Справа № 240/2293/2012
Провадження № 2/240/1/14
"21" січня 2014 р. Олександрівський
районний суд Донецької області в
головуючого судді -
при секретарі -
з участю представника позивача
за першим позовом та відповідача за
зустрічним позовом - ОСОБА_1,
представника відповідача за
першим позовом та позивача за
зустрічним позовом - ОСОБА_2,
представника третьої особи
за зустрічним позовом - ОСОБА_3,
розглянувши в відкритому
судовому засідання в залі суду в с.
Олександрівка цивільну справу за
першим позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики та
зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визнання договору позики
недійсним та стягнення грошових
Позивач за першим позовом вказав,
що 12 листопада 2009 року він уклав з
відповідачем два письмових договори
позики у вигляді розписок, згідно з
якими передав йому грошові кошти у сумі
повернення до 12 березня 2010 року
щомісяця рівними частинами у сумі 9200
(4600+4600) гривень. Але відповідач по
закінченню зазначеного строку
договірни забов*язання не виконав.
Просить стягнути з відповідача
вказану заборгованість за договором
позики та 3% річних від простроченої
заборгованості у сумі 4136 гривень 22 коп.,
грошові кошти з урахуванням індексу
інфляції від суми заборгованості у
розмірі 7365 гривень 57 коп. та судові
витрати по справі у сумі 575 гривень 02
Згідно зустрічного позову ОСОБА_5
вказав, що позивач за першим позовом
придбав 2008 році автомобіль SAMAND_EL
реєстраційний номер НОМЕР_4 у кредит,
який отримав у ПАТ КБ "ПриватБанк"
відповідно до умов кредитного договору
березні 2009 року ОСОБА_4 запропонував
передати йому вказаний автомобіль за
який ОСОБА_3 не мав можливості
сплачувати кредит на умовах, що він
сплатить банку заборгованість в
розмірі 5000 гривень і в подальшому буде
сплачувати щомісячні платежі до
повного виконання кредитного договору
з подальшим переоформленням на нього
вказаного автомобіля. Після того як він
сплатив вказані кошти ОСОБА_4 передав
йому вказаний автомобіль. Протягом
наступних місяців він сплачував банку
щомісяця по 2500 гривень, таким чином ним
було сплачено в погашення кредитної
гривень. Він затримав оплату двох
платежів про, що 12 листопада 2009 року
повідомив про це ОСОБА_4 на, що той
сказав, що повинен надати банку
гарантії відносно подальшого
виконання ним кредитного договору і в
підтвердження цього йому було
необхідно написати ОСОБА_3 розписку на
під загрозою втрати автомобілю він
гривень. Вказує, що договір під впливом
тяжких обставин і на вкрай невигідних
умовах. Але стверджує, що ніяких грошей
за цією розпискою від ОСОБА_3 він не
отримував, через що також вважає цей
договір фіктивним, бо не було наміру
передавати йому гроші. Після написання
вказаної розписки ОСОБА_4 сказав йому,
що у змісті розписки не вистачає слів
та запропонував йому написати іншу
розписку, запевнюючи ОСОБА_5, що першу
розписку він знищив, на, що ОСОБА_5
погодився оскільки бачив, як ОСОБА_4
жмакав папір. Вважає, що вказаний
договір укладено також шляхом обману з
Просить визнати вказаний договор
недійсним, стягнути з ОСОБА_4 судові
витрати та витрати на правову допомогу
у розмірі 2000 гривень, а також грошові
кошти сплачені ним на виконання
забов*язань за кредитним договором у
У судовому засіданні ОСОБА_4 та
його представник позов підтримали і
підтвердили доводи позовної заяви, а
позов ОСОБА_7 не визнали, крім того
пояснили, що дійсно ОСОБА_3 придбав 2008
році автомобіль SAMAND_EL у кредит, який
отримав у ПАТ КБ "ПриватБанк". У березні
2009 року до нього звернувся ОСОБА_7 з
проханням продати йому цей автомобіль.
Він погодився, бо хотів придбати інший
автомобіль, передав ОСОБА_7 автомобіль
SAMAND_EL з умовою, що ОСОБА_6 буде
сплачувати залишок кредиту. Але ОСОБА_7
кредит не сплачував, через що 8
листопада 2009 року до нього звернулись
представники банку з вимогою повернути
автомобіль. В той же день вони з ОСОБА_7
відігнали автомобіль на стоянку банку
у м. Краматорськ, а додому їх привіз
його батько. 12 листопада 2009 року він був
на роботі у Олександрівських РЕМ,
вранці туди зайшов ОСОБА_6 і попросив
гроші необхідні для сплати
заборгованості за кредитним договором
за той же автомобіль SAMAND_EL, бо він хоче
забрати автомобіль собі. Він поїхав до
передав їх ОСОБА_7, а той написав про це
розписку. В той же день в обідню пору
ОСОБА_6 знов приїхав до нього на роботу
погашення того ж кредиту. Він знов
поїхав додому, привіз і віддав ОСОБА_7
ОСОБА_7 казав, що поверне вказані гроші,
що для цього він у банку отримує кредит,
але так гроші і не повернув. Наголошує,
гривень він передав ОСОБА_7, і той писав
про це розписки саме 12 листопада 2009
року. Що це не могло бути 8 листопада 2009
року, бо в той день автомобіль лише було
здано представникам банку, що це був
вихідний, через що вони не могли
заходити у приміщення РЕМ. Не має
свідчень, чи сплачував ОСОБА_6 кредит за
автомобіль у банк, ОСОБА_6 не надавав
йому про це квітанцій, через що
заперечує проти задоволення позову
У судовому засіданні ОСОБА_5 та
його представник свій позов підтримали
і підтвердили доводи позовної заяви, а
позов ОСОБА_3 не визнали, крім того
пояснили, що за вимогою представників
банку ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 та
представниками банку 8 листопада 2009
року відігнли та здали вказаний
автомобіль на стоянку у м. Краматорськ.
В той же день ближче до вечора по дорозі
з м. Краматорськ заїхали у с.
Олександрівка в РЕМ, де працював
ОСОБА_3, і саме в цей день на роботі у
ОСОБА_3 в РЕМ він написав вказані
гривень. Від РЕМ він подзвонив ОСОБА_3 і
той разом з ОСОБА_8 забрали його на
Представник третьої особи за
зустрічним позовом - ОСОБА_3
підтвердила, що ОСОБА_3 дійсно у 2008 році
за кредитно-заставним договором з ПАТ
КБ "ПриватБанк" придбав автомобіль, що
через заборгованість у 2009 році
заставний автомобіль було вилучено.
Розписки інших осіб для підтвердження
платіжоспроможності клієнта за
договором від ОСОБА_3 банк не вимагав.
Свідок ОСОБА_9 показав суду
наступне: знає згідно чуток, що ОСОБА_5
платив заборгованість за кредитом за
вказаний автомобіль, який належав
ОСОБА_4, весь процес написання розписок
він не бачив, але 8 листопада 2009 року був
у справах своєї бабусі у приміщенні
Олександрівських РЕМ, де бачив як
ОСОБА_5 щось писав на папері, а ОСОБА_4
Свідок ОСОБА_8 також показав, що
саме 8 листопада 2009 року разом з ОСОБА_3
на прохання ОСОБА_5 зустріли
останнього на вулиці у с. Олександрівка
неподалік від дорожнього управління і
Заслухавши сторони та дослідивши
письмові матеріали справи: копію
поспорту та коду позивача за першим
позовом, дві розписки, написані
власноруч ОСОБА_5 12 листопада 2009 року
гривень за кожною розпискою і
зобов*язується повернути борг до 12
березня 2010 року рівними частками по 4600
гривень щомісяця за кожною розпискою,
копію розрахунку заборгованості, копію
паспорту позивача за зустрічним
позовом, копію розрахунків
заборгованості за договором та договор
постанову про закриття кримінального
провадження внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідуваннь за
встановив, що 12 листопада 2009 року
ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_5 два письмових
договори позики у вигляді двох
розписок, згідно з якими двічі передав
гривень з умовою їх повернення до 12
березня 2010 року щомісяця рівними
частинами по 4600 гривень за кожною
розпискою. Але ОСОБА_7 по закінченню
зазначеного строку договірни
зобов*язання не виконав і не сплатив
всю вказану заборговність.
ОСОБА_5 хоч і заперечує проти
позову ОСОБА_3, але підтвердив, що
власноруч написав вказані розписки.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в
достатній мірі підтверджені вказаними
розписками, тому що згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
надана розписка позичальника.
Згідно ст. 526 ЦК України
зобов*язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов*язаний повернути
позикодавцеві позику.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник на
вимогу кредитора зобов*язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочки, а також 3% річних від
Зазальна сума боргу за договором
індекс інфляції з 12 листопада 2009 року
по 09 листопада 2012 року склав 116,012 %
звідкіля втрати у зв*зку з індексу
гривень 57 коп. Період з 12 листопада 2009
року по 09 листопада 2012 року складає 1094
х 3% / 100% / 365 днів х 1094 = 4136 гривень 22 коп.
Що відповідає розрахункам, вказаним у
позові. Розрахунок проведено
відповідно до період, вказаному у
позові, тому що під час розгляду справи
ОСОБА_3 позовні вимоги не змінював і не
Тому позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики
необхідно задовольнити.
У зв*язку з задоволенням позову
згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 необхідно стягнути його
витрати по справі - по сплаті судового
збору 575 гривень 02 коп.
Що ж стосується зустрічного
ОСОБА_5 стверджує, що грошей за
розпискою не отримував, через що згідно
ст. 1046 ЦК України вважає, що договір не
укладено, але це, по-перше, не є
підставою для визнання договору
недійсним, а по-друге, сам же ОСОБА_6 в
своєму позові вказує, що договір таки
був укладений, але з порушенням вимог
ст. 203 ЦК України, та як вказано вище суд
вважає, що згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України
саме вказані розписки і є
підтвердженням укладення договору і
отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_3 вказаних у
розписках грошових сум,
як на правові підставу визнання згідно
ст. 215 ЦК України договору недійсним
ОСОБА_6 посилається: на ст. 203 ЦК України,
що договір укладено без його
волевиявлення, ст. 233 ЦК України, що
правочин вчинений під впливом тяжкої
обставини і на вкрай невигідних умовах,
при цьому не вказує які саме тяжкі
обставни і невигідні умови, на ст. 231 ЦК
України, що договір було укладено з
застосування до нього з боку ОСОБА_3
психічного тиску, але тут же
посилається на ст. 234 ЦК України і
вказує, що договір укладено ним свідомо
фіктивно, що є взаємовиключним,
також ОСОБА_6 не надав суду жодного
доказу того, що розписки він написав
внаслідок обману з боку ОСОБА_3, який
нібито вказав йому, що ця розписка буде
підставою для повернення банком
заставного автомобілю, сам ОСОБА_3 це
заперечує і представник банку
пояснила, що таких розписок за
договором банк від ОСОБА_3 не вимогав,
не надав ОСОБА_6 суду доказів і того, що
гривень, а другу лише переписував на
вимогу ОСОБА_3, який цей факт у суді
в цій частині непевні і самі пояснення
ОСОБА_5, бо у своєму зустрічному позові
він вказав, що написав розписки 12
листопада 2009 року, а у судовому
засіданні пояснив, що розписку писав у
день вилучення автомобілю
представниками банку - 8 листопада 2009
року, що частково нібито підтверджено
свідками з боку ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та
ОСОБА_8. Суд не бере ці пояснення до
уваги, тому, що вони стверджують, що
вказані події відбулися на роботі у
ОСОБА_3 в Олександрівських РЕМ, але ця
дата є вихідним днем, і ні сам ОСОБА_6 ні
свідки з його боку ніяк це протиріччя
ОСОБА_5 не надав суду такж жодного
доказу про те, що він особисто
сплачував грошові кошти по вказаному
кредитному договору ОСОБА_3, який також
Тому суд вважає, що нема підстав
для задоволення зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору
позики недійсним та стягнення
Керуючись ст.ст. 203, 215, 231, 233, 234, 526,
625, 1046 та 1047 ЦК України та ст.ст. 3, 15, 107, 109,
110, 113 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики
Стягнути з ОСОБА_5, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Петрівка
Перша Олександрівського району
Донецької області, зареєстрований та
мешкає у АДРЕСА_1, ІНН - НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Шостаківка
Олександрівського району Донецької
області, зареєстрований та мешкає у
АДРЕСА_2, ІНН- НОМЕР_3, заборгованість за
двома договорами позики від 12
шість тисяч) гривень, 3% річних від
простроченої заборгованості у сумі 4136
(чотири тисячі сто тридцять шість)
гривень 22 коп. , грошові кошти з
урахуванням індексу інфляції від суми
заборгованості у розмірі 7365 (сім тисяч
тристо шістдесят п*ять) гривень 57 коп.
та витрати по справі на сплату судового
збору у сумі 575 (п*ятсот сімдесят п*ять)
(п*ятдесят вісім тисяч сімдесят шість)
У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання
договору позики недійсним та
стягнення грошових коштів відмовити.
Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу у Апеляційний суд
Донецької області через
Олександрівський районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 24
січня 2014 року.

Суддя
В.А. Молчанов