Номер провадження: 22-ц/785/8538/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 19 серпня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Громадська організація «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
Закритого акціонерного товариства
«Полярна зірка» про визнання дій
незаконними та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

20 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, за участю
третьої особи на стороні позивача: ГО
«Комітет захисту прав міноритарних
акціонерів ЗАТ «Полярна зірка», в якому
просила визнати незаконними дії
відповідача щодо продажу майна АТЗТ
«Полярна зірка» та неотримання АТЗТ
«Полярна зірка» коштів за продаж
даного майна, а також стягнути з
відповідача на її, ОСОБА_2 користь
моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що вона працювала в
ЗАТ «Полярна зірка», а саме з 1980 року по
2001 рік. За роки напруженої праці вона
підірвала своє здоров'я, отримала
виробничу травму руки і запалення
грижі хребта. Після приватизації ЗАТ
«Полярна зірка», яка відбулася у 1994
році, вона стала власницею іменних
акції ЗАТ «Полярна зірка», яке
проіснувало близько 50 років. Під час
ліквідації даного підприємства
позивачка не отримала грошової
компенсації, хоча мала на це право, у
зв'язку з наявністю у неї іменних акцій
ЗАТ «Полярна зірка». Рішенням
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України АС
№248ш/98 від 11,15 березня 1999 року по справі
за позовом представників за
довіреністю ЗАТ «Полярна зірка»
(Україна) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до фірми «RIAL
Q4 LTD» (Швейцарія) про стягнення 252 886,74
доларів США, позов задоволено частково
та стягнуто з фірми «RIAL Q4 LTD» на користь
ЗАТ «Полярна зірка» 242212,19 доларів США.
Під час виконання Рішенням
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України АС
№248ш/98 від 11,15 березня 1999 року, грошові
кошти мали бути перераховані на
рахунок АТЗТ «Полярна зірка», однак за
період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року
жодних коштів на виконання рішення
арбітражного суду в розмірі 242 212,19
доларів США не надходило. При цьому в
мережі Інтернет на сайті Американської
корпорації «Universal Business Ventures» була
розміщена інформація стосовно
отримання грошових коштів у сумі 460 тис.
доларів США АТЗТ «Полярна зірка» на
виконання рішення міжнародного
комерційного суду від 11,15 березня 1999
року. Таким чином, позивачка зазначає,
що їй була заподіяна шкода у зв'язку з
незаконними діями генерального
директора АТЗТ «Полярна зірка» ОСОБА_3,
а саме неотримання чи не внесенням на
розрахунковий рахунок чи в касу АТЗТ
«Полярна зірка» ним чи посадовими
особами АТЗТ «Полярна зірка» грошових
коштів в сумі 242212,19 доларів США, які
отримані за рішенням Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України від
11,15 березня 1999 року.

Крім того, під час того, як відповідач -
ОСОБА_3 був генеральним директором АТЗТ
«Полярна зірка» було продано майно, яке
належало АТЗТ «Полярна зірка», а саме:
житлові приміщення, що розташовані за
адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 106;
цілісний майновий комплекс, що
знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.
Мечнікова, 15; дитячий садок за адресою:
м. Одеса, Цегляний провулок, 7, було
продано за заниженою вартістю та
грошові кошти, які отримані від продажу
даного майна не були перераховані на
рахунок чи в касу АТЗТ «Полярна зірка».

Таким чином, посадові особи АТЗТ
«Полярна зірка» - генеральний директор
ОСОБА_3 винні в протиправному
невиконанні посадових обов'язків, що
призвело до зникнення грошових коштів,
які мали бути направлені на погашення
заборгованості за дивідендами перед
міноритарними акціонерами АТЗТ
«Полярна зірка». Такі обставини
призвели до штучного банкрутства
підприємства, у зв'язку із чим
позивачка втратила можливість
постійно отримувати дивіденди та
забезпечити собі гідну старість після
довгих років чесної праці. Моральну
шкоду обґрунтовано отриманням
душевних страждань та нервовим
напруженням через неправомірні дії
відповідача, загостренням хронічних
хвороб.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 19.08.2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 звернулася до
апеляційного суду із апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 19.08.2014 р. та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги ОСОБА_2
зазначила, що судом першої інстанції
неправомірно зроблено висновок, що
відсутність вироку суду щодо
притягнення ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності за зловживання
службовим становищем позбавляє суд в
порядку цивільного судочинства
встановити даний факт та стягнути
моральну шкоду, в рішенні суду відсутні
результати оцінки тих або інших
доказів, які були подані позивачем до
суду.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 є міноритарним акціонером АТЗТ
«Полярна зірка», що підтверджується
сертифікатом акцій серія А №049 ЗАТ
«Полярна зірка» від 25.12.2003 року.

Рішенням Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України АС
№248ш/98 від 11,15 березня 1999 року,
зобов'язано фірму «RIAL Q4 LTD» (Швейцарія)
негайно після отримання цього рішення
сплатити акціонерному товариству
закритого типу «Полярна зірка»
(Україна) 233834,13 доларів США, у тому числі
104700 доларів США - вартість сплаченого,
але не поставленого обладнання, 94241
долар США - пеня за не поставку
обладнання, 34893,13 долари США - збитки у
вигляді сплати відсотків за
користування кредитом та, крім того,
8378,06 доларів США - витрати на сплату
арбітражного збору, а всього 242212,19
доларів США (двісті сорок дві тисячі
двісті двадцять доларів США та
дев'ятнадцять центів).

З договору купівлі-продажу виробничого
комплексу від 03 квітня 2001 року,
вбачається, що АОЗТ «Полярна Зірка» в
особі генерального директора ОСОБА_3,
діюче на підставі на підставі Статуту
«Продавець» та ТОВ «Анастасія-2000»,
діюче на підстав Статуту, «Покупець»,
уклали Договір про наступне: 1. На
виконання Договору цесії від 20.09.2000
року, укладеного між АКБ
«Укрсоцбанком» та ТОВ «Анастасія -2000»,
наступний договір регулює перехід
права власності на нижченаведене
майно: приміщення Одеського
Холодокомбінату № 2, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

З договору купівлі-продажу виробничого
комплексу від 14 травня 2002 року, видно,
що АОЗТ «Полярна Зірка» в особі
генерального директора ОСОБА_3, діюче
на підставі на підставі Статуту
«Продавець» та Приватне підприємство
«Галина», діюче на підстав Статуту,
«Покупець», уклали Договір, який
регулює перехід права власності на
нижченаведене майно: адміністративні
будівлі, розташовані за адресою: м.
Одеса, вулиця Мечникова, 15, загальною
площею 4272,2 кв.м, належних АОЗТ «Полярна
зірка».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24.01.2013 року
касаційну скаргу представника ЗАТ
«Полярна зірка» ОСОБА_8 та прокурора
задоволено. Постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 11 квітня 2012
року та ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 27 квітня 2012 року
про задоволення скарги ОСОБА_3
скасовано, справу направлено на новий
судовий розгляд. Постанову Одеського
апеляційного Господарського суду від 18
вересня 2007 року, згідно з якою рішення
господарського суду Одеської області
змінено. Відмовлено у задоволенні
позовних і вимог акціонерів ЗАТ
«Полярна зірка» ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про визнання недійсними договору
купівлі-продажу від 03.04.2001 року,
укладеного між АТЗТ «Полярна зірка» та
ТОВ «Анастасія-2000» та договору
купівлі-продажу від 14.05.2002 року,
укладеного між АТЗТ «Полярна зірка» та
ПП « Галина».

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
вищенаведені документи не містять
доказів того, що в діях ОСОБА_3 як
посадової особи АТЗТ «Полярна Зірка» є
ознаки зловживання своїм службовим
становищем, оскільки будь - якого
вироку суду щодо притягнення ОСОБА_3 до
кримінальної відповідальності за
привласнення грошових коштів або
зловживання службовим становищем у
особистих інтересах, суду не надано.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам, встановленим
судом.

Відповідних та належних доказів щодо
незаконності дій ОСОБА_3 щодо продажу
майна АТЗТ «Полярна зірка» та
неотримання АТЗТ «Полярна зірка»
коштів за продаж даного майна,
наявність причинно-наслідкового
зв'язку з такими діями та як наслідок
завдання позивачці шкоди суду не
надано.

Підставою для відшкодування моральної
шкоди є склад правопорушення, який
складається з чотирьох елементів, які є
обов'язковою підставою для
застосування до виниклих відносин
таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про акціонерні товариства»
акціонерне товариство не відповідає за
зобов'язаннями акціонерів, а акціонери
не відповідають за зобов'язаннями
товариства і несуть ризик збитків,
пов'язаних з діяльністю товариства,
тільки в межах належних їм акцій. До
акціонерів не можуть застосовуватися
будь-які санкції, що обмежують їх права,
у разі вчинення протиправних дій
товариством або іншими акціонерами.
Таким чином, посилання на пов`язаність
дій - відповідача - фізичної особи з
економічними результатами діяльності
підприємства без вироку суду, який
набрав силу, не можуть бути прийняті
судом як підстава для задоволення
позовних вимог, обґрунтованих
вищевказаним чином.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що правові
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 в частині відшкодування
моральної шкоди відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги в своїй
більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду
відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Виходячи з вказаної норми закону,
до компетенції суду апеляційної
інстанції не входять повноваження щодо
переоцінки доказів, досліджених судом
першої інстанції з додержанням
встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача
про неправильну оцінку досліджених
судом першої інстанції доказів є
необґрунтованими. Нових доказів, які б
давали підстави для задоволенні
позовних вимог, у дослідженні яких
судом першої інстанції було
неправомірно відмовлено або їх
неподання було зумовлено поважними
причинами, позивачем не надано.

Враховуючи наведене,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

У відповідності з вимогами ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону.

Керуючись
ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 19 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: