними.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що заява про
видачу готівки не свідчить про факт
отримання позичальником самої готівки
через касу банку.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначені в кредитному договорі
грошові кошти у розмірі 200.000,00 доларів
США отримані позичальником ОСОБА_3 на
підставі заяви про видачу готівки № 77
від 18.07.2029 року (а.с.13).

За змістом цієї заяви вбачається, що
вказаний документ не є заявою про
наміри, оскільки в ньому зазначено
зміст операції: «видача з поточного
рахунку фізичної особи» та наявний
підпис позичальника про отримання
готівки в сумі 200.000,00 доларів США.

Тому доводи апеляційної скарги в цій
частині є суб'єктивною думкою апелянта,
яка не відповідає фактичним
обставинам.

Згідно з розрахунком банку
заборгованість позичальника за
кредитним договором станом на 28.03.2012
року становить 211.430,45 доларів США, що
згідно з курсом НБУ еквівалентно
1.688.420,18 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі
1546801,90 грн., з заборгованості за
процентами в сумі 132378,31 грн., пені за
несплату кредиту в сумі 1192,19 грн. та
пені за не сплату процентів в сумі 8047,78
грн. (а.с.27-32).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається зі справи, відповідач
ОСОБА_2 наданий банк розрахунок не
спростувала та доказів щодо
неправильності розміру заборгованості
позичальника за кредитним договором
суду не надала.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 13 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: