Номер провадження: 22-ц/785/7582/14
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору про надання юридичних послуг та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

11 лютого 2014 року, ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою про захист прав споживачів, розірвання договору про надання юридичних послуг та стягнення коштів (а.с.1-3).

В процесі розгляду позовні вимоги були зменшені (а.с.40-41) і позивачка просила суд розірвати договір про надання юридичних послуг від 03 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені нею за договором про надання юридичних послуг від 03.12.2010 року 55 850 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 50 000 грн.; стягнути понесені позивачем судові витрати.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору про надання юридичних послуг та стягнення коштів - задоволені частково, розірвано договір про надання юридичних послуг, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03.12.2010 року; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені за договором про надання юридичних послуг кошти в сумі 55 850 грн., стягнуто витрати за розміщення оголошень у пресі в сумі 960 грн., судовий збір в розмірі 558 грн. 50 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.49-50).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 12 червня 2014 року, ОСОБА_2 10.07.2014 року звернулася до апеляційного суду Одеської області із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2014 р. та ухвалити нове яким розірвати договір про надання юридичних послуг від 03.12.2010 року, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені нею за договором про надання юридичних послуг кошти в сумі 55 850 грн., пеню в розмірі 50 000 грн., стягнути понесені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошень про виклик відповідача в розмірі 960 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що судом першої інстанції неналежно було оцінено та досліджено докази по справі, а саме, оцінюючи як доказ витяг Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, суд першої інстанції дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду, а тому в стягненні пені слід відмовити. Разом з тим, вказує апелянт, відповідно до вимог Закону ФОП ОСОБА_3 діяльність не припинив, а тому вимога про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, що передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» повинна бути задоволена.

Справа направлялась до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення (а.с.69).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено (а.с.).

Додаткове рішення апелянтом не оскаржувалось.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останньою відомою адресою. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача, та відповідача оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивування відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 03 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем (фізичною особою - підприємцем) було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до вимог якого відповідач зобов'язався перевести з житлового фонду в нежитловий квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, отримати дозвіл на будівництво прибудови площею 108 кв. м., з якої цокольний поверх складає 54 кв. м., після завершення будівництва ввести в експлуатацію та отримати свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру, а позивач зобов'язалася оплатити вищевказані послуги.

Вартість юридичних послуг, що надає виконавець у відповідності із вимогами договору була визначена сторонами в розмірі 103 350 грн. (п. 5.1. договору) (а.с. 5-7).

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем були виконані прийняті на себе обов'язки в частині передачі документів та сплати грошових коштів (а.с. 8-9), проте відповідач свої зобов'язання, передбачені договором про надання юридичних послуг від 03.12.2010 року не виконав.

Визначаючи правові наслідки невиконання прийнятих на себе зобов'язань відповідачем та вирішуючи спір суд першої інстанції правильно виходив з того, згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Як передбачено договором про надання юридичних послуг від 03.12.2010 року, вказаний договір може бути розірваний будь-якої із сторін у односторонньому порядку при умові направлення на адресу іншої сторони письмового повідомлення про розірвання вказаного договору в строк не пізніше 15 (п'ятнадцяти) календарних днів до дати передбачуваного розірвання. Таке повідомлення повинно бути складено у письмовому вигляді, підписано керівником відповідної сторони і направлено замовним листом (з повідомленням) (а.с. 5-7).

Виходячи з заявлених правових підстав та з врахуванням того, що справа була розглянута в заочному порядку, слід прийти до висновку, що позивачка відмовилась від укладеного договору та наполягала на його розірванні, що відповідає положенням ст.ст. 611, 612, 615 ЦК України.

Судова колегія також погоджується із висновком суду першої інстанції по суті щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 50 000 грн. на підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», але судова колегія вважає, що відмовити у задоволенні вищевказаних вимог слід з таких мотивів.

Як вбачається з преамбули Закону регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно зі ст. 1 вказаного закону виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Як вбачається з витягу державної реєстраційної служби України відповідач з 11.10.10 перебуває в стані припинення (а.с. 61-62), що виключає можливість укладення вказаного договору 3.12.10 р. в якості ФОП (а.с. 5). Враховуючи вищевикладене, у позивача відсутні підстави для стягнення неустойки (пені) відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому як вбачається з п. 8.1 договору про надання юридичних послуг від 03.12.2010 року, передбачено, що вказаний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і дії до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Тобто у спірному договорі сторонами не обумовлено остаточного строку виконання зобов'язань сторонами. В зв'язку з цим, колегія суддів звертає увагу, що в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції помилково зазначено, що строк дії договору до 15.03.2011 року, оскільки йдеться про строк виконання частини прийнятих на себе виконавцем зобов'язань, проте на момент розгляду справи в суді виконання всього зобов'язання втратило для позивача інтерес.

Судом першої інстанції також правомірно задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на розміщення оголошень у пресі в сумі 960 грн., оскільки вказані витрати підтверджуються відповідними квитанціями.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що вирішуючи спір, суд вірно встановив фактичні обставини (факти), якими обґрунтовувались позовні вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються і обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову про розірвання договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 03.12.2010 року про надання юридичних послуг, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачених коштів в розмірі 55 850 грн., стягнення витрат на розміщення оголошень у пресі в сумі 960 грн. та відмови у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Довід апеляційної скарги, що до стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу не підлягає розгляду судовою колегією, оскільки з цього приводу Приморським районним судом м. Одеси 30 жовтня 2014 року прийнято додаткове рішення, яке не оскаржено позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги в своїй більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги лише частково спростували висновки суду першої інстанції.

В зв'язку з навченим колегія суддів на підставі п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінює рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2014 року в частині мотивування відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, в іншій частині залишає без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2014 року змінити в частині мотивування відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, в іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова

М.В. Процик