РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до територіальної
громаді в особі Харківської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.10.2014 року звернулася
до суду з позовом, у якому просить
ухвалити рішення про визнання за нею
права власності у порядку спадкування
за законом на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований в
АДРЕСА_3, після смерті матері, ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що вона, уроджена «ОСОБА_1», після
одруження 09.08.2008 року має прізвище
«ОСОБА_1». ЇЇ батьками є ОСОБА_3 та
ОСОБА_1. Мати позивача 29.10.1994 року вдруге
вийшла заміж за ОСОБА_5 і отримала його
прізвище. 12.10.2001 року ОСОБА_2 за
договором дарування стала власником
39/100 частин домоволодіння АДРЕСА_3, яке
на той час складалося з двох житлових
будинків літ «А-1», «Б-1» та надвірних
будівель. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
З її смертю відкрилася спадщина -
житловий будинок літ. «А-1» з надвірними
будовами, розташований за
вищезазначеною адресою. Заповіту вона
не залишила, єдиним її спадкоємцем за
законом першої черги стала дочка,
ОСОБА_1, яка спадщину прийняла, оскільки
на час її відкриття постійно мешкала і
була зареєстрована разом зі
спадкодавцем за однією адресою, про
відмову від прийняття спадщини не
заявляла. Нещодавно позивач для
оформлення своїх спадкових справ
звернулася до ХДНК № 5, і після того
була заведена спадкова справа № 265/2014.
Однак державний нотаріус відмовив
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину і з питання визнання
права власності за законом на мА
йно померлої ОСОБА_17 пропонував
звернутися до суду. Перешкодою для
отримання свідоцтва про право на
спадщину явилася та обставина, що
згідно умов договору дарування ОСОБА_2
прийняла в дар 39/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_3, яке на той час
складалося з житлових будинків літ
«А-1» та «Б-1» з надвірними будівлями.
Відповідно до змісту довідки КП
«ХМБТІ» від 16.06.2014 року, залученої до
спадкової справи, згідно рішення
Жовтневого РВК № 64-20 від 19.11.2010 року
житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними
будівлями був виділений в окреме
домоволодіння за адресою АДРЕСА_3.
Правовстановлюючі документи не
переоформлювалися. Вищезазначені
обставини свідчать про відсутність
факту виникнення у ОСОБА_2 права
власності на 1/1 частку житлового
будинку з надвірними будівлями літ.
«А-1» за АДРЕСА_3 після переоформлення
цього об'єкту нерухомого майна шляхом
його поділу на житлові будинки літ.
«А-1» з надвірними будівлями та літ.
«Б-1» з надвірними будівлями.

Надалі позивач уточнила первісні
позовні вимоги, просить суд визнати за
нею право власності у порядку
спадкування за законом на житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований в АДРЕСА_3, без врахування
самовільно переобладнаного приміщення
№ 1-6, площею 20,0 кв.м., після смерті
матері, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_6, діюча на
підставі ордеру юридичної
консультації Жовтневого району м.
Харкова від 17.10.2014 року, Витягу з
договору № 66 про надання правової
допомоги від 17.10.2014 року та заяви
позивача від 20.10.2014 року про розгляд
справи за її відсутністю, надала суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача -
Територіальної громади в особі
Харківської міської ради, до судового
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи неодноразово
повідомлявся належним чином, про що
свідчать зворотні поштові
повідомлення. Відомості про причини
неявки представника відповідача до
суду не надходили, тому за клопотанням
представника позивача суд вважає
можливим ухвалити рішення при заочному
розгляді справи на підставі наявних
доказів, що відповідає положенням ст. 224
Цивільно-процесуального кодексу
України.

Враховуючи думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи
і додатково отримані докази заявлених
вимог, суд приходить до висновку про
законність та обґрунтованість позову і
необхідність його задоволення у
повному обсязі, виходячи з наступного.

Розглядаючи справу, суд приймає до
уваги положення ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

У свідоцтві про народження 21.08.1970 року в
м. Харкові позивача ОСОБА_1, отриманого
у Палаці немовлят м. Харкова на
підставі актового запису № 9550 від
24.09.1970 року, зазначено, що батьками
народженої являються ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а.с. 6).

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_1
змінила дошлюбне прізвище на прізвище
чоловіка. Це підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію шлюбу,
виданим у палаці урочистих подій
«Жовтневий» м. Харкова на підставі
актового запису № 660 від 04.08.1988 року (а.с.
7).

Надалі цей шлюб було розірвано, що
підтверджено відповідним свідоцтвом,
отриманим у Жовтневому відділі РАЦС
Харківського міського управління
юстиції на підставі актового запису №
225 від 18.06.2008 року, після чого позивач
залишила собі прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 8).

09.08.2008 року ОСОБА_1 вдруге вийшла заміж
за ОСОБА_11 і змінила прізвище «ОСОБА_1»
на «ОСОБА_1». Це доведено свідоцтвом про
шлюб, виданим Ленінським відділом РАЦС
Харківського міського управління
юстиції, актовий запис за № 289 (а.с. 9).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1,
29.10.1994 року вийшла заміж за ОСОБА_5 і
змінила прізвище на «ОСОБА_1». Це
вбачається зі свідоцтва про одруження
НОМЕР_1, складеного відповідно до
актового запису № 983 по Жовтневому
відділу РАЦС м. Харкова (а.с. 10).

У судовому засіданні також
встановлено, що 12.10.2002 року ОСОБА_2 за
договором дарування, посвідченим
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за
реєстровим № 5772, прийняла у дар від
ОСОБА_12 39/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_3. 08.01.2003 року зазначений договір
був зареєстрований у КП «ХМБТІ» за
реєстровим № 3761 (а.с. 12).

З тексту цього правовстановлюючого
документу вбачається, що на час його
складення спірне домоволодіння
складалася з житлового будинку літ.
«А-1» (дерев'яного, обкладеного цеглою),
житловою площею 30,8 кв.м., житлового
будинку літ. «Б-1», житловою площею 33,8
кв.м., та надвірних будівель: льохів літ
«Г,З», літ «Пй», двох сараїв літ. «Н»,
«С», гаражу літ. «У», вбиралень літ. «О»,
літ. «Р», літ. «Г», огорож № 1, 3, 5,
дворового водопроводу № 4 (п. 2
Договору).

У матеріалах справи (а.с. 22) знаходиться
рішення № 64-20 виконавчого комітету
Жовтневої районної ради в м. Харкові
від 19.11.2010 року, з якого вбачається, що
за заявою колишніх співвласників
домоволодіння по АДРЕСА_3 житловий
будинок літ. «Б-1» з надвірними
будівлями був виділений зі складу
домоволодіння по АДРЕСА_3 за фактичним
користуванням з привласненням йому
адреси АДРЕСА_3 та видачею окремого
свідоцтва про право власності на
житловий будинок літ. «Б-1».

З відповіді КП «ХМБТІ» вбачається, що
станом на 31.12.2012 року житловий будинок
літ. «Б-1» з надвірними будівлями по
АДРЕСА_3 зареєстрований за ОСОБА_13 на
підставі договору купівлі-продажу від
26.12.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 за реєстровим
№ 2541 (а.с. 21).

У матеріалах справи знаходиться ще
одна довідка КП «ХМБТІ» за № 1100722 від
16.06.2014 року, яка підтверджує, що згідно
матеріалів інвентаризаційної справи
на підставі рішення № 64-20 від 19.11.2010
року виконавчого комітету Жовтневої
районної ради м. Харкова житловий
будинок літ. «Б-1» з надвірними
побудовами дійсно був виділений зі
складу домоволодіння АДРЕСА_3 в окреме
домоволодіння за адресою АДРЕСА_3.
Правовстановлюючі документ при цьому
не переоформлялися. У житловому
будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_3 приміщення
№ 1-6, площею 20,0 кв.м, є самочинно
переобладнаним під житлове, без його
урахування житлова площа будинку літ.
«А-1» складає 31,0 кв.м. (а.с. 13).

З технічного паспорту на будинок
АДРЕСА_3 від 22.05.2014 року (а.с. 15-18)
вбачається, що на території земельної
ділянки розташований дерев'яний,
обкладений цеглою, житловий будинок
літ «А-1», до 1917 року побудови, житловою
площею 37,2 кв.м., з прибудовами а, а1, а2 та
надвірними будівлями: гаражем літ. «У»,
сараєм літ. «О», вбиральнею літ. «Т» та
погребами літ. «Г.З».

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
доведено свідоцтвом про смерть,
отриманим у міському відділі РАГС № 4-1
Харківського обласного управління
юстиції на підставі актового запису №
3853 від 21.12.2005 року (а.с. 11).

З її смертю відкрилася спадщина - 39/100
частин домоволодіння АДРЕСА_3. Заповіту
спадкодавець не залишила, що
перевірено і доведено Інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 39064700 від
03.12.2014 року (а.с. 40).

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
зазначені у заповіті.

У випадку відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
випадку не охоплення заповітом усієї
спадщини, право на спадкування за
законом отримують особи, зазначені у
статтях 1261-1265 Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, що його пережив, і батьки.

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги
за законом на підставі ст. 1261
Цивільного кодексу України являється
її дочка, ОСОБА_1. Чоловік спадкодавця,
ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що доведено
свідоцтвом про його смерть, виданим
Харківським міським відділом РАЦС,
актовий запис № 5915 від 07.07.2001 року (а.с.
14).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадок, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від
спадщини.

Суд з письмової відповіді ХДНК № 5 від
04.12.2014 року за № 3711/01-16 та
Інформаційної довідки зі спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) за № 39064738 від 03.12.2014 року (а.с.
41) встановив, що за даними перевірки
архівних матеріалів, що знаходяться на
зберіганні у справах ХДНК № 5, після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що
мешкала в АДРЕСА_1, була заведена
спадкова справа № 265/2014 року. У
матеріалах вищевказаної справи
знаходяться наступні документи: заява
ОСОБА_1, зареєстрована в книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за № 623 від
16.05.2014 року, про фактичне прийняття нею
спадщини (мешкала та була
зареєстрована разом зі спадкодавцем на
день відкриття спадщини), її заява,
зареєстрована в книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за № 1314 від
29.09.2014 року про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом,
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 29.09.2014 року за реєстровим №
7-519, видане ОСОБА_1 в ХДНК № 5 на 1/3
частину квартири АДРЕСА_2, заява ОСОБА_1,
зареєстрована в книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за № 2561/02-14
від 30.09.2014 року про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом на
нерухоме майно - частку житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель за АДРЕСА_3 після
смерті матері та Роз'яснення,
зареєстроване в книзі реєстрації
вихідної кореспонденції за № 2986/02-14 від
30.09.2014 року, надане ХДНК № 5 ОСОБА_1 про
причини неможливості видати їй
свідоцтво про право на спадщину на
частку житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель за
АДРЕСА_3. Інших заяв про прийняття або
відмову від прийняття спадщини після
померлої ОСОБА_2 в матеріалах спадкової
справи немає (а.с. 38).

Таким чином суд вважає, що позивач
ОСОБА_1, дочка спадкодавця ОСОБА_2, є
єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом,
яка прийняла спадщину у відповідності
до вимог чинного цивільного
законодавства.

У зв'язку з відсутністю у матеріалах
спадкової справи № 265/2014 у ХДНК № 5
доказів набуття права власності
померлою ОСОБА_2 на житловий будинок
АДРЕСА_3 в цілому, тобто на 1/1 його
частину, державний нотаріус ОСОБА_16 за
відсутністю правових підстав відмовив
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину і запропонував
ОСОБА_1 для вирішення питання щодо
визнання права власності на цей об'єкт
нерухомості у порядку спадкування за
законом звернутися до Жовтневого
районного суду м. Харкова.

У п. 3.1 Роз'яснень Вищого
Спеціалізованого суду України по
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року
зазначено, що якщо нотаріусом
обґрунтовано відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, який
підлягає розгляду у позовному
провадженні.

Обставини, викладені у листі
державного нотаріуса за № 2986/02-14 від
30.09.2014 року на адресу спадкоємця ОСОБА_1,
явилися перешкодою для отримання
позивачем у ХДНК № 5 свідоцтва про
право на спадкування (а.с. 19).

Ці обставини в розумінні приписів ЦК
України, який пов'язує момент
виникнення права власності з моментом
державної реєстрації такого права у
встановленому законом порядку,
свідчать про відсутність фактичного
виникнення у ОСОБА_2 права власності на
спірний житловий будинок з відповідною
частиною надвірних будівель в цілому.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України та п. 4.9
глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини (з дня смерті) при
наявності у спадковій справі усіх
необхідних документів (п. 4.12 глави 10
розділу 11 вищевказаного Порядку).

Пунктом 4.15 глави 10 розділу 11 вказаного
Порядку передбачено, що видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
При цьому нотаріус, він же державний
реєстратор, повинен встановити
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно,
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документів.

Приписами п. 4.18 глави 10 розділу 11
Порядку передбачено, що якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, нотаріус виготовляє витяг
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. За відсутності
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів нотаріус
роз'яснює процедуру вирішення цього
питання у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інших речових прав на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їхнє
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

У ст. 1299 ЦК України зазначено, що якщо до
складу спадщини, яку прийняв
спадкоємець, входить нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
Кодексу).

Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право заперечується або не визнається
іншою особою, а також у випадку втрати
ним документу, що посвідчує його право
власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 182, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, ч. 3 ст. 1268,
1299 ЦК України, п. п. 1, 3.1 Роз'яснень
Вищого Спеціалізованого суду України
по розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громаді
в особі Харківської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_3
(десять) без врахування самовільно
переобладнаного приміщення, після
смерті матері, ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в
загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В. В. Труханович