Справа № 449/967/14
Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/7877/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 20 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом ОСОБА_3 про
стягнення з відповідача на його
користь 700 доларів США заборгованості,
що в еквіваленті до національної
валюти України згідно курсу НБУ станом
на 15.01.2014 року становило 5595,10 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням в
задоволенні позову відмовлено

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд дійшов до невірного висновку,
вказавши в рішенні, що позивачем не
було надано жодних документальних
доказів наявності заборгованості у
відповідача. Також зазначає, що суд
необ"єктивно оцінив надані ним докази,
зокрема, не взяв до уваги покази
свідків, мотивуючи це тим, що вони є
його близькими родичами, а тому їх
покази не можуть братись судом до
уваги.

Щодо зазначеного у рішенні пропуску
строку позовної давності, позивач
просить врахувати, що відповідно до ст.
530 ЦК України, якщо у зобов"язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. Як вбачається із
матеріалів справи, лист-вимогу
відповідача ним було надіслано
відповідачу в 2013 році, а тому строк
позовної давності не є пропущеним. З
наведених підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_3 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частинами 1,2, 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України передбачає,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
мають бути належними та допустимими.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів позову, свої
вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує
домовленістю з ОСОБА_3 про укладення з
ним договору купівлі - продажу
житлового будинку в с. Коросно
Перемишлянського району Львівської
області, на виконання якого він
протягом 2002 - 2003 років передав
відповідачу 1200 дол. США, який в
подальшому відмовився від укладення
вказаного договору, повернувши лише 500
дол. США.

Згідно зі ст. ст. 44, 224, 227 ЦК УРСР в
редакції 1963 року, який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, в письмовій формі
повинні укладатись угоди громадян між
собою на суму понад 100 карбованців, за
винятком угод, передбачених у ст. 43
цього Кодексу, та інших угод,
передбачених законодавством Союзу РСР
і Української РСР, інші угоди громадян
між собою, відносно яких закон вимагає
додержання письмової форми. За
договором купівлі - продажу продавець
зобов»язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов»язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір купівлі - продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору
(стаття 47 цього Кодексу). Договір
купівлі - продажу підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої ради
народних депутатів.

Разом з тим, позивач стверджуючи про
укладення між ним та відповідачем
договору купівлі - продажу житлового
будинку у с. Коросно Перемишлянського
району Львівської області та оплати
ним за придбання будинку 1200 дол. США, не
довів належними доказами укладення між
ними договору купівлі - продажу
житлового будинку. Письмовий договір
купівлі - продажу житлового будинку в с.
Коросно Перемишлянського району
Львівської області, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений
нотаріально, в матеріалах справи
відсутній, і такий, як ствердили
сторони, ними письмово не укладався.

В суді апеляційної інстанції
відповідач заперечив укладення ним
договору купівлі - продажу житлового
будинку, пояснюючи тим, що він не був
власником будинку, а відтак не мав
права ним розпоряджатися, вчиняти будь
- які дії по його відчуженню.

Позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України не довів належними
доказами укладення між ним та
відповідачем договору купівлі -
продажу житлового будинку, передачі
відповідачу 1200 дол. США, враховуючи
положення ч.2 ст. 59, відповідно до якої
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування, суд прийшов до вірного
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, що є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, не вбачаючи підстав для
задоволення позову, вважаючи такий
безпідставним, суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення
посилається на пропуск позивачем
строку позовної давності, не
врахувавши те, що положення цивільного
законодавства про позовну давність
поширюються лише на випадки
пред»явлення обгрунтованого позову, а
пропуск строку позовної давності є
самостійною підставою для відмови у
позові.

Оскільки суд першої інстанції на
вищезазначене уваги не звернув,
колегія суддів вважає, що рішення суду
слід змінити, виключивши з його
мотивувальної частини посилання суду
на пропуск позивачем строку позовної
давності, в решті рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 20 жовтня 2014
року - змінити, виключивши з
мотивувальної частини рішення
посилання суду на пропуск позивачем
строку позовної давності.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.