Справа № 750/9680/14
Провадження № 2/750/2950/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2014 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого - судді Супруна О.П.

при секретарі - Носенко М.Ю.,

з участю позивача, представника позивача - адвоката ОСОБА_1, представників відповідача - Ковальчука О.О., Солохненка В.О., Шевченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Чернігівське обласне підприємство автобусних станції 17499", третя особа - Територіальна Державна інспекція праці у Чернігівській області, про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

22 вересня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499" про визнання наказу № 98-к від 21 серпня 2014 року щодо її звільнення незаконним, поновлення на посаді старшого касира автостанцій Чернігів-1, Городня, Щорс, стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22 серпня 2014 по день винесення рішення суду.

У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали та просили задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, мотивуючи це законністю звільнення позивача.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працювала на посаді старшого касира автостанцій Чернгів-1, Городня, Щорс ПАТ "Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499" (а.с. 7).

Згідно з наказом в.о. обов'язки директора ПАТ "Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499" від 05.08.2014 № 90-к, ОСОБА_5 виконувала обов'язки оператора диспетчерської служби керування з відрядною системою оплати праці на час щорічної відпустки основного працівника ОСОБА_6 з 11 серпня по 04 вересня 2014 року (а.с. 70).

20.08.2014 позивач подала директорові відповідача письмову заяву про звільнення із займаної посади за угодою сторін з 21.08.2014 (а.с. 22).

Наказом директора ПАТ "Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499" (далі - Товариство) від 21.08.2014 № 98-к ОСОБА_5 звільнено з посади старшого касира автостанцій Чернігів-1, Городня, Щорс за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України з 21 серпня 2014 року. Відповідно до відмітки в наказі, ОСОБА_5 ознайомлена з ним 22 серпня 2014 року об 11 год. 20 хв. (а.с. 6).

Згідно табеля обліку використання робочого часу за серпень 2014 року у Товаристві, ОСОБА_5 21.08.2014, тобто в день звільнення, не працювала.

Як убачається з копії видаткового касового ордера від 22.08.2014, позивач отримала заробітну плату 26.08.2014 (а.с. 34).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як пояснила у судовому засіданні позивач, заяву про звільнення з посади вона подала 20.08.2014. Наступного дня її викликав до себе в кабінет директор Товариства ОСОБА_7 Після бесіди з ним, яка тривала майже годину, позивач о 16.00 год., погодивши умови звільнення, відразу пішла з роботи, не дочекавшись наказу про звільнення, оскільки поспішала забрати дитину з дитсадка. 22.08.2014 об 11.15 год. ОСОБА_5 отримала копію оскаржуваного наказу та трудову книжку, що також підтверджується записом в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (а.с. 25). При цьому позивач зазначила, що ні 21, ні 22 серпня 2014 року не вимагала виплати заробітної плати, а 22.08.2014 старший касир Товариства ОСОБА_8 телефонувала та просила отримати належні їй суми виплат, однак позивач не виконала цього прохання.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили пояснення позивача.

Так, свідок ОСОБА_8, старший касир відповідача, показала, що кошти для виплати зарплати позивачеві вона отримала 22.08.2014, після чого одразу ж зателефонувала їй та повідомила про можливість забрати гроші, однак ОСОБА_5 з'явилася за ними лише 26.08.2014.

Свідок ОСОБА_9, економіст Товариства, яка виконувала обов'язки начальника відділу кадрів, показала, що 21.08.2014 начальник підписав наказ про звільнення ОСОБА_5, вона внесла запис в трудову книжку про це. Про звільнення позивачеві вона не повідомляла, оскільки остання після виходу з кабінету начальника залишила приміщення підприємства.

Свідок ОСОБА_10, оператор диспетчерської служби керування, показала, що 22.08.2014 позивач прийшла на роботу після 10.00 год. за своїми особистими речами та через 10 хвилин пішла.

Свідок ОСОБА_11, яку також було звільнено 21.08.2014, показала, що отримала разом з позивачем трудову книжку 22.08.2014 об 11.15 год., а усі належні їй виплати о 15.00 год., що підтверджується копією видаткового касового ордера від 22.08.2014 (а.с. 35).

Свідок ОСОБА_12, безпосередній начальник позивача, показав, що заяву позивача про звільнення за угодою сторін передав начальникові Товариства 21.08.2008, а про наявність наказу дізнався в той же день приблизно о 16.00 год.

Свідок ОСОБА_13, чергова по автостанції, показала, що 22.08.2014 ОСОБА_5 на робочому місці не бачила.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Під час судового розгляду судом з'ясовано, що позивач не зверталася до відповідача з офіційною вимогою про негайну видачу трудової книжки та виплату заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, які містяться в постанові Пленуму № 13 від 24.12.1999 (п. 20), належні працівникові суми заробітку, коли він в цей день не був на роботі, виплачуються наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок. У пункті 8 постанови Верховний Суд України звертає увагу, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Враховуючи все вищевикладене, суд не знаходить підстав для поновлення ОСОБА_5 на посаді та не вбачає вини відповідача у проведенні остаточного розрахунку з позивачем не в день звільнення, оскільки остання в цей день не працювала і не надала доказів про те, що вона зверталася до відповідача з вимогою про проведення з нею остаточного розрахунку, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Чернігівське обласне підприємство автобусних станції 17499" про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.П. Супрун