АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/8644/14-ц
Провадження 22-ц/774/2454/К/14
Категорія № 26 (І)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров*я
на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" (надалі ПАТ «Євраз
Суха Балка») та просив суд стягнути з
відповідача на його користь 150 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров*я на
виробництві.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково:
стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
його користь моральну шкоду у розмірі 12
000 гривень та на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Євраз Суха Балка», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ОСОБА_4 у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом помилково зроблено висновок щодо
обов'язку відповідача відшкодувати
моральну шкоду позивачу, оскільки
відносини, що виникають зі страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
регулюються ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яким такий обов'язок
покладено на Відділення Фонду.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність вини відповідача у
порушенні норм безпеки праці та
незабезпеченні належних умов роботи
позивача, оскільки ОСОБА_4 свідомо
працював у шкідливих умовах праці.

Крім того, апелянт зазначив, що
позивачем не надано доказів
спричинення йому діями чи
бездіяльністю відповідача моральної
шкоди.

Також позивачем ОСОБА_4, на думку
апелянта, пропущено строк позовної
давності.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду, як законне та обґрунтоване, на
його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
працював на шахті «Юбілейна» з 15.05.2006
року по професії підземного гірничого
майстра. 29.10.2013 року він був звільнений
за власним бажанням.

Згідно протоколу № 1663 від 17 вересня 2013
року рішенням лікувальної - експертної
комісії Українського науково -
дослідного інституту промислової
медицини ОСОБА_4 було встановлено
професійне захворювання - хронічне
обструктивне захворювання легень
першої-другої стадії ( пиловий бронхіт
1-2 стадії, емфізема легень 1-2 стадії),
нейросенсорна приглуховатість першого
ст. ( з легким зниженням слуху ).

Згідно п.17 акту розслідування
професійного захворювання від 16.08.2013
року, встановлено, що причиною
отримання позивачем профзахворювання
явилась робота в умовах умови праці
підземного гірничого майстра за
концентрації аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони
відноситься до 3 класу 2 ступеню
шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 3
ступеню шкідливості. Аерозоль
переважно фіброгеної дії у повітрі
робочої зони, концентрація в мг/м3: з
вмістом кристалічного кремню діоксину
у пилу від 10% до 70% - 6,0 при гранично
допустимій до 2,0. Шум, еквівалентний
рівню звук, ДБА 92 при допустимому 80.

Висновком медико - соціально
експертної комісії від 21.10.2013 року
позивачеві ОСОБА_4 встановлено
первинно 25% втрати професійної
працездатності .

Відповідно до виписних епікризів
позивачу показано уникати
переохолодження, протипоказано
вимушена поза, важка праця та
рекомендовано амбулаторне і
стаціонарне лікування в період
загострення, санаторно - курортне
лікування, приймати препарати.

В результаті отримання професійного
захворювання позивач змушений
переносити хронічні фізичні болі та
дискомфорт, у зв'язку з болями при
фізичному навантаженні, задишка,
періодичне забруднення дихання,
важкість та хрип у грудях, загальна
слабкість, зниження слуху.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач ПАТ «Євраз Суха Балка»
винен у виникненні у позивача ОСОБА_4
професійного захворювання, у зв'язку з
чим йому було спричинену моральну
шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням був встановлений.
Висновком МСЕК від 21.10.2013 року позивачу
ОСОБА_4 було встановлено первинно 25 %
втрати професійної працездатності.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачу неправомірними
діями відповідача ПАТ «Євраз Суха
Балка» моральної шкоди є правильним.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що позивачем не надано доказів
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням, є
безпідставними та такими, що
суперечать Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу
висновком МСЕК від 21.10.2013 року вперше
встановлено стійку втрату професійної
працездатності у розмірі 25 %.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо того, що позивач свідомо працював
у несприятливих для його стану здоров*я
умовах та відносно того, що у діях
відповідача відсутні ознаки
протиправної поведінки по спричиненню
моральної шкоди позивачу, не можуть
бути взяті до уваги колегією суддів,
оскільки згідно ст.153 КЗпП України на
підприємство покладено обов'язок
створити для працівника безпечні умови
праці.

Висновок суду про відшкодування
відповідачем ПАТ «Євраз Суха Балка»
позивачу моральної шкоди відповідає
Рішенню Конституційного Суду України
від 08.10.2008 року № 20-рп2008р., відповідно до
якого, статтею 237-1 КЗпП України
громадянам, що потерпіли від нещасного
випадку або професійного захворювання,
надано право на відшкодування
моральної шкоди за рахунок власника
або уповноваженого ним органу.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги щодо відшкодування моральної
шкоди Відділенням Фонду , а не
підприємством, не беруться до уваги
колегією суддів.

Посилання в апеляційній скарзі на
пропуск позивачем ОСОБА_4 строку
позовної давності не може бути взятий
до уваги колегією суддів, оскільки п.3
ч.1 ст. 268 ЦК України передбачено, що
позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров*я або смертю.

При визначенні розміру моральної
шкоди, стягнутого з ПАТ «Євраз Суха
Балка" на користь ОСОБА_4, на думку
колегії суддів, судом у повній мірі
враховані положення п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року, з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Судом було враховано період
роботи позивача на підприємстві ПАТ
"Євраз Суха Балка", характер і
тривалість його страждань, стан
здоров'я, тяжкість професійного
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили, та
правильно, на думку колегії суддів,
визначено розмір суми відшкодування
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
користь позивача ОСОБА_4 у розмірі 12 000
грн.

За таких обставин, апеляційна
скарга ПАТ «Євраз Суха Балка» не
підлягає задоволенню, а рішення суду,
як таке, що відповідає вимогам норм
матеріального та процесуального права,
- скасуванню відповідно до положень ст.
308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді