Провадження № 2/752/1376/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.01.2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 грудня 2010
року між сторонами у справі укладено
договір позики, відповідно до умов
якого позивач позичив відповідачу
необхідну їй суму грошових коштів у
розмірі 5 100 доларів США, що на момент
укладання договору було еквівалентно 40
593,96 грн., які остання в подальшому
зобов'язувалася повернути позивачу із
грошей, отриманих за продаж квартири
АДРЕСА_1, про що власноруч написала
відповідну розписку.

Також позивач зазначає, що 20 вересня 2013
року ним відповідачу було надіслано
письмову вимогу, проте даний лист
залишився без відповіді та був
проігнорований позичальницею, що
свідчить про факт відмови ОСОБА_2 від
виконання взятих на себе зобов'язань по
поверненню позики в односторонньому
порядку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов з
вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
визнала позовні вимоги та не
заперечувала проти їх задоволення,
зазначивши, що у листопаді 2010 року вона
звернулась до ТОВ "Ріелторська
компанія "Золоті Ворота", директором
якої є ОСОБА_1, з питання надання
посередництва у відчуженні належної їй
на праві приватної власності
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. В
подальшому стало відомо, що на належну
відповідачу квартиру було накладено
арешт, у зв'язку з чим покупець
відмовився купувати належну
відповідачу квартиру. Оскільки власних
коштів для повернення завдатку ОСОБА_2
Не мала, вона позичила у ОСОБА_1 5100
доларів США, які зобов'язувалася
повернути йому після продажу належної
їй на праві власності квартири.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено та не оспорювалось у
поясненнях сторін, що позивачем ОСОБА_1
30 грудня 2010 року було надано в борг
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 5100 доларів США, що на момент
укладення договору було еквівалентно 40
593,96 грн., які ОСОБА_2 зобов'язувалася
повернути позивачу із грошей,
отриманих за продаж квартири АДРЕСА_1,
про що власноруч написала відповідну
розписку.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідач визнає факт отримання 5100
доларів США, тому суд приходить до
висновку про існування між сторонами
договірних правовідносин, а саме
відносин позики, оскільки договір
позики є реальним правочином і
вважається укладеним з моменту
передання грошей, що виступають
предметом зазначеного договору.

Частиною 1 ст. 218 ЦК України визначено,
що недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
підтвердила факт укладення договору
позики з ОСОБА_1 на суму 5100 доларів США.

Зазначила, що в зв'язку з тимчасовими її
особистими фінансовими труднощами,
вона, уклавши з позивачем договір
позики, повернула покупцеві завдаток,
який вона отримала на підставі умов
попереднього договору купівлі-продажу
належної їй квартири.

На підтвердження укладення договору
позики позивач надав розписку ОСОБА_2
від 30 грудня 2010 року. (а.с. 5)

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

З матеріалів справи вбачається, що 20
вересня 2013 року ОСОБА_1 відповідачу
надіслав письмову вимогу про
повернення нею грошових коштів,
отриманих ОСОБА_2 у борг, проте даний
лист залишився без відповіді та був
проігнорований позичальницею, що
свідчить про факт відмови ОСОБА_2 від
виконання взятих на себе зобов'язань по
поверненню позики в односторонньому
порядку.

Загальна сума боргу відповідача перед
позивачем станом на 12 листопада 2013 року
становить 40 764,30 грн. (за курсом НБУ
станом на день пред"явлення позову 100
доларів США - 799,30 грн.), що еквівалентно
5100 доларів США.

За таких обставин, вимога позивача про
стягнення 40 764,30 гривень підлягає
задоволенню.

З огляду на наведене, позов підлягає
задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на
підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає судовий збір.

Керуючись статтями 525, 526, 610, 625, 1046,
1047, 1048, 1050 ЦК України, статтями 3, 4, 10,
11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Києва, іден. номер НОМЕР_1,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 40 764,30 грн.
заборгованості за договором позики від
30 грудня 2010 року та 407,64 грн. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: