Справа № 421/1627/13-ц
Провадження № 22ц/782/240/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Коновалової В.А.

при секретарі : Вербицькому
І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційними скаргами
товариства з додатковою
відповідальністю «страхова компанія
«Кредо» та ОСОБА_1

на рішення Первомайського міського
суду Луганської області від 16 грудня
2013 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
товариства з додатковою
відповідальністю «страхова компанія
«Кредо» про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що 03.12.2010 р., близько
о 12:05 відповідачка ОСОБА_1, керуючи
автомобілем Опель Астра, д/н НОМЕР_1, на
пішохідному переході у м. Луганську в
районі перехрестя вулиць Матросова та
Херсонської здійснила наїзд на
позивача. Внаслідок наїзду їй було
завдано легкі тілесні ушкодження, які
потягли розлад здоров'я, а саме струс
мозку, кровопідтікання лівої тім'яної
області. При зверненні у лікарню після
ДТП у позивачки було виявлено
підшкірну гематому голови розміром 7,5 х
5,5 см. Рух очних яблук було обмежено.
Після виписки з лікарні м. Луганська
позивачка приїхала до м. Гірського, де
їй знову стало погано, а тому вона була
госпіталізована з діагнозом струс
головного мозку, забій м'яких тканин,
лівого стегна, виражений
антено-вегетативний синдром. На
лікуванні у Первомайській
однопрофільній лікарні позивачка
перебувала з 14.12.2010 р. по 24.12.2010 р.
Загалом за період лікування позивачка
витратила 2 492,82 грн. В результаті ДТП
позивач вважає, що їй завдано суттєвої
моральної шкоди, яка виразилась у
фізичному болю та душевних
переживаннях в зв'язку з отриманням нею
тілесних ушкоджень, вона була змушена
тривалий час перебувати на лікуванні,
додатково проходити необхідні
обстеження, що значно порушило її
звичний життєвий уклад, через
лікування вона не могла відвідувати
заняття в Інституті культури та
мистецтв. Згідно з полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ /4514018, цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована у ТДВ СК «Кредо». Згідно
вказаного полісу страховий ліміт
відповідальності складає 51000 грн., а
сума франшизи 510 грн. Таким чином,
виходячи з суми матеріальної шкоди, яка
складає 2492,82 грн. з врахуванням
франшизи страхова компанія має
відшкодувати позивачці 1982,82 грн. та 2550
грн. моральної шкоди, а ОСОБА_1 має
відшкодувати позивачці 510 грн.
франшизи, та 12450 грн. моральної шкоди -
суми, є покриті страховою виплатою.
Просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її
користь 510 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 12450 грн. на
відшкодування моральної шкоди, разом
12960 грн., стягнути з ТДВ СК «Кредо» на
користь позивачки 1982,82 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 2550
грн. у якості відшкодування моральної
шкоди, разом 4532,82 грн.

Рішенням суду першої інстанції позовні
вимоги задоволено частково, стягнуто з
товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Кредо» на користь ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної шкоди 1982,82
грн., на відшкодування моральної шкоди
2550 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди 12450 грн.. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з
додатковою відповідальністю страхова
компанія «Кредо» просить скасувати
рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить змінити рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 до товариства з
додатковою відповідальністю страхова
компанія «Кредо» та відмовити в
задоволенні позову до товариства з
додатковою відповідальністю страхова
компанія «Кредо».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з
ОСОБА_1 моральної шкоди відмовити за
небгрунтованістю.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, яки беруть участь у
справі, розглянувши справу у межах
доводів апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційні
скарги слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом відповідно до
постанови Артемівського районного
суду м. Луганська від 17.12.2010 року у
справі про адміністративне
правопорушення, ОСОБА_1 визнано винною
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено стягнення у вигляді
штрафу зате, що 03.12.2010 р. об 11.30 год. в м.
Луганську по вул. Херсонській, керуючи
автомобілем «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1,
наближаючись до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому
перебував пішохід, не зменшила
швидкість до зупинки т/з, щоб дати змогу
пішоходу завершити перехід, у
результаті чого скоїла наїзд на
пішохода /а.с.45/. У порушенні
кримінальної справи за ознаками ст. 286
КК України щодо ОСОБА_1 постановою від
07.12.2010 р. було відмовлено,

Згідно з випискою з історії хвороби
ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
Луганської міської багатопрофільної
лікарні № 15 з 03.12.2010 р. по 13.12.2010 р. з
діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку
(травма автодорожня 03.12.2010 р.), забій
м'яких тканин голови, лівого стегна /а.с.
5/.

Згідно з історією хвороби ОСОБА_2
знаходилась на стаціонарному
лікуванні в загальному терапевтичному
відділенні Гірської міської лікарні з
14.12.2010 р. по 24.12.2010 р. з діагнозом ЗЧМТ
,струс головного мозку (травма
автодорожня), забій м'яких тканин
голови, лівого стегна, підгострий
період; виражений антено-вегетативний
синдром /а.с. 11/.

Таким чином, 03.12.2010 р. ОСОБА_2 дійсно
отримала легкі тілесні ушкодження, що
потягли короткочасний розлад здоров'я,
з вини водія ОСОБА_1, яка скоїла наїзд на
позивачку на нерегульованому
пішохідному переході.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно з полісом обов'язкового
страхування власників наземних
транспортних засобів № ВВ/4514018 ОСОБА_1
застрахувала свою цивільно-правову
відповідальність у ТДВ СК «Кредо»,
строк дії договору страхування з 16.12.2009
р. по 15.12.2010 р., забезпечений
транспортний засіб Опель Астра
номерний знак НОМЕР_1, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
здоров'ю потерпілого, 51 000 грн. /а.с. 35/.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV в редакції,
яка була чинною станом на 03.12.2010 р.,
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
можуть укладатися на умовах:
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах (договір І типу); страхування
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб
внаслідок експлуатації будь-якого
транспортного засобу або одного з
транспортних засобів, зазначених у
договорі, особою, вказаною в договорі
страхування (договір II типу);
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, особою, вказаною
в договорі страхування, або однією з
осіб, зазначених у договорі (договір III
типу).

Відповідно до ст. 9 Закону України « Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції, яка була чинною
станом на 03.12.2010 р., обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого. У
разі коли загальний розмір шкоди за
одним страховим випадком перевищує
п'ятикратний ліміт відповідальності
страховика, відшкодування кожному
потерпілому пропорційно зменшується.
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51000
гривень на одного потерпілого.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства про вирішення спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
перешкоджало страховику переконатись,
що ця подія є страховим випадком, і має
оцінюватись судом у кожному
конкретному випадку. Наприклад,
несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком. При цьому, суди також повинні
мати на увазі, що порушення
страхувальником визначеного договором
страхування строку подання документів,
що стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

За обставинами даної справи
відсутність у позивача та відповідача
письмового підтвердження про
повідомлення страхової компанії про
настання страхового випадку, не може
бути підставою для відмови у позові про
стягнення страхової виплати, оскільки
цивільно-правова відповідальність
водія була належним чином
застрахована, подія, яка сталася 03.12.2010
р. є страховим випадком, і для страхової
компанії нема перешкод у цьому
впевнитись. Окрім того, позивач та
відповідач ОСОБА_1 наполягають на тому,
що позивач зверталася до страхової
компанії стосовно виплати страхової
виплати, однак компанія таке звернення
не зафіксувала.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» франшиза при відшкодуванні
шкоди, завданої життю та/або здоров'ю
потерпілих, не застосовується.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції, яка була чинною
станом на 03.12.2010 р., потерпілому
відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України.
Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Факт спричинення ОСОБА_2 моральної
шкоди доведений, оскільки вона дійсно
отримала тілесні ушкодження, двічі
лікувалась в стаціонарах, ушкодження
голови, стегна та неврологічні
порушення дійсно завдали фізичного
болю та моральної шкоди. у зв'язку з
цим вона була позбавлений можливості
вести звичний спосіб життя, навчання,
докладала додаткових зусиль для
організації свого життя.

При вирішенні питання про розмір
відшкодування моральної шкоди суд
врахував критерії, передбачені ст. 23 ЦК
України: характер правопорушення,
глибину фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, та
інших обставин, які мають істотне
значення, а також виходив з засад
розумності та справедливості, та
дійшов правильного висновку, що розмір
відшкодування має становити 15000 грн.

Ліміт відшкодування моральної шкоди
страховою компанією має становити 2550
грн., при цьому моральна шкода
стягується зі страхової компанії у
зв'язку з тим, що це передбачено
законом. Натомість, відповідачка
ОСОБА_1 грубо порушила правила
дорожнього руху, скоїла наїзд на
потерпілу на пішохідному переході, не
вживала заходів для допомоги
потерпілій, що поглиблює глибину
моральних страждань ОСОБА_2, а тому
відшкодування моральної шкоди у
визначеній сумі ґрунтовно покладено
судом на ОСОБА_1 Апелянтом не надано
доводів та допустимих доказів, які були
б підставою для зменшення розміру
стягнутої судом моральної шкоди.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позову.

Зважаючи на викладене, доводи
апелянтів про незаконність та
необґрунтованість рішення суду слід
вважати такими, що не заслуговують на
увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,314,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги товариства з
додатковою відповідальністю «страхова
компанія «Кредо» та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Первомайського міського суду
Луганської області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :