Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"26" вересня 2014 р.
м.
Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого - судді Каменського В.П.,

при секретарі - Гудзь К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні гаражем,

В С Т А
Н О В И В :

Позивачка 15.07.2014 року звернулася до
суду з позовом в якому вказала, що
згідно договору дарування квартири від
30 вересня 2005 року вона отримала у
власність квартиру АДРЕСА_1. Зазначена
квартира та гараж належать позивачці
на праві приватної власності згідно
свідоцтва № 35 про право власності від 19
квітня 2011 року, виданого на підставі
рішення виконкому Жмеринської міської
ради №44 від 17 лютого 2011 року,
зареєстрованого Жмеринським районним
структурним підрозділом КП «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» 10.05.2011 року. Відповідно
до витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 23.05.2014 року
позивачка є власником квартири АДРЕСА_1
та її складової частини - гаража
літ.«Б1».

На час оформлення договору дарування
від 30.09.2005 року частиною гаража (гараж
поділений на дві окремі частини) з
дозволу дарувальниці-власниці ОСОБА_4,
користувалася бувша сусідка по
будинку, покійна ОСОБА_5. На прохання
ОСОБА_5 позивачка дозволила їй і в
подальшому користуватися займаною нею
частиною гаража за умови звільнити,
коли це мені знадобиться.

У 2006 році ОСОБА_5 без відома позивачки
передала у користування частину
гаража відповідачці ОСОБА_2, про що
позивачці стало відомо після смерті
ОСОБА_5 у 2007 році. Позивачка не
заперечувала відповідачці ОСОБА_2
користуватися гаражем, оскільки
позивачка на той час не проживала в
квартирі та гараж тоді їй не був
потрібен. Позивачка на даний час разом
із своєю сім'єю проживає у належній їй
квартирі та гараж необхідний для
власного користування. В подальшому
позивачка має намір щодо розпорядження
гаражем в цілому. Про це позивачка
повідомила відповідачку ОСОБА_2, яка
користується належною позивачці
частиною гаража, як в усній так і в
письмовій формі з проханням звільнити
займану нею частину гаража.
Відповідачка ОСОБА_2 відмовляється
звільнити займану частину гаража.

Позивачка просить суд зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користування належним позивачці
гаражем літ. «Б1», складової частини
квартири АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 протягом десяти
днів з часу набуті й рішення суду
законної сили звільнити гараж від
належних їй речей; стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на її користь
судові витрати (а.с.2-3).

Позивачка 23.09.2014 року заявила
клопотання про залучення
співвідповідачем ОСОБА_3, оскільки
саме він користується належним
позивачці гаражем літ.«Б1» по АДРЕСА_1,
залишаючи в гаражі свій автомобіль
(а.с.92,93).

В судовому засіданні 26.03.2014 року
позивачка надала суду письмову заяву
про уточнення своїх позовних вимог і
просила суд зобов'язати відповідачку
ОСОБА_2 та співвідповідача ОСОБА_3
усунути перешкоди в користування
належним позивачці гаражем літ.«Б1»,
складової частини квартири АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 та
співвідповідача ОСОБА_3 протягом
десяти днів з часу набуті й рішення
суду законної сили звільнити гараж від
належних їй речей; стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 та
співвідповідача ОСОБА_3 на її користь
судові витрати (а.с.100).

В судовому засіданні позивачка та її
представник адвокат ОСОБА_6 підтримали
уточненні вимоги і просили їх
задовольнити, посилаючись на підстави
викладені у заявах (а.с.2-3,10) і просили
вимоги задовольнити у повному обсязі,
зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 та
співвідповідача ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користування належним
позивачці гаражем літ.«Б1», складової
частини квартири АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 та
співвідповідача ОСОБА_3 протягом
десяти днів з часу набуті й рішення
суду законної сили звільнити гараж від
належних їй речей; стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 та
співвідповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки судові витрати. Позивачка
також повідомила, що гараж складається
з двох частин і має двоє гаражних воріт;
у 2006 році співвідповідач ОСОБА_3
поставив свій замок у гаражні ворота
частини гаража, де і зберігає свій
автомобіль, і продовжує незаконно
користуватися цією частиною гаража.

Відповідачка ОСОБА_2, співвідповідач
ОСОБА_3 та їх представник адвокат
ОСОБА_7 заперечують проти задоволення
уточнених позивачкою позовних вимог
посилаючись на те, що вони
безпідставні. Відповідачка ОСОБА_2 суду
пояснила, що вона гаражем літ.«Б1» по
АДРЕСА_1 не користується і будь-яких
речей там не зберігає. Співвідповідач
ОСОБА_3 суду пояснив, що частину гаража
«Б1» по АДРЕСА_1 він купив у власниці
ОСОБА_5, за що сплатив ОСОБА_5 400 доларів
США, про свідчить розписка ОСОБА_5
(а.с.48); вважає себе власником спірної
частини гаража, де зберігає свій
автомобіль «Жигулі». Просять відмовити
позивачці у задоволенні позову в
повному обсязі.

Зі змісту ч.1,3 ст.41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом; Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним; ч.1 ст.321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його здійсненні; ч.2 п.3 ст.16
ЦК України способом захисту порушеного
права є припинення дії. яка порушує
право; ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона, згідно ст.10 ЦПК
України, повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Стаття 60
ЦПК України передбачає, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи і оглянувши
інвентаризаційну справу №86 на будинок
АДРЕСА_1, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що вона
проживає по сусідству; в кінці 1990 року
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 будували гараж
на двох по АДРЕСА_1, а потім ОСОБА_5
продала частину гаража по АДРЕСА_1
сусіду ОСОБА_3, який ним і користується
по теперішній час.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що до 1996 року
разом з сім'єю проживала АДРЕСА_1, де був
гараж, який разом з квартирою потім був
проданий ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що він
проживає по сусідству; ОСОБА_5 продала
частину гаража по АДРЕСА_1 сусіду
ОСОБА_3, який цією частиною і
користується по теперішній час,
зберігаючи там свій автомобіль
«Жигулі».

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що
раніше проживала АДРЕСА_1, в сім'ї
ОСОБА_5 невісткою. ОСОБА_5 померла в 2006
році, а чоловік свідка помер у 2010 році,
який не встиг оформити спадщину після
смерті ОСОБА_5. В зв'язку з відсутністю у
свідка коштів, на даний час не може
оформити спадщину після смерті ОСОБА_5
на квартиру та будівлі по АДРЕСА_1.

З матеріалів цивільної справи та
оглянутої в судовому засіданні
інвентаризаційної справи №86 видно, що
ОСОБА_13 ОСОБА_9, ОСОБА_14 29.01.1996 році
продали ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 разом
з гаражем «Б1» (арк.59-60
інвентаризаційної справи №86); ОСОБА_10
07.12.1999 року продав ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1 разом з гаражем «Б1», площею 25,3
кв.м. (арк.105 інвентаризаційної справи
№86); ОСОБА_4 30.09.20058 року подарувала
позивачці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1
разом з гаражем «Б», площею 25,3 кв.м.
(а.с.6,7; арк.110 інвентаризаційної справи
№86); позивачка отримала 19.04.2011 року
свідоцтво №35 про право власності від
19.04.2011 року на квартиру АДРЕСА_1 разом з
гаражем літ.«Б1» (а.с.8; арк.205
інвентаризаційної справи №86); з
схематичного плану видно, що під
літ.«Б1» вказаний гараж (арк.2
інвентаризаційної справи №86).

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що право позивачки, яка на
підставі свідоцтва №35 про право
власності від 19.04.2011 року на квартиру
АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення
Жмеринської міської ради №44 від 17.02.2011
року, є власником гаража «Б1», порушено
з боку співвідповідача ОСОБА_3, який з
2006 року користується частиною гаража
по теперішній час, зберігаючи там свій
автомобіль «Жигулі», чим перешкоджає
позивачці в повній мірі
використовувати своє право приватної
власності на вказаний гараж.

Суд не приймає до уваги твердження
представника співвідповідача ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_7 проте, що позивачка
безпідставно володіє частиною гаража
літ. «Б» по АДРЕСА_1, з посиланням на
інвентаризаційну справу №86, а саме:
арк.19 (площа гаража 25,3), арк.53-54
(узаконений гараж розміром 3,56 х 4,70 м.);
арк.59-60 (не вказана площа гаража «Б1»);
арк.80 (розмір гаража літ. «Б1» 2,75 х 4,7);
арк.125,131 (вказано гаражі Б1, Б2); арк.144
(вказано гараж «Б1»); арк.151 (самочинно
збудований гараж «Б1»), оскільки згідно
ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Позивачкою
заявлена вимога про усунення перешкод
у користуванні належним їй гаражем
літ.«Б1», складової частини квартири
АДРЕСА_1, належній позивачці на
підставі свідоцтва №35 про право
власності від 19.04.2011 року, відповідно до
рішення Жмеринської міської ради №44
від 17.02.2011 року, виданого взамін
договору дарування квартири від 30.09.2005
року №2-2005 (а.с.8, арк.205
інвентаризаційної справи №86). Вказане
свідоцтво №35 про право власності не
визнане недійсним, про що не
заперечують сторони.

Суд не приймає до уваги покази
співвідповідача ОСОБА_3 проте, що він у
2006 році купив у ОСОБА_5 частину гаража
«Б1» по АДРЕСА_1, за 400 доларів США, з
посиланням на розписку (а.с.48), а також
покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11 проте,
співвідповідач ОСОБА_3 придбав у
ОСОБА_5 по вул. АДРЕСА_1, суд не приймає
до уваги, оскільки в матеріалах
цивільної справи і інвентаризаційної
справи №86 відсутні докази проте, що
позивачці не належить гараж «Б1» по
АДРЕСА_1.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з
співвідповідача ОСОБА_3 підлягають
стягненню судові витрати, понесені
позивачем і документально
підтвердженні судові витрати, а саме
квитанція про сплату судового збору, в
розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), а
переплачені кошти в сумі 07 грн. 40 коп. -
зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Жмеринському районі та м. Жмеринці
Вінницької області повернути
позивачці.

Керуючись ст.ст.10,11,27,58,60,61,88,208,209,213-215 ЦПК
України, ч.1,2 ст.41 Конституції України,
п.3 ч.2 ст.16, ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, суд

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, мешканця АДРЕСА_2,
усунути перешкоди в користуванні
належним на праві власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянки України,
мешканки АДРЕСА_1, гаражем літ. «Б1»,
складової частини квартири АДРЕСА_1,
шляхом звільнення гаражу «Б1» від
належних ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, мешканця АДРЕСА_2,
речей.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, мешканця АДРЕСА_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
громадянки України, мешканки АДРЕСА_1,
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп..

В задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Жмеринському районі та м. Жмеринці
Вінницької області повернути ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянки України,
мешканки АДРЕСА_1, переплачені кошти в
сумі 07 (сім) грн. 40 коп., по квитанції №ПН
802549 від 15.07.2014 року, банк платника:
«Перший Інвестиційний Банк», отримувач
УК у Жмеринському районі /м.Жмеринка
22030001, код отримувача 37755173, МФО 802015, банк
отримувача ГУДКСУ у Вінницькій області
(м. Вінниця), призначення платежу/
;101;; судовий збір п.1.2, Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області,
.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строків на його оскарження.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Жмеринський
міськрайонний суд.

Суддя:
В.П. Камінський