У Х В А Л А

18 грудня 2014 року
м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду Київської області Ткаченко Д.В.

за участю секретаря судового засідання
Пузирна А.І.

розглянувши скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Камбіо»
на дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області ОСОБА_1 щодо
повернення виконавчого документа, -

в с т а н о в и в :

До суду звернулось Публічне акціонерне
товариство «Банк Камбіо» на дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області ОСОБА_1 щодо
повернення виконавчого документа.

Розглянувши вищевказану скаргу, суд
дійшов до наступних висновків.

11.04.2011 року було відкрито виконавче
провадження ВП№25791330 на підставі
виданого Бориспільським міськрайонним
судом Київської області виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь
банку заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки – житловий будинок та
земельну ділянку.

05.06.2014 року начальник відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області ОСОБА_1 звернувся до
банку із листом №4354, в якому просив
банк у 10 денний термін надати згоду на
здійснення авансування витрат для
визначення експертної оцінки
описаного та арештованого майна. Також,
у вказаному листі начальник відділу
примусового виконання рішень просив
повідомити банк щодо його пропозицій
про призначення до участі у
виконавчому провадженні експерта,
спеціаліста. Суд звертає увагу, що
зазначений лист банк отримав 11.06.2014
року.

Постановою від 24.06.2014 року державним
виконавцем Микитин О.С. було повернуто
виконавчий документ стягувачеві на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв’язку
із тим, що стягувач не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій.

Стаття 42 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що з метою
забезпечення провадження виконавчих
дій стягувач може за погодженням з
державним виконавцем внести на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби певну грошову суму
для

здійснення необхідних витрат або
покриття їх частини, якщо інше не
передбачено цим Законом. Після
завершення виконавчого провадження
авансовий внесок повністю
повертається стягувачу, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Відповідно до пункту 3.14 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 авансові внески для здійснення
необхідних витрат на забезпечення
провадження виконавчих дій або для
покриття їх частини можуть бути
зроблені стягувачем шляхом
перерахування цих коштів
безпосередньо на відповідний рахунок
органу державної виконавчої служби.
Суму коштів, яку необхідно внести на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби, стягувач визначає
за погодженням з державним виконавцем
з урахуванням відповідних витрат для
проведення робіт.

У разі завершення виконавчого
провадження державний виконавець
готує звіт про використання авансового
внеску, в якому наводить перелік
витрат, які були здійснено за рахунок
авансового внеску, із зазначенням сум
коштів, які було сплачено на
фінансування кожної з витрат. До звіту
додаються копії платіжних документів,
що підтверджують сплату відповідних
коштів. Авансовий внесок повністю
повертається стягувачу після
завершення виконавчого провадження,
якщо інше не передбачено Законом
України «Про виконавче провадження».

Після розподілу стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника) у першу чергу повертається
авансовий внесок сторін та інших осіб
на організацію та проведення
виконавчих дій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження,за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач не
здійснив авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, авансування яких передбачено
цим законом, незважаючи на
попередження державного виконавця
про повернення йому виконавчого
документа.

Встановлено, що в порядку визначеного
законом, державний виконавець
звернувся до банку із попередженням
про здійснення авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, натомість останній на вказану
пропозицію державного виконавця
належним чином не відреагував.

Повертаючи виконавчий документ на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець діяв у спосіб та у
відповідності до вимог закону, правові
підстави для скасування оскаржуваної
постанови – відсутні.

Згідно ст.. 387 ЦПК України якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 387 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо» на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
щодо повернення виконавчого документа.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на ухвалу суду протягом 5 днів після її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

Д.В.
Ткаченко