Справа № 579/1183/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2014 року Кролевецький
районний суд Сумської області

в складі судді
- Школи М.Г.,

за участі секретаря
- Малик Г.М.,

з участю: позивача
- ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кролевці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує
наступним чином.

Йому на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1.

В зазначеному будинку він
зареєстрований, а фактично проживає за
іншою адресою по АДРЕСА_2.

В зазначеному будинку зареєстрований
його внук ОСОБА_3, який постійно
проживає у будинку за місцем
реєстрації.

До 23 квітня 2012 року у належному йому,
позивачу, будинку також була
зареєстрована та проживала його дочка
ОСОБА_4, мати ОСОБА_3

Його дочка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2
періодично перебували у фактичних
шлюбних відносинах.

Дочка ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2 має на праві
приватної власності житловий будинок
АДРЕСА_3, в якому також зареєстрований.
Житловий будинок він успадкував після
смерті матері.

Відповідач ОСОБА_2, проживаючи у
будинку його, позивача, вчиняє йому,
позивачу, та його внуку ОСОБА_3
перешкоди у користуванні житловим
будинком.

Із - за агресивної поведінки ОСОБА_2,
непристойного способу життя, постійних
п'яних дебошів, погроз розправи як йому,
позивачу, так і його внуку ОСОБА_3
склалися умови неможливого
нормального проживання внуку ОСОБА_3
так і йому, позивачу, в користуванні
належному йому, позивачу, будинку.

Він та його внук ОСОБА_3 неодноразово
зверталися до правоохоронних органів
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
протиправну поведінку відносно нього,
позивача, та його внука ОСОБА_3

Згідно довідки Кролевецького РВ УМВС
ОСОБА_2 притягувався до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.173-2 КУпАП 19.08.2013 року; за ч.1 ст.173-2
КУпАП 02.02.2014 року; за ч.2 ст.173-2 КупАП
03.06.2014 року.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в
Кролевецькому РВ УМВС як особа, що
вчиняє сварки в сім'ї.

Заходи запобігання порушенням правил
спільного проживання виявились
безрезультатними, ОСОБА_2 продовжує
порушувати правила спільного
проживання, тому виникла необхідність
виселити ОСОБА_2 з належного йому,
позивачу, житлового будинку.

При цьому ОСОБА_2 проживаючи у будинку,
знущається над ним, позивачем, його
внуком ОСОБА_3 і його, ОСОБА_2, поведінка
в будинку не дає можливості щодо
подальшого проживання його внука
ОСОБА_3 і перешкоджає йому, позивачу, в
користуванні будинком.

Крім того, ОСОБА_2, проживаючи в будинку,
знищує належне йому, позивачу, майно.
Розламав меблі, розбив посуд, пошкодив
електричні розетки в результаті
користування зіпсованими
електроприладами.

На добровільне виселення з будинку
ОСОБА_2 не реагує, не реагує на вжиті
заходи Кролевецьким РВ УМВС щодо
порушення правил співжиття на
неодноразові звернення його, позивача,
та його внука ОСОБА_3 до Кролевецького
РВ УМВС.

Підставими виселення ОСОБА_2 є:

- систематичне руйнування і псування
жилого приміщення - буд.АДРЕСА_1;

- порушення ним правил спільного
проживання, що роблять неможливим для
інших проживання з ним, ОСОБА_2, в одному
будинку, а заходи запобігання
виявились безрезультатними.

Тому, позивач з посиланнями на
положення ст.ст.157, 116 ЖК України просить
суд виселити ОСОБА_2 без надання іншого
жилого приміщення із буд.АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги, викладені у позовній
заяві, підтримав і просить їх
задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав фактично у повному обсязі.
Він з вересня 2002 року проживав з дочкою
позивача ОСОБА_4 однією сім'єю,
перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах, у будинку, який належить
позивачу.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, тому він не
має права після її смерті проживати у
будинку позивача. Позивач ОСОБА_1 також
у належному йому будинку проживав
періодично, а з 2003 року взагалі не
проживає. У нього були конфлікти та
сварки із сином померлої співмешканки
ОСОБА_3, як до її смерті, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2, так і після її смерті. Він
не заперечує, що у 2014 році двічі
притягувався до адміністративної
відповідальності за насильство у сім'ї.
Конфлікт та сварки були пов'язані з тим,
що син співмешканки ОСОБА_3 не
підтримував належного санітарного
стану у будинку, відмовлявся надавати
йому, відповідачу, фізичну допомогу у
веденні домашнього господарства,
виносити з будинку речі та майно, яке
йому не належить.

Також, він вважає, що позивач ОСОБА_1
повинен відшкодувати йому грошову
компенсацію, яка пов'язана з тим, що за
час проживання у будинку, його було
газифіковано, облаштований водопровід
та каналізація. Ці роботи виконані за
його кошти та з його безпосередньою
участі. Він також за власні кошти
придбав необхідні для даних
комунікацій деталі, труби, арматуру і
таке інше. Також він після смерті
матері успадкував буд.АДРЕСА_3, у якому
зареєстрований, однак у нотаріальному
органі свідоцтво про право на спадщину
не отримав через брак коштів. У будинку,
що належить позивачу, він з вересня 2002
року проживав з дозволу позивача
ОСОБА_1, як члена його сім'ї, оскільки
перебував у фактичних відносинах з
дочкою позивача ОСОБА_4

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, оглянувши
справи про адміністративні
правопорушення №579/503/14-п 3/579/223/14 і
579/854/14-п 3/579/376/14 допитавши свідків, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Із пояснення позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні вбачається, що йому
на праві приватної власності належить
житловий буд.АДРЕСА_1

Вказані обставини також
підтверджуються свідоцтвом про право
особистої власності на житловий
будинок, що видане ОСОБА_1 21.ХI.1994 року
Кролевецькою міською радою. (а.с. 5)

Згідно будинкової книги у буд.АДРЕСА_1
приписані позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3, внук
позивача, ОСОБА_4, дочка позивача (а.с.9-11)

Згідно довідки Кролевецького сектору
Управління ДМС України у Сумській
області від 14.08.2014 року за №23/947 ОСОБА_2 з
24.09.2002 року зареєстрований за адресою -
АДРЕСА_3 (а.с.22)

Із пояснення сторін та свідка ОСОБА_5
встановлено, що з вересня 2002 року дочка
позивача ОСОБА_4 почала проживати
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2 у буд.АДРЕСА_1 і відповідач
ОСОБА_2 був вселений у будинок позивача
як член його сім'ї.

ОСОБА_4, співмешканка ОСОБА_2 і мати
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у
м.Кролевець, і була знята з реєстрації 27
квітня 2012 року (а.с.13)

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути
виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
ч.1 ст.116 цього Кодексу.

Виселення проводиться у судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК УРСР якщо наймач, член
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціального
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що підстави
виселення ОСОБА_2 без надання іншого
жилого приміщення:

- систематичне руйнування та псування
жилого приміщення;

- систематичне порушення правил
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання із ними в одному
будинку.

У вказаних випадках до винних осіб
повинні попередньо вживатися заходи
попередження та заходи громадського
впливу.

Позивачем ОСОБА_1 не надані письмові
докази щодо вжиття заходів
попередження та заходів попередження
громадського впливу до ОСОБА_2, як
винної особи, за систематичне
руйнування та псування буд.АДРЕСА_1 за
час проживання у ньому ОСОБА_2 з вересня
2002 року, тобто не надані письмові
докази.

Отже, відсутня зазначена підстава для
виселення ОСОБА_2 з належного позивачу
житлового будинку без надання іншого
жилого приміщення.

При вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК УРСР мають
враховуватись порушення правил
співжиття у сфері даних житлових
відносин, а не такі правопорушення, що
допущені відповідачем в іншому місці й
не мають відношення до користування
сторонами жилим примішенням.

Із оглянутих у судовому засіданні
справ про адміністративні
правопорушення №579/503/14-п 3/579/223/14 і
579/854/14-п 3/579/376/14 вбачається, що за
вчинення насильства у сім'ї відносно
внука позивача ОСОБА_3 у буд.АДРЕСА_1 15
березня 2014 року і 22 березня 2014 року
ОСОБА_2 постановою судді Кролевецького
районного суду від 14 квітня 2014 року
притянутий до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2
КУпАП 14 квітня 2014 року; а зазначені дії,
які мали місце 23 травня 2014 року у
буд.АДРЕСА_1 відносно внука позивача
ОСОБА_3, притягнутий 17 червня 2014 року
постановою судді Кролевецького
районного суду за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Вказані постанови ОСОБА_2 оскаржені не
були (40, 41)

Таким чином, суд робить висновок про те,
що відповідач порушує правила статті 116
ЖК УРСР щодо систематичного порушення
правил співжиття, що робить неможливим
для інших проживання із ним в одному
будинку.

Вказані вище обставини підтвердив у
судовому засіданні свідок ОСОБА_3,
вказавши, що співмешканець його
покійної матері ОСОБА_2, вчиняє з ним
скандали, дебоші, ображає його, будучи у
стані алкогольного сп'яніння. Особливо
вказані дії почастішали після смерті
матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Він
змушений був декілька разів звертатися
з відповідними заявами до
Кролевецького РВ УМВС для вжиття
відповідних заходів відносно ОСОБА_2, а
останній 2,5 місяці він у будинку діда не
проживає, оскільки ОСОБА_2 створив
умови щодо неможливого проживання у
будинку та чинить всіляки перешкоди у
користуванні будинком.

Таким чином для застосування умови,
передбаченої ч.1 ст.116 ЖК України щодо
виселення особи без надання іншого
жилого приміщення за систематичне
порушення правил співжиття, що робить
неможливим для інших проживання з ними
в одному будинку необхідна наявність
двох фактів:

- систематичне порушення правил
співжиття;

- вжиття заходів попередження або
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів.

Наданими позивачем доказами
встановлено систематичне порушення
ОСОБА_2 правил співжиття, а саме: 15.03.2014
року; 22.03.2014 року, 23.05.2014 року, а вжиті
заходи попередження 14.04.2014 року і 17.06.2014
року не дали позитивних результатів.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що є підстави для
задоволення позову.

Підстави виселення колишніх членів
сім'ї власника будинку передбачені
ст.ст.157, ч.1 ст.116 ЖК.

Відповідач ОСОБА_2, як співмешканець
дочки позивача ОСОБА_1, поселився з
дозволу позивача, що відповідає
положенням ч.2 ст.156 ЖК України.

Сторонни зазначених обставин не
оспорюють.

Дочка позивача ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Кролевці (а.с.13)

Отже, з цього часу ОСОБА_2 набув статусу
колишнього члена власника будинку.

Оскільки ОСОБА_2 за час проживання у
будинку позивача систематично
порушував правила співжиття, тобто
вчиняв навмисні дії, які підтверджені
постановами судді Кролевецького
районного суду від 14.04.2014 року і від
17.06.2014 року, а вжиті заходи попередження
не дали позитивних результатів, тому
його необхідно виселити із буд.АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд приходить до висновку про
те, що відповідач ОСОБА_2 сім'ї та
неповнолітніх дітей не має, а також у
нього є інше житло буд. АДРЕСА_3, який
дістався йому у спадок після смерті
матері, і у якому він зареєстрований.

Те, що позивач у силу сімейних обставин
у власниму будинку понад 9,5 років не
проживає, не впливає на ухвалення
рішення щодо виселення відповідача без
надання іншого жилого приміщення,
оскільки:

- власник житлового будинку, яким є
ОСОБА_1, має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
йогодля промислового виробництва (ч.1
ст.383 ЦК України). У данному випадку він
житловий будинок використовує для
проживання внука ОСОБА_3, який у
неповнолітньому віці залишився без
батьківського піклування;

- позивач ОСОБА_1, як власник будинку,
згідно ст.391 ЦК України має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, а оскільки
його права відповідачем порушенні,
тому він згідно ст.3 ЦПК України
звернувся до суду за захистом
порушених прав шляхом виселення
відповідача з будинку без надання
іншого жилого приміщення.

Твердження відповідача ОСОБА_2 щодо
грошової компенсації за облаштовані
газопровід, водопідведення та
водовідведення, проведення робіт щодо
проведення ремонту не можуть бути
підставами для відмови у задоволенні
позову, оскільки такі вимоги не
заявлені шляхом подачі зустрічного
позову; він, ОСОБА_2, не є учасником
спільної власності на будинок
позивача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
судові витрати по справі, пов'язані зі
сплатою судового збору, у розмірі 243
гривні 60 копійок

Відповідно до ст.ст.16, 380, 383, 386, 391 ЦК
України, ст.ст. 9, 156, 157, 116 ЖК УРСР,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 88
ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Кролевець Сумської області, із
житлового будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору, у розмірі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Кролевецький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення; особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. Г. Школа