Справа № 199/2081/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«15» грудня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі представника позивача -
Колінька І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де третя особа
Державна реєстраційна служба України
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі у власність,
про припинення права власності, про
виселення та про зобов'язання вчинення
дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 03.06.2008 року між
АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений
договір про надання споживчого кредиту
№ 1, згідно умов якого
позивач надав, а відповідач взяв
грошові кошти в розмірі 26 000,00 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 15% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 02.06.2015 року.

У порушення законодавства та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 ЦК України
наслідками порушення боржником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право заявника
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

У зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач має заборгованість в
розмірі 43 523,99 доларів США, що
складається з наступного: 24 442,43 доларів
США - заборгованість за кредитом; 19 081,56
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом.

Разом з тим, з метою забезпечення
виконання грошових зобов'язань за
вказаним кредитним договором
іпотекодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3
передали у іпотеку нерухоме майно -
домоволодіння загальною площею 59,8 кв.м,
житловою площею 43,8 кв.м, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1;
земельну ділянку загальною площею: 618
кв.м, яка розташована за вищезазначеною
адресою, що підтверджується
відповідним договором іпотеки №
0/1 від 03.06.2008 р., укладеним між АКІБ
«УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Обтяження нерухомого майна іпотекою
було зареєстровано банком у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та у Державному
реєстрі іпотек.

На підставі рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне
акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 р. між ПАТ «УКРСИББАНК» та
ПАТ «Дельта банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами; на підставі вказаного
договору до позивача перейшло право
вимоги, яке виникло з кредитного
договору та договору іпотеки у обсязі
та на умовах, що існували у первісного
кредитора.

Предмет позову становлять такі вимоги:
в рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 43 523, 99 дол.
США, що згідно курсу НБУ складає 347 887,26
грн. за Договором про надання
споживчого кредиту №0 від 03.06.2008
р., укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: домоволодіння: АДРЕСА_1;
загальна площа: 59,8 кв.м; житлова площа:
43,8 кв.м; земельна ділянка: АДРЕСА_1;
загальна площа: 618 кв.м (на підставі
Договору іпотеки № 0/1 від 03.06.2008)
шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ
«Дельта банк» права власності на
вказане майно; визнати за ПАТ «Дельта
банк» право власності на предмет
іпотеки, а саме: на домоволодіння:
АДРЕСА_1; загальна площа: 59,8 кв.м.;
житлова площа: 43,8 кв.м.; земельна
ділянка: АДРЕСА_1; загальна площа: 618
кв.м; припинити право власності
Іпотекодавців - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
домоволодіння: АДРЕСА_1; загальна площа:
59,8 кв.м.; житлова площа: 43,8 кв.м.;
земельна ділянка: АДРЕСА_1; загальна
площа: 618 кв.м., в тому числі право
володіння, користування та
розпорядження вказаною квартирою;
виселити з квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 Іпотекодавця ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та усіх інших мешканців, які
проживають і зареєстровані за вказаною
адресою.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ст. 224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. У разі
участі у справі кількох відповідачів
заочний розгляд справи можливий у
випадку неявки в судове засідання всіх
відповідачів.

У судове засідання відповідачі,
належним чином повідомлені, повторно
не з'явилися, причини неявки не
повідомили, не надали заяви про розгляд
справи у їх відсутності, не
скористалися правом надання
заперечень проти позову, у зв'язку з
чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України
за згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів (за ч. 2 ст. 197
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється).

Заслухав пояснення представника
позивача та дослідивши докази в межах
заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 03.06.2008 року
між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 1,
згідно умов якого позивач надав, а
відповідач взяв грошові кошти в
розмірі 26 000,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 02.06.2015 року.

У порушення законодавства та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 ЦК України
наслідками порушення боржником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право заявника
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

У зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач має заборгованість в
розмірі 43 523,99 доларів США, що
складається з наступного: 24 442,43 доларів
США - заборгованість за кредитом; 19 081,56
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом.

На підставі рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне
акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК»
та ПАТ «Дельта банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами; на підставі вказаного
договору до позивача перейшло право
вимоги, яке виникло з кредитного
договору та договору іпотеки у обсязі
та на умовах, що існували у первісного
кредитора.

Банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми (ст. 2 закону
України «Про банки та банківську
діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його
припинення з підстав, передбачених
договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК
України), та ці підстави зазначені в
ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання припиняється
його виконанням, проведеним належним
чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Разом з тим, виходячи із змісту статей
1046, 1054 ЦК України, відповідальність за
валютні ризики лежать саме на
позичальнику; відсутність у боржника
необхідних коштів не є підставою
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання, як це
передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами; боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

Судом встановлено, що в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, зазначеним вище, між
сторонами в даній справі був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
іпотекодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3
передали у іпотеку нерухоме майно -
домоволодіння загальною площею 59,8 кв.м,
житловою площею 43,8 кв.м, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1;
земельну ділянку загальною площею: 618
кв.м, яка розташована за вищезазначеною
адресою, що підтверджується
відповідним договором іпотеки №
0/1 від 03.06.2008 р., укладеним між АКІБ
«УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Обтяження нерухомого майна іпотекою
було зареєстровано банком у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та у Державному
реєстрі іпотек.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Іпотека ? вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому ЗУ «Про
іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7
Закону України "Про іпотеку" у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Таким чином, суд погоджується із
доводами представника позивача щодо
того, що відповідач -1 не діяв у спосіб,
передбачений законом та кредитним
договором, заборгованість за кредитним
договором не сплачує, порушенням з боку
позичальника боргового зобов'язання
завдаються збитків іпотекодержателю
та змінюється обсяг його прав,
можливість звернення стягнення на
майно сторони за цим позовом погодили
під час укладення іпотечного договору.

Утім, відмовляючи в задоволенні
позову, суд виходить з наступного.

07.06.2014 р. набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який діє станом на дату
ухвалення судом даного рішення та
відповідно до якого (ст. 1) протягом дії
цього Закону: не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Протягом дії цього Закону інші
закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм (ст. 4 даного
закону).

Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відтак, оскільки, починаючи з
07.06.2014 р., інші закони України з питань
майнового забезпечення кредитів діють
з урахуванням його норм, та в даній
справі майно, пор звернення стягнення
на яке заявлено вимогу у позові,
підпадає під дію цього закону, для суду
відсутні для задоволення позову
повністю.

Судові витрати віднести на
рахунок позивача, оскільки в
задоволенні позову відмовлено (ст.ст. 88
та 215 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215, 224, 226
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де третя особа
Державна реєстраційна служба України
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі у власність,
про припинення права власності, про
виселення та про зобов'язання вчинення
дій відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя