АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
та представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно - імпортний банк
України» - Беседіного Владислава
Івановича на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 18 листопада
2013 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ATEM», Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно - імпортний банк України»,
ОСОБА_5 про визнання дій протиправними
та їх припинення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем»,
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України», ОСОБА_5 про визнання дій
вказаних осіб протиправними та їх
припинення в рамках цивільних та
господарських правовідносин, що
склалися під час укладення та
виконання кредитного договору між ТОВ
«Атем» та Публічним акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України» і
контракту між ТОВ «Атем» та компанією
ДМТ SAS.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що
директор ТОВ «Атем» ОСОБА_5 не
погоджувала свої дії із засновниками
ТОВ «Атем» при укладенні вказаних вище
правочинів, у зв'язку з чим її дії є
протиправними та підлягають
припиненню. Протиправність дій ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» полягало у неперерахуванні
коштів на рахунок ТОВ «Атем» і окремо у
здійсненні оплат за контрактом,
укладеним між ТОВ «Атем» та компанією
ДМТ SAS. Протиправність дій ТОВ «Атем» по
здійсненню платежів за кредитним
договором укладеним з ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
полягала у безпідставності отримання
кредитних коштів від ПАТ «Державний
експортно- імпортний банк України».

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем», Публічного
акціонерного товариства Державний
експортно-

Унікальний номер справи: 2601/11611/12№
апеляційного провадження:
22-ц/796/8003/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Калініченко Л.С. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.імпортний банк України, ОСОБА_5 про
визнання дій протиправними та їх
припинення відмовлено.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 25 лютого 2014 року в
задоволенні

заяви Публічного акціонерного
товариства «Державного
експортно-імпортного банку України»
про виправлення описки у рішенні
Голосіївського районного суду міста
Києва від 18.11.2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «АТЕМ»,
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України», ОСОБА_5 про визнання дій
протиправними та їх припинення
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішенням, яким
задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що вказане рішення є незаконним
та необгрунтованим, оскільки судом
порушено норми ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Зазначає, що визнане судом рішення
Господарського суду м.Києва від 06.06.2012
р. у справі №5022-35/2276-2012 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ATEM» про стягнення
боргу, яким були встановлені обставини,
які не підлягають доказуванню при
розгляді даної справи, у яких беруть
участь ті самі особи, не може бути
прийняте до уваги, оскільки у справі
сторонами були лише юридичні особи.

Крім того, позовна заява ОСОБА_1 містить
інші позовні вимоги, а при вирішенні
справи №5022-35/2276-2012 обставини щодо
правомірності дій директора TOB «ATEM»
ОСОБА_5 по укладенню кредитного
договору №151101к77 від 10.12.07 та контракту
№119-01 від 15.09.07, правомірність дій ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» по здійсненню оплат за
контрактом не досліджувались.

Зазначає, що внаслідок того, що
обладнання за контрактом не було
поставлено, це унеможливило отримання
прибутку та виплату дивідендів
учасникам товариства. Тобто, якщо ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» прямо чи опосередковано
здійснить оплати за контрактом №119-01
від 15.09.07, дивіденди не будуть
виплачуватися до повного погашення
заборгованості перед вказаним банком.

Крім того, витребувані від TOB «ATEM» та
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» відомості щодо вчинення
оплат за контрактом №119-01 від 15.09.07,
перерахування коштів та вчинення
платежів за кредитним договором № 151101
к77 від 10.12.07 судом не були досліджені.

Також апелянт посилається, що згідно
ст. 10 Закону України «Про господарські
товариства» та п.6.1 Статуту TOB «ATEM»,
учасник товариства, крім іншого, має
право одержувати інформацію про
діяльність товариства та брати участь
в управлінні справами товариства в
порядку, визначеному в установчих
документах, проте при укладенні
контракту №119-01 від 15.09.07 ці права
позивача були порушені.

Відповідно до п. 9.6 Статуту TOB «ATEM», до
виключної компетенції зборів
учасників належить визначення
основних напрямів діяльності
товариства, затвердження його планів
та звітів про їх виконання.

Звертає увагу, що укладаючи угоди на
суми більше ніж 21 млн. дол. США, дирекція
товариства повинна була провести
загальні збори та довести до відома
всіх засновників товариства про свої
наміри та ризики, яких може зазнати
товариство у зв'язку з їх укладанням.

В апеляційній скарзі представник
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Державний експортно -
імпортний банк України» - Беседін
Владислав Іванович, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції змінити шляхом
виключення з його мотивувальної
частини:

абзац 10 стор. 6 рішення, згідно з яким
зазначено, що : «Крім того, не можуть
бути задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
щодо визнання дій ПАТ «Державний
експортно- імпортний банк України» по
здійсненню оплат за контрактом № 119-01
від 15.09.2007 протиправними та їх
припинення, з тих підстав, що ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» не здійснював оплат за
вказаним контрактом, оскільки він
укладений між TOB «ATEM» та компанією ДМТ
SAS, а ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» не є
стороною вказаного контракту, а
відповідно немає будь-яких зобов'язань,
які з нього випливають»;

абзац 2 стор. 7 рішення, згідно з яким:
«Крім того, відсутня сума зобов'язання
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» перед TOB «ATEM» та строк її
перерахування».

Зазначає, що суд дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову, проте в
мотивувальній частині рішення
встановив обставини, які не
відповідають дійсності, з урахуванням
чого, вказане рішення має бути змінене
шляхом виключення з його мотивувальної
частини вище вказаних обставин.

Посилається, що фінансування контракту
згідно умов, визначених Формою
прийняття контракту, здійснювалося за
рахунок коштів Банку NATIXIS з дотриманням
умов, які зазначені в контракті.

Також апелянт вказує, що в заяві TOB «ATEM»
зазначається, що банком бенефіціара,
авізуючим банком та підтверджуючим
банком є Банк NATIXIS, та зазначено про
відкриття Акредитиву за рахунок
залучених коштів відповідно до
кредитного договору.

Отже, фінансування контракту
позичальника за рахунок коштів Банку
NATIXIS є підтвердженням факту виконання
Банком зобов'язань по кредитному
договору перед TOB «ATEM».

Відповідно до п. 3.8 ст. З кредитного
договору банк відкриває
позичальникові позичкові рахунки, на
підставі чого апелянт зазначає, що
датою надання кредиту є дата утворення
заборгованості за кредитом або його
частиною на вказаних позичкових
рахунках відповідача, які відкрито для
обліку наданих кредитів. Вказані
обставини встановлені судовим
рішенням Господарського суду м. Києва
від 06.06.2012 р. у справі №5022-35/2276- 2012.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, вважає апеляційні скарги такими,
що не підлягають задоволенню, з огляду
на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, та
знайшло підтвердження матеріалами
справи, що рішенням Господарського
суду м.Києва від 06.06.12р. у справі №
5011-35/2276-2012, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.2012р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 11.02.2013р. за позовом ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ТОВ «Атем» про стягнення
боргу були встановлені обставини, які
не підлягають доказуванню при розгляді
даної справи, у якій беруть участь ті
самі особи, зокрема ТОВ «Атем» та ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» про встановлення щодо них
наступних обставин.

Як було встановлено господарськими
судами, 15.09.2007р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Атем»
(покупець) та Фірмою "DMT SAS" Франція
(продавець) укладено контракт №119-01 на
купівлю промислової установки для
виробництва біаксиально-орієнтовної
поліпропіленової плівки.

10.12.2007р. між Публічним акціонерним
товариством "Державний експортно-
імпортний банк України" (банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Атем» з метою
фінансування зазначеного контракту
укладено кредитний договір №151107К77.

08.01.2008р. між Публічним акціонерним
товариством "Державний експортно-
імпортний банк України" (ПАТ «ДЕІБ
України») та іноземним банком NATIXIS
Франція (Інобанк) укладено Базову
угоду, якою визначені загальні умови
фінансування експортних контрактів,
які будуть укладені для поставки
товарів/надання послуг компаніями з
Франції або інших країн Європейського
Союзу українським імпортерам. Сума
кожного індивідуального кредиту, яка
повинна бути надана, узгоджується у
відповідній Формі прийняття контракту.

08.01.2008р. між Публічним акціонерним
товариством "Державний експортно-
імпортний банк України" та Інобанком
укладено відповідну Форму прийняття
контракту № 1, якою визначено
характеристику наведеного вище
Контракту, фінансування якого
передбачається за рахунок коштів
Інобанку.

Формою прийняття контракту визначено
імпортера Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атем», експортера "DTM
SAS" Франція, суму Контракту 28 529 398 дол.
США, а також визначено порядок сплати
відповідних платежів.

Відповідно до ст. 4 Контракту сплата
контрактної ціни здійснюється: 15%
контрактної ціни сплачується в якості
початкового внеску, який становить 4 279
409,70 дол. США на дату вступу в силу
Контракту за допомогою одного
безвідзивного підтвердженого
акредитиву, виданого Банком на ім'я
позичальника з повідомленням Інобанку;
85% контрактної ціни, що складає 24 249 988,30
дол. США сплачується шляхом
перерахування по Експортній кредитній
угоді.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору
банк відкриває позичальникові
невідновлювальну кредитну лінію на
умовах забезпеченості, повернення,
відкличності, строковості, платності
та цільового характеру використання
відповідно до положень та умов цього
договору.

Згідно з пп. 3.2.1 п. 3.2 кредитного
договору невідновлювальна кредитна
лінія за рахунок ресурсів Інобанку з
лімітом заборгованості 31 000 000 дол. США з
кінцевим терміном погашення
орієнтовно - 09.12.2016р.

Умовами пп. 3.2.4 п.3.2 ст.3 кредитного
договору визначено, що частина кредиту,
яка надається позичальнику згідно з
пп.3.2.1 а) п.3.2 ст.3 кредитного договору -
для фінансування 15% вартості Контракту,
шляхом здійснення платежів за
Акредитивом; частина кредиту, яка
надається позичальнику згідно з пп. 3.2.1
б) п.3.2 ст.3 кредитного договору - в сумі 24
249 988,30 дол. США для фінансування 85%
вартості Контракту та в сумі 2 010 324,03
дол. США для фінансування частини 1
комісії, зазначеної в пп. 3.2.6 а) п.3.2 ст.3
кредитного договору.

Відповідно до пп. 3.2.8 п. 3.2 ст. З та п. 4.1
ст. 4 кредитного договору позичальник
сплачує банку щомісячно плату за
управління кредитом в розмірі 0,01% від
суми кредиту.

Згідно з п. 3.2, п. 7.2 ст. 7 кредитного
договору у разі невиконання
зобов'язань, зокрема, згідно з пп. 3.4.1 п.
3.4 ст. 3 пп. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3, п. 4.1 ст. 4
кредитного договору позичальник
сплачує банку пеню. Пеня нараховується
на суму прострочених платежів із
розрахунку фактичної кількості
прострочених днів у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, а який
нараховувалась пеня.

Господарськими судами також було
встановлено, що Інобанком здійснена
виплата в рамках Акредитиву на суму 4 279
409,70 дол. США з датою валютування 21.12.2007р.
та здійснена виплата за Контрактом на
користь продавця на суму 21 519 959,90 дол.
США, в зв'язку з чим позивачем було
сплачено Інобанку відповідну суму, а
також комісію в розмірі

2 010 324,03 дол. США.

14.12.2007р. AT "Укрексімбанк" на підставі
заяви ТОВ «Атем» про відкриття
безвідкличного документарного
акредитива від 12.12.2007р. згідно із
контрактом було відкрито непокритий
підтверджений акредитив №07344NB250 на
суму 4 279 409,70 дол. США на користь
бенефіціара - DMT, що підтверджується
відповідним Свіфт повідомленням: FIN 700
відкриття документарного акредитиву. В
заяві ТОВ «Атем» зазначає про
відкриття акредитиву за рахунок
залучених коштів відповідно до
кредитного договору.

Банком NATIXIS у відповідності до умов
Акредитиву здійснено платіж у розмірі 4
279 409,70 дол. США.

Господарськими судами також
встановлено, що 11.01.2008р. ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
отримало повідомлення банку NATIXIS від
27.12.2007р., яким останнім було
проінформовано банк про сплату за
акредитивом грошової суми в розмірі 4 279
409,70 дол. США датою валютування 27.12.2007р.

Листом від 27.12.2007р. №158-1/3258 AT
"Укрексімбанком" повідомило ТОВ «Атем»
про виплату в рамках Акредитиву на суму
4 279 409,70 дол. США.

Листом від 29.01.2009р. №090129/1 ТОВ «Атем»
зверталося до ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» з
проханням відстрочити погашення
частини кредиту в розмірі 4 279 409,70 дол.
США на два роки до 09.12.2011р. і в разі
необхідності ініціювати укладення
відповідних змін до Базової угоди між
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» і NATIXIS банком щодо
фінансування контракту, укладеного ТОВ
«Атем» з компанією DMT.

Повідомленнями від 10.03.2008р., від 25.11.2008р.,
від 16.03.2009р. та від 24.08.2009р. банк NATIXIS
повідомив AT "Укрексімбанк" про виплати
на користь DMT грошових коштів в
загальному розмірі 21 519 959,90 дол. США.

Повідомленням від 10.03.2008р. AT
"Укрексімбанк" проінформовано про
сплату комісії за надання кредиту в
розмірі 2 010 324,03 дол. США.

Листами від 27.12.2007р. №158-1/3258, від 19.03.2008р.
№158-1/888-2, від 02.12.2008р. №158-01/7011, від
26.08.2009р. №158-1 3054, від 30.09.2009р. №158-01/7079 ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» повідомив ТОВ «Атем» про
здійснення відповідних виплат, а також
про наявність заборгованості
останнього станом на 30.09.2009р. за
кредитом в розмірі 4 279 409,70 дол. США
(позичковий рахунок №7205/840) та 23 530
283,93 дол. CШA (позичковий рахунок
№7205/840).

Листом від 08.12.2008р. №081208/2 ТОВ «Атем»
звернувся до ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» з
клопотанням щодо можливості
пролонгації на 2-3 роки строків
погашення кредитів, наданих
останньому, в т.ч. за спірним кредитним
договором.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а
також враховуючи рішення
Господарського суду м.Києва від 06.06.12р.
у справі № 5011-35/2276-2012, залишеного без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.09.2012р. та постановою Вищого
господарського суду України від
11.02.2013р., суд приходить до висновку, що
ТОВ «Атем» визнана спірна
заборгованість та відсутні підстави
вважати, що останній не отримував кошти
у визначеному кредитним договору
порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд також
приходить до висновку про відсутність
протиправних дій як з боку ТОВ «Атем»,
так і з боку ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» під
час укладення кредитного договору
№151101К77 від 10.12.07р., виконання його з
боку ПАТ «ДЕІБ України» та ТОВ «Атем»,
за винятком наявності боргу ТОВ «Атем».

Щодо предмету спору та відповідно
позовних вимог, необхідно зазначити, що
суд звертає увагу на висновки,
викладені в ухвалі Апеляційного суду
м.Києва від 08.05.2012 р. щодо підстав
скасування ухвали Голосіївського
районного суду м.Києва від 06.03.2012 р. в
рамках даного спору про закриття
провадження з підстав встановлення
корпоративного спору між учасником ТОВ
«Атем» та самим Товариством.

Так, відповідно до ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді дій посадових і
службових осіб, у зв'язку з чим судом і
здійснюється розгляд вказаної справи
для вирішення спору, який виник між
позивачем та відповідачами.

Також суд вірно враховував, що
відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

ОСОБА_1, звертаючись до суду просила
визнати протиправними, на її думку, дії
директора ТОВ «Атем» ОСОБА_5 по
укладенню кредитного договору між ТОВ
«Атем» та ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» і
контракту між ТОВ «Атем» та компанією
ДМТ SAS.

З обґрунтування позову, зазначала, що,
на її думку, директор ТОВ «Атем» ОСОБА_5
не погодила свої дії по укладенню
вказаних правочинів із засновниками
ТОВ «Атем», у зв'язку з чим порушила
права позивача на отримання
дивідендів, так як обладнання
компанією ДМТ SAS поставлене не було.

Підставою для визнання дії
протиправними є встановлення факту
порушення особою, яка їх вчинила дії що
порушують законодавчі акти України або
договірні відносини.

Вирішуючи питання наявності факту
порушення директором ТОВ «Атем» ОСОБА_5
законодавчих актів або договірних
відносин, суд правомірно звернув увагу
на наступні положення чинного
законодавства України, які регулюють
діяльність юридичних осіб,
взаємовідносини між засновниками
(учасниками) юридичних осіб та положень
щодо свободи договору та вільного
вибору контрагентів.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є зокрема договори та
інші правочини.

Відповідно до ст.101 ЦК України
засновники установи не беруть участі в
управлінні

нею.

Згідно з положеннями ст. 97 ЦК України
управління товариством здійснюють
його органи.

Органами управління товариством є
загальні збори його учасників і
виконавчий орган, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до положень ч.1-3 ст.65 ГК
України управління підприємством
здійснюється відповідно до його
установчих документів на основі
поєднання прав власника щодо
господарського використання свого
майна і участі в управлінні трудового
колективу.

Власник здійснює свої права щодо
управління підприємством
безпосередньо або через уповноважені
ним органи відповідно до статуту
підприємства чи інших установчих
документів. Для керівництва
господарською діяльністю підприємства
власник (власники) або уповноважений
ним орган призначає (обирає) керівника
підприємства.

Відповідно до ст. 143 ЦК України
установчим документом товариства з
обмеженою відповідальністю є статут.
Статут товариства з обмеженою
відповідальністю має містити, серед
іншого відомості про компетенцію
органів управління і порядок прийняття
ними рішень.

Згідно з розділом 10 Статуту ТОВ «Атем»,
до повноважень виконавчого органу
Товариства, яким є директор
відноситься, в тому числі вчинення
правочинів від імені Товариства,
підписання документів кредитного
характеру (а.с. 57 том І).

Судом не встановлено будь-яких
обмежень, передбачених Статутом ТОВ
«Атем», у діяльності директора, за
винятком прийняття рішень обов'язкових
для Учасників ТОВ «Атем» п. 10.4. Статуту
(а.с. 57 том І).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог щодо
протиправності дії директора ТОВ
«Атем», яка не погодила укладення
кредитного договору між ТОВ «Атем» та
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» і контракту між ТОВ
«Атем» та компанією ДМТ SAS із
засновниками ТОВ «Атем», так як
вчинення вказаних дії по погодженню
укладення правочинів не передбачено
статутними документами, тобто
відсутній факт порушення директором
ТОВ «Атем» ОСОБА_5 статутних документів
та чинного законодавства України під
час укладення вищевказаних правочинів
від імені та в інтересах ТОВ «Атем».

Щодо позовних вимог про визнання дії
відповідача-2 ПАТ «Державний експортно-
імпортний банк України», які
проявилися у проведенні оплат за
непоставлене обладнання, на виконання
умов контракту, укладеного між ТОВ
«Атем» та компанією ДМТ SAS про поставку
обладнання, протиправними та їх
припинення суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 по визнанню
протиправними дій «ПАТ Державний
експортно-імпортний банк України»
стосуються правовідносин, які виникли
між компанією ДМТ SAS та ТОВ «Атем» в
рамках контракту №119-01 від 15.09.07р., де
ОСОБА_1 не є стороною вказаних
договірних відносин.

ТОВ «Атем», компанія ДМТ SAS так і ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» є окремим учасником
цивільних, господарських
правовідносин.

Згідно з ст. 12 Цивільного кодексу
України, передбачено здійснення особою
прав вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Положення абз.2 та 4 ч.1 ст. 44 ГК України
визначають, що підприємництво
здійснюється на основі самостійного
вибору постачальників продукції, що
виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику.

Відповідно до ч.1, 2 ст.67 ГК України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів. Підприємства
вільні у виборі предмета договору,
визначенні зобов'язань, інших умов
господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України

Так, згідно зі ст. 80 ЦК України юридична
особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді,
у зв'язку з цим позовні вимоги про
визнання дій ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», які
проявилися у проведенні оплат за
непоставлене обладнання на виконання
умов контракту, укладеного між ТОВ
«Атем» та компанією ДМТ SAS про поставку
обладнання, протиправними та їх
припинення може поставити лише сторона
даного договору, як окремий суб'єкт
цивільних відносин та відповідно
сторона договору.

Посилання апелянта - представника
позивача на те, що наслідком таких
протиправних, на його думку, дій ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» стало неотримання прибутку у
вигляді дивідендів від ТОВ «Атем»
спростовується положенням ст.42 ГК
України, відповідно до якої здійснення
підприємницької діяльності
здійснюється на власний ризик.

Суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку, що не можуть бути
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання дій ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» по
здійсненню оплат за контрактом №119-01
від 15.09.07р. протиправними та їх
припинення, з тих підстав, що ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» не здійснював оплат за
вказаним контрактом №119-01 від 15.09.07р.,
оскільки він укладений між ТОВ «Атем»
та компанією ДМТ SAS, а ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» не є
стороною вказаного контракту, а
відповідно не має будь-яких
зобов'язань, які з нього випливають.

Посилання апелянта ОСОБА_1 про визнання
дій ПАТ «Державний експортно-
імпортний банк України» по
неперерахуванню коштів на рахунок ТОВ
«Атем» протиправними, суд правомірно
звертає увагу на відсутність
будь-якого посилання на відповідний
договір, як підставу для перерахунку
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» коштів на рахунок ТОВ
«Атем».

З огляду на наведене, відсутня сума
зобов'язання ПАТ «Державний експортно-
імпортний банк України» перед ТОВ
«Атем» та строк її перерахування.

Відтак посилання апеляційної скарги
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно - імпортний банк України» -
Беседіна В.І. не знайшли підтвердження
матеріалами справи, та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд при постановленні рішення має
визначити чи були порушені, не визнані
або оспорені права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Суд першої інстанції вірно визначив, що
ОСОБА_1 не є стороною зобов'язальних
відносин між ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» та
ТОВ «Атем», а тому її права не можуть
бути порушені, не визнані або оспорені.

Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_1
доводи про визнання дій ТОВ «Атем» по
здійсненню платежів за кредитним
договором №151101К77 від 10.12.07р.
протиправними, не знайшли
підтвердження при розгляді справи,
оскільки крім встановлених рішеннями
господарських судів вищезазначених
обставин, суд звертає увагу на
наступне.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.2 ст. 527 ЦК України кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Суд першої інстанції вірно визначив, що
підставою для визнання дій
протиправними є порушення вимог
діючого законодавства України або
договірних відносин особою, яка їх
вчинила.

Оскільки ТОВ «Атем» в силу вказаних
норм Цивільного кодексу України та
укладеного з ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
кредитного договору №151101К77 від 10.12.07р.,
здійснюючи перерахування платежів за
наданий кредит, виконувало взяті
зобов'язання, та відповідно виконанням
прийнятих зобов'язань не порушило ані
положення вказаного правочину, ані
зазначені норми закону, вказане в тому
числі презумується з обставинами,
встановленими рішеннями господарських
судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Апелянтом - представником позивача не
доведено належними та допустимими
доказами протиправність дії ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України», директора ТОВ «Атем» при
укладені та виконанні цивільних,
господарських правочинів, а саме
контракту №119-01 від 15.09.07р., укладеного
між ТОВ «Атем» і компанією ДМТ SAS та
кредитного договору №151101К77 від 10.12.07р.,
укладеного між ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» і
ТОВ «Атем», а також порушення у зв'язку
з цим прав позивачки.

Суд першої інстанції вірно визначив, що
згідно ст.88 Цивільного процесуального
кодексу України відсутні підстави для
розподілу судових витрат, враховуючи,
що судом винесено рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначені апелянтом - представником
відповідача ПАТ «Державний експортно-
імпортний банк України» доводи не
знайшли підтвердження матеріалами
справи, оскільки вже вказаним рішенням
Господарського суду м.Києва від 06.06.12р.
у справі № 5011- 35/2276-2012, залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.09.2012р. та постановою Вищого
господарського суду України від
11.02.2013р. за позовом ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ТОВ «Атем» про стягнення боргу були
встановлені обставини, якими
заперечуються доводи зазначеної
апеляційної скарги.

Відтак за вказаних обставин суд
апеляційної інстанції вважає, що
вимоги апеляційної скарги
представника відповідача ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» не підлягають задоволенню,
оскільки зазначені обставини не
підлягають доказуванню при розгляді
даної справи, у якій беруть участь ті
самі особи, зокрема ТОВ «Атем» та ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України».

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти, належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у цій справі та відсутності
підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315 та 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно - імпортний банк України» -
Беседіного Владислава Івановича-
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: