Справа №472/1313/13-ц 16.01.2014 16.01.2014 16.01.2014
Провадження №22-ц/784/120/14
провадження № 22ц/784/120/2014
Головуючий у першої інстанції:
Доповідач в апеляційній
інстанції Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

16 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Шаманської Н.О.,

Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання
Руднік Є.М.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 6
листопада 2013 року

за позовом

ОСОБА_5 до фермерського господарства
«Юліана» (далі - ФГ «Юліана»), третя
особа відділ Держкомзему
Веселинівського району Миколаївської
області, про визнання угоди недійсною,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулась з
позовом до ФГ «Юліана» про визнання
угоди недійсною.

Позивачка зазначала, що 12 грудня 2005
року між нею та СТОВ «Мрія»,
правонаступником якого є ФГ «Юліана»,
укладено договір оренди належної їй
земельної ділянки площею 6,35 га,
розташованої в межах Луб'янської
сільської ради Веселинівського району
Миколаївської області строком на п'ять
років, який зареєстрований у відділі
Держкомзему Веселинівського району
Миколаївської області 29 березня 2007
року. 2 лютого 2009 року вона уклала
додаткову угоду з ФГ «Юліана», якою
продовжено дію вказаного договору до 30
листопада 2020 року.

Посилаючись на відсутність в договорі
оренди землі такої істотної умови, як
передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, позивачка просила
визнати вказаний договір та додаткову
угоду недійсними.

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 6
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно частини 1 статті 15 Закону «Про
оренду землі» в редакції, яка діяла на
час укладення угоди (далі Закон),
істотними умовами договору оренди
землі є об'єкт оренди, строк дії
договору, орендна плата, умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, умови збереження
стану об'єкта оренди, умови та строки
передачі землі, умови повернення,
існуючі обмеження щодо використання
ділянки, визначення сторони, яка несе
ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його частини
та відповідальність сторін.

Судом встановлено, що 12 грудня 2005 року
між ОСОБА_5 та СТОВ «Мрія»,
правонаступником якого є ФГ «Юліана»,
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 6,35 га, яка належить
позивачці, строком на п'ять років.
Вказаний договір зареєстрований у
відділі Держкомзему Веселинівського
району Миколаївської області 29 березня
2007 року. 2 лютого 2009 року сторони уклали
додаткову угоду, якою продовжено дію
договору оренди до 30 листопада 2020 року.

Зазначений договір оренди землі
містить усі основні умови, передбачені
статтею 15 Закону.

Твердження позивачки про те, що в
договорі оренди землі відсутні умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, є безпідставними,
оскільки на час укладення спірної
угоди стаття 15 Закону такої умови не
містила.

Укладення сторонами 2 лютого 2009 року
додаткової угоди до спірного договору
оренди, якою внесено зміни щодо строку
його дії, не може вважатись новим
договором оренди, а тому до такої
додаткової угоди не можуть висуватись
такі ж вимоги, як і до основного
договору, щодо наявності істотних умов,
передбачених статтею 15 Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
зміст спірного договору не суперечить
чинному законодавству, а тому підстави
зазначені ОСОБА_5 для визнання
недійсним цього договору та додаткової
угоди до нього, відсутні. В зв'язку з чим
правильно відмовив в задоволенні
позову.

Доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального або процесуального
права, апеляційна скарга не містить.
Тому підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 6
листопада 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: