Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2808/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка
С.І.

суддів -
Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі -
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до відділу
освіти Олександрійської районної
державної адміністрації про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 03 жовтня
2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до відділу освіти
Олександрійської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
та просив визнати незаконним та
скасувати наказ начальника відділу
освіти №43-к від 20.06.2014 року, про
звільнення його за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків згідно
п.1 ст.41 КЗпП України, поновити його на
посаді директора Лікарівської
загальноосвітньої школи, стягнути на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу та 2000 грн. моральної
шкоди.

Позивач зазначав, що з березня 2009 року
працював на посаді директора
Лікарівської загальноосвітньої школи
та з 27 червня 2014 року наказом № 43-к від 20
червня 2014 року його звільнено з роботи
на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним,
так як не вбачає в своїх діях
одноразового грубого порушення
трудової дисципліни.

Так, до вересня 2012 року згідно штатного
розпису у школі було дві по 0,5 ставки
штатної посади робітника з
комплексного обслуговування споруд і
обладнання.

31 серпня 2012 року наказом №48-к одного
працівника, за її згодою, він перевів з
посади робітника з комплексного
обслуговування споруд і обладнання на
посаду секретаря на 0,5 ставки з 01
вересня 2012 року, але в табелі який
подавався до бухгалтерії відділу
освіти для нарахування заробітної
плати посада цього працівника протягом
вересня 2012 по червень 2013 року не була
змінена.

Дане порушення виявлено 25.02.2014 року під
час планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
відділу освіти Олександрійської РДА
Державною фінансовою інспекцією в
Кіровоградській області.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 03 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
підтримали апеляційну скаргу,
представники відділу освіти
Олександрійської РДА Карпинська О.А. та
Марченко А.В. заперечували проти
доводів апеляційної скарги, надали
письмові заперечення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, відповідно до
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у березні 2009 року ОСОБА_2 прийнято на
посаду директора Лікарівської
загальноосвітньої школи, а 27 червня 2014
року наказом № 43-к від 20 червня 2014 року
його звільнено з роботи на підставі п.1
ст.41 КЗпП України.

Відповідач звільнив позивача за грубе
порушення трудових обов'язків, коли
працюючи директором Лікарівської
загальноосвітньої школи, з вересня 2012
року по червень 2013 року при
затвердженій в штатному розписі 0,5
ставки штатної посади робітника
комплексного обслуговування споруд і
обладнання, фактично заробітна плата
нараховувалась та виплачувалась двом
працівникам школи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що
призвело до матеріальної шкоди в сумі
7 771 грн.83 коп. Виявлене порушення було
виправлено в ході перевірки.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що порушення фінансової дисципліни є
одноразовим грубим порушенням
трудової дисципліни, тобто є
обставиною, що призвело до притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності та не є порушенням
його прав.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

За положеннями п. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємства, установи,
організації всіх форм власності, його
заступниками, а також службовими
особами митних органів, державних
податкових інспекцій, яким присвоєно
персональні звання, і службовими
особами державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами.

За змістом указаної норми підставою
для звільнення є вчинення особою
разового грубого порушення трудових
обов'язків, а не триваючого, зокрема,
неналежне виконання своїх обов'язків
тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що
наказом відділу освіти
Олександрійської РДА №29-к від 27.02.2009
року позивач прийнятий на посаду
директора Лікарівської ЗОШ І-ІІІ
ступенів.

Згідно акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
№02-09/08 від 14.04.2014 року (а.с.40-42), при
проведенні планової ревізії
фінансового-господарської діяльності
відділу освіти Олександрійської РДА,
за період з 01.02.2012 по 01.03.2014 року,
проведеної Олександрійською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією встановлено, що у штатному
розписі Лікарівської ЗОШ І-ІІІ
ступенів протягом вересня 2012 року -
червень 2013 року затверджено 0,5 ставки
штатної посади робітника з
комплексного обслуговування споруд і
обладнання, а відповідно до особових
рахунків та платіжно-розрахункових
відомостей фактично нараховано та
виплачено заробітну плату двом
працівникам школи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по
0,5 ставки кожному.

Витрати на утримання понадштатної
посади робітника з комплексного
обслуговування споруд і обладнання
упродовж вересня 2012 року - червень 2013
року, є наслідком перевитрат коштів на
суму 5702 грн. та зайво нарахованих та
перерахованих єдиного соціального
внеску на суму 2069,83 грн.

Зазначене порушення призвело до
матеріальної шкоди (збитків), які
нанесені бюджетній установі на суму
7771,83 грн.

Порушення допущено директором
Лікарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_2
та фахівцем І категорії
централізованої бухгалтерії відділу
освіти ОСОБА_9 та через неналежний
контроль головного бухгалтера
централізованої бухгалтерії відділу
освіти ОСОБА_10

Постановою заступника начальника
Держфінінспекції в Кіровоградській
області від 11 червня 2014 року ОСОБА_2
визнано винним у порушенні
законодавства з фінансових питань та
накладено штраф у розмірі 153 грн. (а.с.19).

Наказом начальника відділу
освіти №174 від 15.05.2014 року директора
Лікарівської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 наказано 21 травня
2014 року надати письмове пояснення
причини грубого порушення (а.с.11).

Рішенням Олександрійської
районної ради від 17 червня 2014 року №391
надано згоду на звільнення директора
Лікарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_2
згідно з чинним законодавством (а.с.45-48).

Наказом начальника відділу
освіти Олександрійської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області від 20 червня
2014 року № 43-к звільнено ОСОБА_2
директора Лікарівської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів, 27 червня 2014 року за
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків, пункт 1 ст. 41 КЗпП України.

Підставою звільнення в наказі
зазначено: лист-вимога
Олександрійської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 30.04.2014 року
№02-12/814; рішення сесії Олександрійської
районної ради від 17.06.2014 року №391;
письмове пояснення директора
Лікарівської ЗШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_2

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, яку
завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП
України за своєю природою є
дисциплінарним, а тому воно має
здійснюватись з дотриманням порядку і
строків, викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП
України.

Статтею 148 КЗпП України визначено, що
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Судом першої інтенції не взято до
уваги, що наказ про звільнення позивача
датовано 20 червня 2014 року, а про
порушення, які виявлені під час
перевірки Олександрійською ОДФІ,
начальнику відділу освіти
Олександрійської РДА стало відомо не
пізніше 15.05.2014 року, що підтверджується
його наказом №174 від 15.05.2014 року, яким
наказано позивачу надати письмове
пояснення (а.с.50).

В цей період часу позивач не був
звільнений від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю та не
перебував у відпустці, а тому позивача
звільнено поза межами строків
визначених ст.148 КЗпП України.

Крім того, у п. 1 ст. 41 КЗпП України
йдеться про разове грубе порушення
трудових обов'язків, а не про тривале,
системне, що могло бути підставою для
звільнення за інших підстав.

В наказі про звільнення позивача з
роботи не зазначено за яке одноразове
грубе порушення трудових обов'язків
позивач звільнений, за яких обставин
було вчинено проступок і характер
останнього.

З наведених в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності
№02-09/08 від 14.04.2014 року виявлених
порушеннях (а.с.40-42), при проведенні
планової ревізії
фінансового-господарської діяльності
відділу освіти Олександрійської РДА,
за період з 01.02.2012 по 01.03.2014 року, не
вбачається, що позивач допустив
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків.

Оскільки, в діях позивача не
встановлено одноразового грубого
порушення трудових обов'язків, яке може
бути підставою для звільнення його з
роботи за п. 1 ст. 41 КЗпП України, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, що наказ відділу освіти
Олександрійської РДА від 20 червня 2014
року № 79-к про звільнення позивача з
роботи відповідає чинному
законодавству та безпідставно
відмовив у задоволенні позову.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
позивача звільнено з роботи без
належних на то підстав, визначених п.1
ст.41 КЗпП України, наказ про його
звільнення підлягає скасуванню, а
позивач поновленню на попередній
роботі, на посаді директора
Лікарівської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів з дати його звільнення,
з 27 червня 2014 року, з виплатою йому
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу по день ухвалення рішення про
його поновлення на роботі, що
відповідає вимогам ст.235 КЗпП України.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про оплату праці», пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, середньомісячна заробітна плата
за час вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Згідно довідки про доходи (а.с.9)
нарахована заробітна плата за квітень
і травень 2014 року (два останні місяці
перед звільненням) становить 7817,97 грн. і
з урахуванням 40 робочих днів у
зазначений період, середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становить 195
грн. 45 коп.

Позивач звільнений з посади з 27 червня
2014 року, а тому починаючи з 28 червня 2014
року по дату ухвалення рішення суду про
поновлення позивача на роботі,
становить 116 робочих днів.

Враховуючи, що середньоденна заробітна
плата позивача становила 195 грн. 45 коп.,
на його користь підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 22672 грн. 20 коп., який
обраховано без утримання податків та
інших обов'язкових платежів.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що
звільненням позивача з роботи йому
завдано моральної шкоди, так як
порушення його законних прав на працю,
призвели до моральних страждань,
втрати життєвих зв'язків і вимагали від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, а тому з
урахуванням обставини справи та засад
розумності і справедливості на його
користь підлягає стягненню 1000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України у зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК
України якщо суд апеляційної
інстанції, не передаючи справ на новий
розгляд, змінює або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

За подання до суду позовної заяви
та апеляційної скарги позивач на
підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» звільнявся від сплати
судового збору, а тому відповідно до ч.3
ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає
стягненню в доход держави судовий збір
в розмірі 730 грн. 80 коп., оскільки
задоволено дві вимоги немайнового
характеру та одну вимогу майнового
характеру, розмір кожної з яких
відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» становить 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 319, 367 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 03 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати наказ начальника відділу
освіти Олександрійської районної
державної адміністрації від 20 червня
2014 року №43-К «Про звільнення з роботи
ОСОБА_2.».

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора
Лікарівської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів з дня його звільнення, з
27 червня 2014 року.

Стягнути з відділу освіти
Олександрійської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 22672 (двадцять дві тисячі
шістсот сімдесят дві) 20 коп. яка
обрахована без утримання податків та
інших обов'язкових платежів, 1000 грн.
моральної шкоди, а також в доход
держави 730 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, але не більше ніж за один
місяць та поновлення на роботі
підлягає негайному виконанню.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: