АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів -
Крижанівської Г.В.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Київський
Страховий Дім», третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся в суд
із позовом до відповідача про
стягнення страхового відшкодування.

У мотивування вимог посилався на те, що
14 жовтня 2013 року в м. Києві на вул.
Любченка сталася дорожньо-транспортна
пригода з участю транспортних засобів:
мотоцикла НОМЕР_1, НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4 цивільна
відповідальність, якого була
застрахована у відповідача - Поліс №
АС/0402826 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди він отримав тілесні
ушкодження, та внесено відомості до
ЄРДР кримінальне провадження №
0012788, відносно третьої особи
підозрюваної у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 46 КК
України та закрито кримінальне
провадження.

На його звернення до відповідача про
виплату страхового відшкодування,
останній відмовив у виплаті страхового
відшкодування, мотивуючи свою відмову
тим, що йому, як потерпілому здійснено
відшкодування винною особою, а саме
ОСОБА_4.

Вважаючи дану відмову у виплаті
страхового відшкодування
безпідставною, оскільки ОСОБА_4 не
відшкодовано в повному обсязі завдані
збитки, з урахуванням уточнень просив
суд стягнути з відповідача на його
користь суму страхового відшкодування
у розмірі 49500,0 грн., суму витрат на
проведення експертного дослідження у
розмірі 700 грн., моральну шкоду 5000 грн.
та судовий збір у розмірі 745 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2014 року
позов в частині вимог про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 5000 грн. залишено без розгляду
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що підстава для відмови у
виплаті страхового відшкодування
страховиком у зв'язку з відшкодуванням
страхувальником збитків потерпілому
не передбачена.

Крім того, в суді першої інстанції
третя особа підтвердила факт
відшкодування збитків лише в розмірі 20
000 грн., що не покриває розмір завданої
шкоди, тому відповідач в межах ліміту
зобов'язаний виплатити на його користь
страхове відшкодування в сумі 49500 грн.,
а також відшкодувати витрати, пов'язані
з проведенням експертного дослідження
в розмір 700 грн. та судовий збір.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року в
м. Києві на вул. Любченка сталася
дорожньо-транспортна пригода, з вини
ОСОБА_4, який керував автомобілем
НОМЕР_3, і здійснив зіткнення з
мотоциклом НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_2

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди позивач отримав тілесні
ушкодження, а керований ним
транспортний засіб зазнав механічних
пошкоджень.

Згідно висновку №256/14 від 06.05.2014 року
вартість матеріального збитку,
завданого власнику мотоцикла НОМЕР_5 в
результаті його пошкодження в
дорожньо-транспортній пригоді, що
сталася 14.10.2013 року, складає 118878,49 грн.
(а.с.60-63).

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року, яка
набрала законної сили, ОСОБА_4, на
підставі ст.46 КК України, звільнено від
кримінальної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у
зв'язку з примиренням з потерпілим та
закрито кримінальне провадження (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що на
момент дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ
«Київський Страховий Дім», що
підтверджується полісом №АС/0402826 від
01.03.013 року, за умовами якого ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю становить 100000 грн., а за
шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. Також
встановлено франшизу в розмірі 500 грн.
(а.с.9).

29.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача з заявою про виплату
страхового відшкодування (а.с.13).

Листом від 23.12.2013 року за вих.№884
позивачу відмовлено у виплаті
страхового відшкодування, у зв'язку з
тим, що судом встановлено факт
отримання ним, як потерпілим, повного
відшкодування збитків від особи,
винної у їх заподіянні (а.с.14).

Звертаючись в суд з даним позовом,
ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачем
безпідставно відмовлено йому у виплаті
страхового відшкодування, про що було
зазначено в листі від 23 грудня 2013 року
за № 884 з посиланням на те, що ОСОБА_4
здійснено відшкодування збитків у
повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_4 відшкодовано позивачу
збитки в повному обсязі й підстав для
стягнення коштів з відповідача не має.

Проте з таким висновком суду
погодитися неможливо з огляду на таке.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року, яка
набрала законної сили і за якою ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 46 КК
України та закрито кримінальне
провадження встановлено, що
обвинувачений ОСОБА_4 показав, що
збитки потерпілому повністю
відшкодував та з ним примирився.
Потерпілий ОСОБА_2 просив закрити
провадження та звільнити
обвинуваченого ОСОБА_4 від
кримінальної відповідальності,
оскільки з ним примирився і той
повністю відшкодував йому збитку,
претензій не має. Також судом
встановлено, що ОСОБА_4 примирився з
потерпілим та повністю відшкодував
йому завдані збитки. Зазначені
обставини підтвердив потерпілий.

Разом з тим, кримінальне провадження
було відкрите у зв'язку з завданням
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок
спричинення ОСОБА_4
дорожньо-транспортної пригоди, й в
рамках даного кримінального
провадження вирішувалося питання лише
щодо відшкодування шкоди, завданої
здоров'ю потерпілого. Питання про
відшкодування шкоди, завданої
транспортному засобу не було предметом
дослідження в рамках кримінального
провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_4 пояснив, що з метою закриття
кримінального провадження, він сплатив
ОСОБА_2 20 000 грн. в рахунок відшкодування
шкоди, спричиненої саме здоров'ю
потерпілого та моральної шкоди.

В апеляційному суді пояснив, що він мав
полюс обов»язкового страхування,
повідомив про це потерпілого і той
звернувся за виплатою страхового
відшкодування.

Суму в 20 000 грн. він передав потерпілому
з метою закриття кримінальної справи, а
не на відшкодування вартості
пошкодженого мотоцикла. Суму він
визначив сам, бо більше коштів не мав.
ОСОБА_2 його пошкодував і погодився на
закриття справи за примиренням.
Стверджував, що він не вводить суд в
оману, оскільки саме так і було.

Зазначені покази ОСОБА_4 суд не взяв до
уваги, не дав їм належної оцінки в
сукупності з іншими доказами.

Матеріали кримінальної справи не
містять даних щодо розміру майнової і
моральної шкоди та розміру її
відшкодування. В ухвалі про звільнення
ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності лише зазначено, що
він відшкодував збитки потерпілому в
повному обсязі, без визначення з чого
вони складаються та чи відшкодовано
відновлювальний ремонт мотоцикла і в
якому розмірі.

Єдиними доказами, які підтверджують
сплачену суму до закриття кримінальної
справи, є пояснення позивача та третьої
особи ОСОБА_4

Суд мав звернути увагу і на те, що
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого мотоцикла була визначена
спеціалістами лише в квітні-травні 2014
року (а.с.60,106), а ухвала суду про
звільнення ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності за примиренням
постановлена судом 12.12.2013 року, тобто,
ще до визначення спеціалістами розміру
заподіяної майнової шкоди потерпілому.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
відповідач не надав суду переконливих
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 була відшкодована вартість
відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу
ОСОБА_4 в процесі розгляду кримінальної
справи, а тому, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позову.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик зобов'язаний при
настанні страхового випадку здійснити
страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

У відповідності до п. 22.1 ст.22 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Як зазначалося вище, згідно висновку
№256/14 від 06.05.2014 року вартість
матеріального збитку, завданого
власнику мотоцикла НОМЕР_5 в результаті
його пошкодження в
дорожньо-транспортній пригоді, що
сталася 14.10.2013 року, складає 118 878,49 грн.
(а.с.60-63).

ПрАТ «Київський Страховий Дім», не
погоджуючись з розміром оціненої
шкоди, надало Звіт №8633 про оцінку
мотоцикла НОМЕР_6, складений 17.04.2014 року,
згідно якого матеріальний збиток,
завданий власникові мотоцикла станом
на 14 жовтня 2013 року міг становити 50380,88
грн., а вартість відновлювального
ремонту з врахування коефіцієнту
фізичного зносу міг становити 46 744,32
грн. (а.с.106-111).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Враховуючи вимоги ст.212 ЦПК України,
колегією суддів не береться до уваги
звіт наданий представником
відповідача, оскільки він складений не
в категоричній, а в ймовірній формі,
тобто розмір шкоди зазначений в ньому є
припущенням, що суперечить закону,
зокрема ч.4 ст. 60 ЦПК України.

Крім того, судом апеляційної інстанції
перевірено доводи страхової компанії
щодо завищеного розміру
відновлювального ремонту
транспортного засобу. З приводу своїх
висновків, в суді апеляційної
інстанції дали пояснення судовий
експерт-товарознавець ОСОБА_5 та
фізична особа-підприємець ОСОБА_6, які
підтвердили, що використовували одну і
ту ж Методику при розрахунку вартості
відновлювального ремонту, в основу
поклали одну і ту ж довідку щодо
пошкоджених деталей транспортного
засобу.

Різниця у розмірі вартості
відновлювального ремонту виникла в
результаті того, що ОСОБА_5 виходив з
того, що заміні підлягають і ті деталі,
які необхідно отримати від виробника,
оскільки це специфічний транспортний
засіб і пошкоджені деталі підлягають
лише заміні, про що відповідно зазначив
у своєму висновку (а.с.60).

ОСОБА_6, який проводив оцінку на
замовлення страхової компанії, вважає,
що всі пошкоджені деталі, що не
підлягають заміні, можливо покрасити і
в Україні.

При цьому, ОСОБА_5 підтримав свій
висновок з цього питання і його
висновок дійсно має відповідне
обґрунтування, оскільки згідно
відповіді ТОВ «Американська легенда»,
який є офіційним дилером «Harley Davidson»
рецептура фарб і технології фарбування
є інтелектуальною власністю компанії
«Harley Davidson» , тому запасні частини
поставляються тільки покрашеними
(а.с.70).

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне покласти в основу
рішення висновок №256/14 від 06.05.2014 року,
за яким матеріальний збиток з ПДВ
складає 118 878,49 грн., а без ПДВ 95 102,79 грн.,

Разом з тим, ліміт відповідальності
відповідача за шкоду заподіяну майну
становить 50000 грн., й встановлено
франшизу в розмірі 500 грн. (а.с.9).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Частиною 1 ст. 12 Закону України « Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів
визначено, що страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Враховуючи те, що відповідальність
винуватця ДТП застрахована у
відповідача, шкода, завдана
пошкодженням транспортного засобу, на
час розгляду справи не відшкодована,
тому з ПрАТ «Київський Страховий Дім» в
межах ліміту відповідальності
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2
49500 грн. страхового відшкодування.

Відповідно й підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача також
понесені витрати на проведення
експертного дослідження в розмірі 700
грн. (а.с.78), оскільки дане питання є
похідним від вимоги про стягнення
страхового відшкодування, яка була
задоволена в повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позову ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 502 грн.

В свою чергу, клопотання в апеляційній
скарзі про стягнення з відповідача 251
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги не підлягає
задоволенню, оскільки законодавством
не передбачено відшкодування судового
збору за подану апеляційну скаргу в
разі її задоволення.

Керуючись ст.ст.12,20,22 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" ст.ст.88,303,304,307,309, 313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київський Страховий Дім»
на користь ОСОБА_2 суму страхового
відшкодування в розмірі 49 500 грн., 700 грн.
витрат, пов'язаних з проведенням
експертного дослідження та 502 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу
його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: