Справа № 463/1252/14
Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/6281/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк
С.М.,

суддів - Кабаля
І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Матяш
С.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 04 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 04 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи
з часу звернення із позовом до суду по
ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Вирішено стягувати із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи
з 30.01.2015 року включно до досягнення
дитиною повноліття.

Вирішено допустити негайне
виконання рішення суду у частині
стягнення аліментів із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 на утримання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
межах суми платежу за один місяць в
розмірі 400 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 04 серпня 2014 року оскаржила
позивач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що
оскаржуване рішення в частині
визначення розміру аліментів в сумі 400
грн.00 коп. щомісячно з дня подачі позову
до ІНФОРМАЦІЯ_3 є незаконним та
необґрунтованим, відповідно не
відповідає вимогам закону.

Зазначає, що перебуває в шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 з 01.12.2008 року. В
шлюбі в них народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час син проживає
разом з апелянтом та перебуває на
повному її утриманні, вона не працює та
не має можливості влаштуватися на
роботу у зв»язку з тим, що доглядає за
малолітнім сином, кошти в сумі 400 грн. 00
коп. на місяць є недостатніми для
належного виховання та утримання сина,
враховуючи право дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку.

Крім того, посилається й на те, що
відповідач ОСОБА_3 не сплачує аліменти
іншим особам, стягнень по виконавчих
документах з відповідача не
здійснюється. Покликання відповідача
на те, що на його утриманні знаходиться
його непрацездатна матір не
заслуговує на увагу суду, оскільки мати
відповідача отримує велику пенсію та
жодним чином не потребує матеріальної
допомоги.

На думку апелянта, судом не
враховано той факт, що у відповідача є
ще рідний брат, який також повинен
надавати матеріальну допомогу своїй
матері.

Просить рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 04 серпня 2014
року змінити в частині розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити
розмір таких в сумі 700 грн. 00 коп.
щомісячно, які підлягають індексації
відповідно до закону, починаючи із дня
пред»явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття, а в
решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта в підтримання апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
змінити таке з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№ 11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог
закону дотримався частково.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Права та обов»язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних
цивільних прав розуміють як закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10 ,60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які що мають
значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі.

Законодавство України встановлює
пріоритет інтересів дітей при
вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК
України), а також зобов»язує
дотримуватись засад рівності їх прав
щодо батьків (ст.142 СК України) та
справедливості у врегулюванні
сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

За приписами ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК
України).

Пунктом 17 постанови Пленуму
Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачено, що
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 01.12.2008
року, що вбачається із свідоцтва про
шлюб (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1 від спільного життя у
сторін народився син, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком в свідоцтві про
народження вказаний відповідач ОСОБА_3
(а.с.5).

Також встановлено, що на даний час
малолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, перебуває
на її утриманні та повному
матеріальному забезпеченні.

За вимогами ч. 3 ст. 181 СК України
за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст.183 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 184 СК України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції
враховував матеріальний стан
відповідача ОСОБА_3, потреби дитини,
його стан здоров'я та вік, тому вірно
вирішив стягувати аліменти з
відповідача на користь позивача на
утримання малолітньої дитини і до
досягнення нею повноліття в твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру
аліментів, суд першої інстанції
враховував, що відповідач є здоровий,
працездатний чоловік, несе рівний із
позивачем обов'язок забезпечувати
належне утримання дитини, погоджується
сплачувати аліменти в твердій грошовій
сумі, однак через скрутне матеріальне
становище, а також наявність на
утриманні непрацездатної матері
похилого віку, просить стягувати із
нього аліменти в меншому розмірі, ніж
заявила позивач.

З врахуванням також того, що
законодавець розділяє потреби
неповнолітніх до 6 років та після 6
років збільшуючи розмір прожиткового
мінімуму дітей, які досягли 6 років, суд
прийшов до вірного переконання, що
розмір аліментів в сумі 400 грн. 00 коп. до
досягнення дитиною шести років
(ІНФОРМАЦІЯ_3), з врахуванням також
наданої допомоги матір'ю дитини,
здатний забезпечити дитині належні
умови для існування.

Висновки суду, що після досягнення
дитиною шести років істотно
збільшуються потреби у її
матеріальному забезпеченні, оскільки в
силу необхідності психічного і
особистісного розвитку дитини, така
починає відвідувати школу, інші
соціальні інституції, у зв'язку із чим
такий розмір аліментів буде
недостатнім для забезпечення
повноцінного розвитку та належних умов
проживання дитини, а тому з ІНФОРМАЦІЯ_3
на відповідача покладено обов'язок по
сплаті аліментів у заявленому
позивачем розмірі, колегія суддів
також вважає вірними та такими, що
відповідають положенням норм
матеріального права. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Однак, як вбачається з
матеріалів справи, а саме з
резолютивної частини рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 04 серпня 2014 року, судом не взято до
уваги приписи ч. 2 ст.182 СК України,
відповідно до якої мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу, а також приписи ч.2 ст.184 СК
України, відповідно до якої розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

Пленум Верховного Суд України у п. 13
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№ 11 вказав, що резолютивна частина
рішення повинна мати вичерпні,
чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПКУкраїни.

Стаття 309 ЦПК України передбачає,
що підставами для скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставини, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення у справі допустив порушення
норм матеріального права, і тому
рішення суду необхідно змінити, а саме,
доповнити абзац другий резолютивної
частини рішення після слів «в сумі 400
грн. щомісячно» словами «але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, які
підлягають індексації відповідно до
закону» та доповнити абзац третій
резолютивної частини рішення після
слів «в сумі 700 грн. щомісячно» словами
«але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
які підлягають індексації відповідно
до закону».

Окрім того, суд першої інстанції не
повністю дотримався вимог ст. 215 ч.1 п. 4
ЦПК України щодо резолютивної частин
рішення, зокрема чіткості викладу
вимог, і вказавши, що стягнення
аліментів на дитину слід розпочати з
часу звернення позивачки із позовом до
суду не вказав конкретної дати. Тому і в
цій частині рішення суду першої
інстанції слід змінити, доповнивши
абзац другий резолютивної частини
рішення після слів «починаючи з часу
звернення із позовом до суду» словам
«тобто з 06 травня 2014 року».

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 1 п. 3,
309 ч.1 п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 04 серпня 2014 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної
частини рішення після слів «в сумі 400
грн. щомісячно» словами «але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, які
підлягають індексації відповідно до
закону» та після слів «починаючи з часу
звернення із позовом до суду» словам
«тобто з 06 травня 2014 року».

Доповнити абзац третій резолютивної
частини рішення після слів «в сумі 700
грн. щомісячно» словами «але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, які
підлягають індексації відповідно до
закону».

В решті рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 04 серпня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.