Справа №1412/136/12 13.02.2014 13.02.2014 13.02.2014
Провадження №22-ц/784/125/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-/784/125/14
Головуючий у 1-й інстанції Кваша С.В.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

13 лютого 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Романенко Ю.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачів
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 03 лютого 2003 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
правонаступником якого є ОСОБА_5, про
визнання факту прийняття спадщини,
визнання договору дійсним та визнання
права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання факту прийняття спадщини,
визнання договору дійсним та визнання
права власності на житловий будинок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2
зазначав, що 15 травня 2002 року надав 4000
грн. в якості авансу ОСОБА_8, яка
продавала будинок АДРЕСА_1. Оскільки
вона не мала правовстановлюючих
документів, то вони домовилися, що
після оформлення таких документів к 1
вересню 2002 року, укладуть договір
купівлі-продажу будинку. Проте в жовтні
2002 року він дізнався що ОСОБА_8 померла.
ОСОБА_7, який був співвласником будинку
та ОСОБА_6, спадкоємець ОСОБА_8, які
діяли через представника ОСОБА_9 не
відмовлялися від укладення угоди та
отримали від ОСОБА_10 ще 6000 грн. за
будинок. Однак вони з ОСОБА_9 також не
оформили документів на спадкування та
договору купівлі-продажу. Посилаючись
на викладене позивач просив встановити
факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після
смерті його матері, визнати передачу
грошей за договором купівлі-продажу
який відбувся та визнати за ним право
власності на будинок.

В судовому засіданні позивач збільшив
позовні вимоги та просив додатково про
визнання прийняття спадщини ОСОБА_6
після смерті в 1995 році ОСОБА_11, а також
просив визнати факт передачі авансу
15 травня 2002 року відповідачам в рахунок
придбання домоволодіння АДРЕСА_1 і
визнати за ним право власності на
житловий будинок.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 03 лютого 2003 року позов
задоволено. Визнано факт прийняття
спадщини ОСОБА_6 за законом після
смерті ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано факт
передачі авансу в рахунок придбання
будинку, укладеного 15 травня 2002 року
між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з однієї сторони та
ОСОБА_2 з іншої сторони дійсним. Визнано
право власності за ОСОБА_2 на будинок по
АДРЕСА_1.

16 січня 2012 року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_4 подав заяву про відновлення
частково втраченого провадження у
вищевказаній справі.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 03 липня 2012 року
відновлено частково втрачене
провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в
частині рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 03 лютого 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер.
Спадщину прийняла його дочка ОСОБА_5,
подавши відповідну заяву 29 квітня 2011
року. У зв'язку з чим, ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області, при перегляді ухвали суду
першої інстанції про відновлення
провадження, ОСОБА_5 була залучена до
участі у справі як правонаступник
ОСОБА_7 (а.с. 289).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від
імені якої діє її представник, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про відмову
в задоволенні позову, посилаючись на
те, що рішення суду суперечить вимогам
закону.

Представник позивача вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню і є безпідставною.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
передав в 2002 році матері відповідача
ОСОБА_8 4000 грн. авансу та домовився з
нею про укладення договору
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,
після того, яка вона оформить документи
про її право власності на будинок.
Після її смерті ще 6000 грн. за будинок
він передав представникам ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, ОСОБА_9 Вона діючи від імені
відповідачів повинна була оформити їх
спадкові права та укласти договір
купівлі-продажу будинку. Проте,
документи вона оформити своєчасно не
може внаслідок проживання ОСОБА_6 та
спадкодавця, на час її смерті, в
Російській Федерації. Дійшовши
висновку, що позивач спочатку з матір'ю
відповідача в травні 2002 року, а потім з
відповідачами домовився щодо усіх
істотних умов договору купівлі-продажу
будинку, а останні отримали від
позивача аванс в рахунок продажу
будинку, суд визнав факт прийняття
ОСОБА_6 спадщини після смерті матері та
ОСОБА_11 Також суд визнав, що відбувся
факт передачі авансу позивачем в
рахунок придбання будинку і визнав за
ним право власності на спірний будинок.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи
спірні правовідносини виникли між
сторонами в 2002 році, під час дії ЦК УРСР,
вимоги якого і слід застосовувати при
вирішення спору.

За вимогами ч. 2 ст. 200 ЦК УРСР можна було
визнати дійсною угоду, що потребує
нотаріального оформлення, коли
сторони досягли згоди за всіма її
істотними умовами і одна зі сторін
повністю або частково виконала її, а
друга ухиляється від нотаріального
оформлення останньої за відсутністю
передбачених законодавством перешкод
для цього.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 203 ЦК
УРСР, угода могла бути визнана дійсною
в разі, коли укладена у відповідності з
вимогами закону.

На вказані вимоги закону, обставини
справи та позовні вимоги суд уваги не
звернув, а тому фактично не встановив,
між ким та яка була укладена письмова
угода, що потребувала нотаріального
посвідчення.

Так, позивач просив про визнання
передачі ним авансу в рахунок покупки
будинку, та не надав суду договору
купівлі - продажу будинку оформленого в
простій письмовій формі. Суд ухвалюючи
рішення дійшов висновку, що сторони
досягли всіх суттєвих умов договору
купівлі - продажу будинку. Разом з тим,
суд визнав факт передачі авансу
позивачем в рахунок придбання будинку.
Між тим, на підставі угоди про передачу
авансу неможна визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна.
Висновки суду суперечать згаданим
нормам матеріального права.

Крім того, з доказів у справі
вбачається, що сторони не досягли та
могли досягнути всіх суттєвих умов
договору купівлі-продажу будинку.
Відповідач ОСОБА_6 та його мати, за
життя, не мали правовстановлюючих
документів на будинок. Саме внаслідок
цього між позивачем та ОСОБА_8, а потім
між позивачем та відповідачами не
укладалося письмового договору
купівлі - продажу будинку. За вказаних
обставин, письмовий договір купівлі -
продажу будинку не відповідав би
вимогам закону. Таким чином, підстави
для задоволення позову про визнання
дійсним договору купівлі - продажу
будинку та визнання права власності на
будинок з цих підстав за позивачем,
також відсутні.

Відсутні будь-які правові підстави і
для задоволення позовних вимог
позивача про встановлення факту
прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті
матері, оскільки останній у
встановлені строки подав заяву про
прийняття спадщини. Щодо об'єму
спадщини, яку прийняв позивач, то лише
за його позовом, або позовом інших
спадкоємців чи власників будинку (в
даному випадку) може визнаватися об'єм
спадщини, яку прийняли відповідачі.

Вказані позовні вимоги не можуть
розглядатися одночасно з вимогами про
визнання договору купівлі-продажу
будинку дійсним,так як взагалі
суперечать одна одній. Як зазначено
вище, відсутність правовстановлюючих
документів на нерухоме майно
підтверджує, що сторони не могли
укласти договір купівлі-продажу такого
майна з дотриманням вимог закону.

Наведені обставини свідчать про
відсутність підстав для задоволення
позову.

За такого колегія суддів вважає, що
рішення суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 03 лютого 2003 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання факту прийняття
спадщини, визнання договору дійсним та
визнання права власності на житловий
будинок відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: