АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 28 вересня 2012
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 р. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно
заборгованості в розмірі 3 390 232,59 грн. за
кредитними договорами: №CL - SME003/171/2008
від 27.03.2008 р., №CrL - SME003/170/2008 від 11.04.2008 р.,
№CrL - SME003/212/2008 від 16.04.2008 р., укладених
між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів та відсотків за їх користування
за вказаними кредитними договорами.
Солідарним боржником за цими
договорами на підставі договорів
поруки є ОСОБА_2

Справа №в/н № апеляційного
провадження:22-ц/796/124/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Гончарук
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28.09.2012 р. позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитними
договорами у розмірі 3 390 232, 57 грн. та
судові витрати - 1 820 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

На обґрунтування своїх доводів
посилався на те, що суд першої
інстанції не звернув увагу на
неправильне нарахування позивачем
пені, яка перевищує розмір нарахованих
процентів за користування кредитом в
три рази. Вважав, що наданий позивачем
розрахунок заборгованості за
кредитними договорами є невірним та не
відповідає вимогам чинного
законодавства, крім того він не є
деталізованим оскільки не містить
інформації про щомісячне нарахування
відсотків, залишків по тілу кредиту,
поточну заборгованість та про розміри
періодичних поточних внесків
позичальника на погашення кредиту.

Вказував на те, що суд залишив поза
увагою, що при укладенні договорів ЗАТ
«ОТП Банк» в порушення вимог ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», не повідомив споживачів
про орієнтовану сукупну вартість
кредиту та вартість послуг з
оформлення договорів про надання
кредиту, а відповідачі самі не могли
наперед прорахувати сукупну вартість
кредиту, оскільки неможливо
передбачити розмір встановленої
кредитними договорами плаваючої
ставки FIDR.

Також, на думку апелянта, суд
першої інстанції не звернув увагу на
відсутність доказів на підтвердження
надання Банком кредитних коштів
ОСОБА_1, та законність укладення
кредитних договорів в іноземній
валюті.

В судове засідання ОСОБА_1, її
представник та ОСОБА_2 не з'явилися, про
час та місце розгляду справи були
повідомлені за останніми відомими суду
адресами.

Наведені в заявах ОСОБА_1 та її
представника причини неявки в судове
засідання - хвороба відповідача та
зайнятість її представника в іншій
судовій справі, колегія суддів не
приймає як поважні з огляду на
відсутність доказів, які б
підтверджували наведені обставин та
ураховуючи те, що з грудня 2013 р., після
повернення справи з Київського НДІ
судових експертиз без виконання
судової бухгалтерської експертизи у
зв'язку з її неоплатою ОСОБА_1,
відповідачі та представник ОСОБА_1
неодноразово не з'являлись в судові
засідання, і не цікавились справою.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» просив апеляційну скаргу
відхилити, посилаючись на те, що її
доводи є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася, та сплати
процентів.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

27.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №CL -
SME003/171/2008, за умовами якого відповідачка
отримала кредит у розмірі 16 063,36 доларів
США, строк повернення кредиту 27.03.2023 р.,
з застосуванням плаваючої процентної
ставки, яка складається з фіксованого
відсотку 5% річних плюс FIDR (процентна
ставка по строкових депозитах фізичних
особі у валюті тотожній валюті кредиту,
що розміщені в Банку на строк в 366 днів,
з виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного вкладу).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
був укладений договір поруки
№SR-SME003/171/2008, відповідно до якого ОСОБА_2
зобов'язувався солідарно відповідати
перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання
ОСОБА_1 її зобов'язань за кредитним
договором.

11.04.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №CrL -
SME003/170/2008 від 11.04.2008 р., за умовами якого
відповідачці було відкрито кредитну
лінію на суму 185 000 доларів США, на строк
до 11.04.2017 р., з застосуванням плаваючої
процентної ставки, яка складається з
фіксованого відсотку 5,4% річних плюс FIDR
(процентна ставка по строкових
депозитах фізичних особі у валюті
тотожній валюті кредиту, що розміщені в
Банку на строк в 366 днів, з виплатою
процентів після закінчення строку дії
депозитного вкладу).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за зазначеним договором
між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки №SR-SME003/170/2008,
відповідно до якого ОСОБА_2 поручився
солідарно відповідати перед ЗАТ «ОТП
Банк» за виконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за кредитним договором.

16.04.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№CrL - SME003/212/2008 від 16.04.2008 р., за умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 19 800, 39 доларів США на строк по
16.04.2023 р., з застосуванням плаваючої
процентної ставки, яка складається з
фіксованого відсотку 5% річних плюс FIDR.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за зазначеним договором
між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки №SR-SME003/212/2008,
відповідно до якого ОСОБА_2
зобов'язувався солідарно відповідати
перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання
ОСОБА_1 її зобов'язань за кредитним
договором.

05.03.2010 р. та 29.04.2010 р. на підставі
договорів купівлі-продажу кредитного
портфелю, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло
право вимоги за вказаними кредитними
договорами.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 не виконує зобовўязання за
кредитними договорами, внаслідок чого
у неї виникла заборгованість яку вона
не сплачує, а тому вона та ОСОБА_2, як
поручитель за договорами поруки,
відповідають перед Банком як солідарні
боржники за зобов'язаннями по кредиту,
процентах за його користування, сплаті
інших платежів, передбачених кредитним
договором; штрафних санкцій та пені.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» убачається, що станом на
15.03.2011 р. у ОСОБА_1 виникла
заборгованість за кредитами, а саме:

за договором №CL - SME003/171/2008 від 27.03.2008 р.:
заборгованість по кредиту - 15 706,19
доларів США, що становить 124 630,19 грн., по
процентах - 4279,88 доларів США, що
становить 33 961,28 грн., пеня за період з
квітня 2010 р. по березень 2011 р. - 94 339,76
грн.,

за договором № CrL - SME003/170/2008 від 11.04.2008 р.
заборгованість по кредиту - 184 998,79
доларів США, що становить 1 469 019,89 грн.,
по процентах 46 592,31 долар США, що
становить 369 975,56 грн., пеня за період з
05.03.2010 р. по 01.03.2011 р. - 988 902,70 грн.

за договором №CrL - SME003/212/2008 від 16.04.2008 р.
заборгованість за кредитом 19 217,47
доларів США, що становить 152 492,55 грн., по
процентах - 5 247,99 доларів США, що
становить 41 643,33 грн., пеня за період з
квітня 2010 р. по березень 2011 р. - 115 204,48
грн.

Зазначені суми заборгованості
підтверджуються, як наданим суду
першої інстанції розрахунком, так і
наданим до суду апеляційної інстанції
деталізованим розрахунком, який
містить помісячні суми погашення
кредиту відповідачем, суми нарахованих
та сплачених нею відсотків та період і
розмір нарахування пені, а також
випискою про рух коштів на рахунку
ОСОБА_1 в ПАТ «ОТП Банк».

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильність наданого розрахунку, не
підтверджена належними та допустимими
доказами.

Колегія суддів не приймає до уваги
надані представником ОСОБА_1 висновки
№3-Е та №4-Е, виконані спеціалістом ТОВ
Аудиторська фірма «Нінель», оскільки в
таких висновках містяться відповіді на
правові питання, які не відносяться до
компетенції бухгалтерського експерта,
а наведені в них розрахунки
ґрунтуються на неповній інформації,
наданій лише ОСОБА_1

Для перевірки наведених представником
відповідача доводів, судом апеляційної
інстанції була призначена судова
бухгалтерська експертиза, однак справа
була повернута експертами Київського
НДІ судових експертиз без виконання
експертизи, у з зв'язку з не внесенням
попередньої оплати ОСОБА_1

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про доведеність
позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» про заборгованість ОСОБА_1 за
кредитними договорами в розмірі 3 390 232,
57 грн.

Посилання в апеляційній скарзі
на те, що суд першої інстанції не
звернув увагу, що розмір пені є значно
вищим за заборгованість відповідача по
процентах не є переконливим, оскільки
сума нарахованої пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань, не перевищує
суму заборгованості по кредиту та
відсотках за його користування, по
кожному із кредитних договорів. Інших
обставин, які є підставою для зменшення
суми пені в порядку ч.3 ст.551 ЦК України
ОСОБА_1 та її представник суду першої
інстанції не навели.

За змістом ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» договір
про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Згідно 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Якщо сторони досягли домовленості
згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК
України та уклали кредитний договір, у
якому передбачили умови виконання
договору, то ці умови мають
виконуватися.

У договорі чітко визначено суму
кредиту, валюту кредиту, цільове
використання кредиту, спосіб
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника, відсоткова ставка, строк
на який виданий кредит, сторонами також
погоджено графіки повернення кредиту
та відсотків за його користування, з
якими позичальник погодився і
підтвердив свою згоду підписом на
кожній сторінці договору і графіку
погашення кредиту та інших платежів.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач не надав доказів на
підтвердження видачі позичальникові
кредитних коштів є непереконливими з
огляду на те, що відповідач ОСОБА_1
частково здійснювала оплату на
повернення кредитних коштів та
процентів за користування ними.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому вона
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 вересня 2012 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: