Справа № 444/384/14
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско
Провадження № 22-ц/783/5844/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 17 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до виконкому
Малехівської сільської ради, треті
особи: Інспекція Державного
аріхтектурно-бідівельного контролю у
Львівській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання права
власності на самочинно
реконструйоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до виконкому
Малехівської сільської ради про
визнання права власності на самочинно
реконструйоване нерухоме майно.
Свою вимогу мотивує тим, що їй, на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 01 жовтня 2011 року належить
право власності на земельну ділянку
площею 0,0913 га за адресою: АДРЕСА_1
кадастровий номер :01:008:0079, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно індексний
номер 14581119 від 13 грудня 2013 року. На
вказаній земельній ділянці
розташовано житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 65,8 кв.м., з
приналежними до нього будівлями та
спорудами, який також належить їй на
праві власності на підставі договору
дарування житлового будинку від 01
жовтня 2011 року, витяг про реєстрацію
прав №31781945 від 25 жовтня 2011 року.
Оскільки позивачу належить на праві
власності земельна ділянка та
розташований на ній житловий будинок,
вона вирішила здійснити реконструкцію
вказаного індивідуального житлового
будинку шляхом розширення його площі, у
зв'язку із чим було виготовлено
будівельний паспорт забудови
земельної ділянки №113 від 09.09.2013р.
Однак, при реконструкції житлового
будинку було здійснено відхилення від
архітектурних вимог визначених
будівельним паспортом, а саме порушено
максимальну висоту згідно ескізу
намірів забудови (максимальна висотна
відмітка згідно ескізу намірів
забудови становить + 2,7 м за умови
влаштування односкатного даху на
добудові, а в результаті реконструкції
встановлено двоскатний дах ,
максимальна висотна відмітка якого
становить + 6,5 м, отже різниця по осі А-1
становить + 3,4 м.). Реконструкція
житлового будинку, що належить
позивачу, є самочинною, що за технічним
станом конструкцій, протипожежному і
санітарно-технічному стану приміщення
відповідає вимогам, що пред'являються
до таких будівель, після реконструкції
належного позивачу будинку права інших
осіб не порушуються. Вважає, що при
таких обставинах та виходячи з
положення ст. 376 ЦК України, право
власності на самочинне будівництво
може бути визнано за особою, яка
здійснювала таке будівництво, виключно
в судовому порядку шляхом звернення з
відповідним позовом цієї особи та з
підстав і в порядку передбаченому
Законом, за умови наявності права
власності чи права користування
земельною ділянкою, що знаходиться під
самочинно перебудованим житловим
будинком, та за відсутності обставин
пов'язаних з істотним відхиленням від
проекту чи істотного порушення
будівельних норм і правил. При цьому,
зазначає, що проведена реконструкція
не суперечить суспільним інтересам, не
порушує права інших осіб, відповідає
санітарним, екологічним, протипожежним
та іншим вимогам і правилам, а тому на
підставі вищевикладеного, просить
визнати за нею право власності на
самочинно реконструйований житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 98,4 м.
кв.

Рішенням Жовківського районного
суду Львівської області від 17 червня 2014
року у позовних вимогах ОСОБА_2
відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає, що суд невірно застосував
норми матеріального права, які
регулюють порядок визнання права
власності на об'єкт самочинного
будівництва. Звертає увагу, що районним
судом залишено поза увагою звіт «Про
відповідність збудованого
(реконструйованого) індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1 державним
нормам, стандартам і правилам, які
діяли на момент закінчення
будівництва», згідно якого за
результатами технічного обстеження
житлового будинку АДРЕСА_1, технічний
стан будинку в цілому - задовільний,
будинок закінчений будівництвом та
відповідає державним стандартам,
будівельним нормам і правилам,
нормативним актам з пожежної безпеки,
санітарному законодавству і може
використовуватися за призначенням.

Просить рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
17 червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Сільський голова Малехівської
сільської ради Львівської області -
Сеньковський В.В. подав суду клопотання
у якому просить суд розглянути справу у
відсутності представника ради.

Представник Інспекції Державного
аріхтектурно-бідівельного контролю у
Львівській області в судове засідання
не з'явився, хоча про розгляд справи
повідомлявся належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.
207), про причини неявки суд не
повідомлено та з клопотанням про
відкладення розгляди справи не
звертався, тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника
ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що позивачу
належить на праві власності житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування житлового будинку від 21.10.2011
року та земельна ділянка площею 0,1826 га.,
яка передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
розташована в в АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 21.10.2011 року, що підтверджується
договорами дарування житлового
будинку та земельної ділянки від 21.10.2011
року, а також витягами з Державного
реєстру правочинів від 21.10.2011 року
(а.с. 6-12).

При реконструкції житлового будинку
позивачем було здійснено відхилення
від архітектурних вимог визначених
будівельним паспортом, а саме порушено
максимальну висоту згідно ескізу
намірів забудови (максимальна висотна
відмітка згідно ескізу намірів
забудови становить +2,7 м за умови
влаштування односкатного даху на
добудові, а в результаті реконструкції
встановлено двоскатний дах,
максимальна висотна відмітка якого
становить + 6,5 м.).

11.10.2013 року інспекцією ДАБК у
Львівській області складено акт № 15/39-ф
перевірки дотриманння вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил в якому
зазначено, що ОСОБА_2 здійснює
реконструкцію індивідуального
житлового будинку шляхом добудови з
відхиленням від архітектурних вимог
визначених будівельним паспортом
забудови земельної ділянки № 113 від
09.09.2013 року, а саме порушено максимальну
висотну відмітку згідно ескізу намірів
забудови (на момент перевірки
становить + 3.40 м. фактично), що є
порушенням ст. 27 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності,
порядку виконання будівельних робіт».
11.10.2013 року складено припис № 15/11-ф про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил в якому
зобов'язано в 30- ти денний термін з дня
отримання даного припису привести у
відповідність до архітектурних вимог
визначених будівельним паспортом
забудови земельної ділянки № 113 від
09.09.2013 року реконструкцію
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_1.

За дане порушення вимог чинного
законодавства на позивача складено
протокол № 15/12-ф від 11.10.2013 року за ст. 96
ч. 1 КпАПУ та 15.10.2013 року винесено
постанову № 15/341-ф, якою ОСОБА_2 визнано
винною у вчиненні правопорушення
передбаченого ст. 96 ч. 1 КпАПУ та
накладено на неї адмінстягнення у виді
штрафу у розмірір 255,00 грн. Даний штраф
позивачем оплачено в повному обсязі, що
вбачається з копії квитанції № ПН72 від
17.10.2013 року (а.с. 113).

18.12.2013 року інспекцією ДАБК у
Львівській області складено акт № 15/49-ф
перевірки дотриманння вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил в якому
зазначено, що ОСОБА_2 не виконала вимоги
припису інспекції ДАБК у Львівській
області № 15/11-ф від 11.10.2013 року щодо
приведення у відповідність до
архітектурних вимог визначених
будівельним паспортом забудови
земельної ділянки № 113 від 09.09.2013 року.
За дане порушення вимог чинного
законодавства на позивача складено
протокол № 15/16-ф від 18.12.2013 року за ст.
188-42 ч. 1 КпАПУ та 26.12.2013 року винесено
постанову № 15/451/1-ф, якою ОСОБА_2
визнано винною у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 188-42 ч.
1КпАПУ та накладено на неї
адмінстягнення у виді штрафу у розмірі
5100,00 грн. (а.с. 96-97).

Відповідно до ч. 2,3,5ст. 376 Цивільного
кодексу України особа, яка здійснила
або здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. На вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Пунктом 12 Постанови №6 Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
ЦК України (про правовий режим
самочинного будівництва)» вирішуючи
справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що позивачем здійснено
відхилення від архітектурних вимог
визначених будівельним паспортом, що
суперечить вимогам чинного
законодавства, а також порушує
інтереси інших осіб.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду.

Ті обставини, що реконструкція
проводилась з відхиленням
архітектурних вимог визначених
будівельним паспортом,
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 89, 96-103, 105-108, 111-112, 114-117) про що
неодноразово складалися приписи,
згідно яких ОСОБА_2 притягувалась до
адміністративної відповідальності, що
не заперечується з сторонами.

Окрім того, як встановлено
матеріалами справи, а саме ухвалою
Львівського окружного
адміністративного суду України від 07
лютого 2014 року про відкриття
провадження в адміністративній справі,
Інспекція державного
архітектурно-бідівельного контролю у
Львівській області звернулась з
позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання до
вчинення дій (а.с. 89).

Також, матеріалами справи
встановлено, що третя особа ОСОБА_3
неодноразово зверталася до суду з
позовними вимогами до ОСОБА_2 (а.с. 175-180)

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги, що права
третіх осіб не порушені спростовуються
вищенаведеними матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Районним судом правильно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду справи
встановлена ЦПК України.

Судом першої інстанції ухвалено
справедливе рішення, тому підстав для
його скасування чи зміни колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 17 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
М.М. Шандра

Н.Л. Шумська