Справа № 466/6712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 грудня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, державний виконавець
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Сеньків
Андрій Михайлович про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню,-

у с т а н о в
и в:

Позивач звернувся до Шевченківсвького
районного суду м. Львова з вищевказаним
позовом, котрим просив визнати
виконавчий напис приватного нотаріуса
Львівського міського територіального
округу ОСОБА_3 191 від 04. 09. 2014р. про
стягнення з нього ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 53695, 88 грн. боргу таким, що не
підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обгрутнував тим, що
згідно договору позики від 30.03.2014 р.,
укладеного між відповідачем ОСОБА_2 і
ним та посвідченим приватним
нотаріусом Львівського міського
територі ального округу ОСОБА_3
відповідач передав йому грошові кошти
в сумі 35000 грн., які він зобов'язувався
повернути до 30.04.2014р. зі сплатою 10%
місячних та 5% річних від просроченої
суми.

Позивач зазначив, що такий договір
укладений незаконно під примусом і з
приводу незаконності укладення такого
договору, який був без готівковим,
04.09.2014 р. він Позивач звернувся в
Шевченківським РВ зі скаргою, по якій
на час звернення до суду проводиться
відповідна перевірка.

Як встановлено з тексту позовної заяви
02.09.2014 р. він, позивач через приватного
нотаріуса ОСОБА_3 отримав заяву
відповідача ОСОБА_2, яка датована
04.08.2014 р. про необхідність виконання
своїх зобов'язань за договором позики
від 30.03.2014 р. що до сплати мною 35000 грн. та
10% місячних від цієї суми, а саме 14700
грн. 04.09.14 р. ним, у відповідь на
отриману заяву надіслано нотаріусу
заяву, в якій позивач виклав
заперечення, як по факту вчинення
договору позики, так і суми визначеної
в заяві. Проте, 17.09.2014 р. йому, позивачеві
надійшла постанова від 09.09.2014 р. про від
криття виконавчого провадження, зі
змісту якої він дізнався про видачу
приватним нотаріусом ОСОБА_3 04.09.2014 р.
виконавчого напису про стягнення з
нього в користь ОСОБА_2 53695,88 грн. боргу
за договором позики.

Позивач вважає, що такий виконавчий
напис, зі змістом якого він не був озна
йомлений, оскільки копія йому не
надсилалась, не підлягає виконанню,
оскільки борг не є безспірний, він
скерував нотаріусу свої заперечення,
котрі до уваги прийняті не були і таким
чином приватний нотаріус ОСОБА_3, на
думку позивача, в порушення закону
належно не перевірила безспірності
заборгованості та без врахування
заперечень позивача здійснила
виконавчий запис.

В судовому засіданні, позивач за ОСОБА_1
та його уповноважений представник
ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали
повністю, надали пояснення, що
аналогічні викладеному в тексті
позовної заяви, просили позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його
уповноважений представник ОСОБА_7
позов заперечили, вважаючи вимоги
позивача безпідставними, а надумані
доводи спрямовані на уникнення від
погашення заборгованості. Просили у
задоволенні позову відмовити.

Треті особа у справі - приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 висловила
думку про безпідставність позовних
вимог. Оскільки виконавчий напис нею
вчинено з дотриманням закону без
будб-яких порушень при належному
сповіщенні позивача про наявність
заборгованості, необхідності її
погашення у визначений строк та про
вчинення виконавчого напису.

Треті особа у справі - державний
виконавець Шевченківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції - Сеньків А.М. проти позову
заперечив, вважаючи вимогу позивача
безпідставною.

Заслухавши пояснення сторін
представників сторін, заслухавши
допитаного у судовому засіданні свідка
ОСОБА_8, повно та всебічно дослідивши
зібрані по справі докази, з'ясувавши
дійсні обставини справи, права і
обов'язки сторін, суд приходить до
висновку про безпідставність позову та
необхідності відмови у його
задоволення виходячи з наступних
підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

30 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено Договір позики, який
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 (а.с. 6, 33-34)

Відповідно до умов цього Договору
позивач отримав від ОСОБА_2 35000,00
гривень.

Згідно п.1 Договору позики від 30.03.2014 р.
встановлено проценти від позики у
розмірі 10 % на місяць.

Відповідно до п.6 цього ж Договору
сторони домовились, що у разі
прострочення виконання зобов'язань
Позичальником (Позивачем), останній
зобов'язується сплатити суму боргу з
врахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 5 % річних від
простроченої суми.

Термін виконання зобов'язання за цим
Договором був встановлений до 30.04.2014
року.

Незважаючи на те, що термін виконання
зобов'язання сплив 30.04.2014 року,

Оскільки у т визначений Договором
термін ОСОБА_1 грошей ОСОБА_2 не
повернув, останній 04 серпня 2014 року
звернувся до нотаріуса ОСОБА_3 з заявою
про вчинення виконавчого напису. (а.с.9)

На підставі заяви ОСОБА_2 нотаріус
ОСОБА_3 листом за № 24/01-16
від 15.08.2014р. направила Позивачеві
ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2, копію договору
позики та лист попередження, в якому
запропонувала виконати зобов'язання не
пізніше 04 вересня 2014 року до 15.00 години.
(а.с.7-8)

У встановлений термін зобов'язання за
Договором позики Позивачем виконано не
було.

Приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
вчинено виконавчий напис у порядку,
встановленому Законом України «Про
нотаріат» та Порядку, що визначає
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, згідно якого з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 підлягають стягненню
грошові кошти в сумі 53695, 88 гривень.
(а.с.35)

Відповідно до вимог ст.18 ЦК України
нотаріус здійснює захист цивільних
прав шляхом вчинення виконавчого
напису на борговому документі у випад
ках і в порядку,, встановлених законом.

Нормами ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України
«Про нотаріат» та ч. 1 п.282
«Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
передбачено, що для стягнення грошових
сум нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість.

Згідно із ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» та п. 284 вказаної Інструкції
нотаріус вчиниє виконавчі написи, якщо
надані документи підтверджують
безспір ність заборгованості перед
стягувачем.

Відповідно до п. 3.2. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Отже, згідно вищевикладеного нотаріус
при вчиненні виконавчого напису не
перевіряє можливість спору між
сторонами щодо кредитної
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку.

Відповідно до п. 6.3. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
вчинення виконавчого напису за
договором позики здійснюється з
урахуванням вимог статті 1050 Цивільного
кодексу України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконав че
провадження є завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів.

Виконавчий напис нотаріуса відповідно
до ст.3 зазначеного закону, є одним із
виконавчих документів, які підлягають
примусовому виконанню державною
виконавчою службою.

Суд вважає доведеним той факт, що
відповідачем ОСОБА_2 для вчинення
виконавчого напису приватному
нотаріусу ОСОБА_3 в підтвердження
наявності заборгованості було подано
усі необхідні документи, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку, а тому
оспорюваний виконавчий напис,
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Доводи позивача щодо укладення
Договору позики під примусом, не
відповідність умов Договору його,
позивача волі, протиправність дій
відповідача, у судовому розгляді свого
підтвердження не віднайшли.

Стороною Позивача не підтверджено
будь-якими допустимими доказами
оспорювання Договору позики від 30.03.2014
р. у встановленому порядку.

Щодо звернень позивача до
правоохоронних органів на протиправні
дії відповідача ОСОБА_2, суд звертає
увагу, що такі були здійснені після
вчинення виконавчого напису 04.09.2014 р.,
що дає підстави розцінювати дії
позивача, як спрямовані на уникнення
від виконання зобов'язань перед
відповідачем за Договором позики.

Позивачем під час розгляду справи
жодними належно допустимими доказами
не доведено порушень вимог Закону при
вчиненні виконавчого напису нотаріуса.

Суд не приймає до уваги показання
свідка ОСОБА_8, оскільки такі
стосуються обставин укладення
Договору позики, які їй, свідку відомо
зі слів її сина ОСОБА_1 і не відносяться
до предмету цього спору, оскільки у цій
справі Договір позики не оскаржується.
Щодо показань, згідно яких встановлено,
що вона, свідок сама приходила до
нотаріуса і пояснювала про спірність
суми заборгованості перед ОСОБА_2, суд
такі теж до уваги не приймає, оскільки
свідок не є стороною за Договором
позики і оспорюваних правовідносин, а
її показання з цього приводу не можуть
мати доказового значення і такі не
підтверджують будь-яких порушень зі
сторони нотаріуса при вчиненні
оспорюваного виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд доходить висновку, що позовні
вимоги є надуманими, не підтвердженими
у суді належно допустимими доказами, а
тому у їх задоволенні слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,
218 ЦПК України, суд,-

в и р
і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, державний виконавець
Шевченківського відділу державної
виконавчої служюи Львівського
міського управління юстиції Сеньків
Андрій Михайлович про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню - відмовити з-а
безпідставністю.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер