АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8772/13
Справа № 2/414/647/2014
Головуючий 1 інст. -
Категорія : стягнення боргу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 10 листопада 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення за договором позики від 5
січня 2014 року 13000 грн. боргу, а також на
підставах ст..625 ч.2 ЦК України
інфляційні витрати та суму 3% річних за
весь час невиконання прийнятих
зобов'язань щодо повернення позики.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_4 посилалась на те, що відповідач
на підтвердження отриманих коштів
видала їй розписки та зобов'язалась
повернути запозичені кошти до 20
березня 2014 року, але прийняті
зобов'язання не виконує.

З таких підстав просила стягнути з
ОСОБА_5 неповернуті своєчасно кошти та
станом на10 листопада 2014 року
інфляційні витрати за
березень-листопад 2184 грн. та 250 грн. суми
3% річних.

Відповідач заперечувала проти позову з
посиланням на відсутність її боргу та
договору позики та те, що розписку
видала ОСОБА_4 під її тиском, просила у
позові відмовити.

Рішенням Кремінського районного суду
Луганської області від 10 листопада 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
у повному обсязі, вирішені питання щодо
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 з
посиланням на безпідставність і
необґрунтованість позову ОСОБА_4 за
відсутністю боргових зобов'язань,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та вимог
процесуального права, рішення
районного суду просить скасувати у
зв'язку з неповним з'ясуванням судом
дійсних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
відповідно до положень ст..308 ЦПК
України, вирішила апеляційну скаргу
ОСОБА_5 відхилити, рішення районного
суду залишити без змін, виходячи із
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст. 11 ЦПК України
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін,
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження договору позики з
відповідачем у відповідності до ч.2
ст.1047 ЦК України надана розписка ОСОБА_5
про запозичення до 20 березня 2014 року у
ОСОБА_4 13000 грн., які їй не повернуті у
визначений сторонами строк.

За таких обставин, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі
, у відповідності до ст..1046 ЦК України
про обов'язок позичальника повернути
позикодавцеві таку ж саму суму
грошових коштів та у зв'язку з
невиконанням цього зобов'язання на
підставах ст..ст. 1050 ч.1, 625 ч.2 цього
Кодексу про зобов'язання боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання сплатити кредиторові суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, суд дійшов
правильного висновку про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу,
інфляційних витрат та відсотків за
весь час неповернення запозичених
коштів, згідно розрахунку та таблиці
Мінфіну України індексів інфляції за
період прострочення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про
те, що насправді вона грошей від ОСОБА_4
не отримувала, житловий будинок 26
березня 2014 року придбала за кошти АТ
«Платинум Банк» за кредитним договором
від 6 лютого 2014 року, а розписка видана
під впливом позивача, побоюючись за
долю сина, який скоїв крадіжку з її
сином із магазина ОСОБА_6, яку суд у
якості свідка не допитував, колегія
вважає такими, що не спростовують
висновку суду, будь-якими належними та
допустимими доказами про
безгрошовість розписки, оскільки за
таких обставин справи, у відповідності
до ч.2 ст.1051 ЦК України, рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків для підтвердження того, що
гроші не були одержані позичальником.

Колегія вважає, що рішення судом
ухвалене з додержанням норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, вимог
процесуального права при розгляді
справи, підстави до зміни або
скасування цього рішення та
задоволення апеляційної скарги у
справі відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 10 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді