Справа № 465/463/11
Головуючий у 1 інстанції: Олексієнко
Провадження № 22-ц/783/6479/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Кабаля І.І.

Суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.

При секретарі: Матяш С.І.

З участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 10 жовтня 2011
року у справі за поданням державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
Захарківа Ю.М. про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_2
без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 10 жовтня 2011 року подання
державного виконавця Шевченківського
ВДВС Львівського МУЮ Захарківа Ю.М.
задоволено.

Обмежено тимчасово ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН НОМЕР_1, жительки
АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа до
погашення нею заборгованості, згідно
наказу № 3/135, виданого 28 вересня 2010 року
Господарським судом Львівської
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма
«Інтергал» заборгованості в сумі 28 398
грн. 84 коп.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_2 через
представника ОСОБА_3. В апеляційній
скарзі посилається на порушення судом
норм матеріального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи. Вказує,
що про час, дату та місце судового
засідання її не повідомляли, про
винесену оскаржувану ухвалу вона теж
не знала. Крім того, зазначає, що суд
обмежив її в праві виїзду за кордон не
маючи доказів про ухилення нею від
виконання своїх зобов'язань. Також
апелянт вказує, що суд порушив правила
підсудності, оскільки справа мала
розглядатись за місцезнаходженням
органу державної виконавчої служби, а
отже мала розглядатись Шевченківським
судом м.Львова. Просить ухвалу
скасувати та відмовити у задоволенні
подання.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Задовольняючи подання державного
виконавця Шевченківського ВДВС
Львівського МУЮ Захарківа Ю.М. та
обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, суд першої інстанції, виходив
з того, що боржник ухиляється від
виконання договірного зобов'язання,
покладеного на неї згідно наказу №3-135,
виданого 28 вересня 2010 року
Господарським судом Львівської
області.

З такими висновками суду погодитися не
можна, оскільки при розгляді справи
допущені процесуальні порушення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Помилково прийнявши до провадження
подання державного виконавця, суд не
врахував вимог Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», яким
регулюється порядок та випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу». П. 18 ч.3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Тобто,
зазначене звернення здійснюється в
межах повноважень державного
виконавця як посадової особи органу
державної влади.

Проте, виконавче провадження за ст.1
Закону України «Про виконавче
провадження» визначається як
завершальна стадія судового
провадження. Якщо судове провадження у
справі здійснювалось в порядку
цивільної юрисдикції, то, відповідно,
судовий контроль за виконанням судових
рішень здійснюється також в порядку
цивільного судочинства, що прямо
встановлено Розділом VII ЦПК України.

Якщо виконавче провадження було
відкрито на виконання судових рішень
судів загальної юрисдикції при
розгляді кримінальних, господарських,
адміністративних справ (ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів») чи рішень інших органів
(посадових осіб) суду необхідно
вирішити питання щодо можливості
розмежування цивільної, кримінальної,
господарської чи адміністративної
юрисдикції при розгляді справ про
обмеження права боржника на виїзд за
межі України.

Слід виходити з того, що процесуальний
порядок обмеження права боржника на
виїзд за кордон прямо встановлений
виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1
ЦПК України).

Застосування процесуальних норм по
аналогії при здійсненні судочинства не
допускається, а тому обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
можливе лише в порядку цивільної
юрисдикції на підставі ст. 377-1 ЦПК
України, якщо здійснюється виконання
судових рішень у цивільних справах.

Розділ VІ ЦПК України «Процесуальні
питання, пов'язані з виконанням судових
рішень в цивільних справах та інших
органів (посадових осіб)» передбачає
вирішення судами в порядку цивільної
юрисдикції процесуальних питань
пов'язаних з виконанням судових рішень
виключно у цивільних справах.

Відповідно, вирішення процесуальних
питань, в тому числі обмеження права на
виїзд боржника за кордон, пов'язаних з
виконанням рішень, ухвал, постанов в
господарських та адміністративних
справах та постанов органів в порядку
цивільного судочинства не
допускається.

Враховуючи те, що на виконанні
державної виконавчої служби
знаходиться наказ №3-135 виданий 28
вересня 2010 року Господарським судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_2 грошових коштів, питання щодо
виконання зазначеного судового наказу
повинен вирішувати господарський суд,
тому що відповідно до вимог ЦПК
України, загальні суди здійснюють
контроль за виконанням судових рішень
загальних судів.

Оскільки подання державного виконавця
щодо тимчасового обмеження виїзду за
межі України боржника у виконавчому
провадженні за рішенням
господарського суду не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
205 ЦПК України суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 10 жовтня 2011 року скасувати.

Провадження у справі за поданням
державного виконавця Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ Захарківа Ю.М. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН
НОМЕР_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1
- закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Кабаль І.І.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький
Д.І.