РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2037/14-ц

10 грудня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Гулов Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_2, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача, в якому просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 і виселити
відповідача з цієї квартири та
стягнути судові витрати по справі.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог покликається на те, що у
результаті неналежного виконання умов
кредитного договору утворилася
заборгованість, яку боржник та його
поручитель, незважаючи на вимоги, не
погасили, що є підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю та по аналогічних мотивах.
Крім того, вказала, що відсутні
підстави та умови для застосування
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що рішенням суду від
3 липня 2012 року кредитний договір був
розірваний і з боржника - третьої особи
ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість по
кредиту. Відповідач не згідна з сумою
заборгованості, яку нарахував позивач.
В зв'язку з тим, що на даний час чинним
законодавством зупинено звернення
стягнення на майно, надане як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті просить в задоволенні позову
відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
зґясувавши обставини та дослідивши
представлені у справі докази, вважає,
що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 6 лютого 2008 року
позивачем на підставі кредитного
договору № 2570 надано третій особі
ОСОБА_2 кредит у розмірі 40200 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,2 %
річних з кінцевим терміном
повернення кредиту не пізніше 5
лютого 2018 року.

Для забезпечення виконання
зобов"язання за кредитним договором 6
лютого 2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений іпотечний
договір, згідно якого відповідач
надала в іпотеку нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1 загальною
площею 101,3 кв.м.

У відповідності до ст.33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобовґязання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за
основним зобов"язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з тим, з 7 червня 2014 року набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Відповідно до п. 1 ч. 1
ст. вищеназваного Закону протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно із ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що: таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв. м
для квартири та 250 кв. м для житлового
будинку.

Враховуючи, що квартира, яка передана в
забезпечення кредитного договору в
іноземній валюті, має розмір менше 140
кв. м і є місцем постійного проживання
відповідача, яка згоди на відчуження не
надає, то в задоволенні вимоги банка
про звернення стягнення на предмет
іпотеки слід відмовити.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника позивача про відсутність
підстав для застосування Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», оскільки, не надано жодних
доказів на підтвердження обставин про
відсутність підстав для застосування
Закону, а згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України саме позивач мав би надати такі
докази для підтвердження своєї
позиції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.