Справа № 462/1729/14
Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний
Провадження № 22-ц/783/7475/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи: 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката ОСОБА_3 -
представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
заочне рішення Залізничного районного
суду міста Львова від 17 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,
свого батька, про стягнення з
відповідача на її користь аліментів на
її утримання в розмірі 1/4 частки від
його заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму.

Позовін вимоги обгрунтовувалися тим,
що вона навчається у Львівському
національному університеті ім.
І.Франка на денній формі навчання,
однак відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по її утриманню і коштів на
її утримання взагалі не надає.

Оскаржуваним заочним рішенням позов
задоволено частково та ухвалено
стягувати з відповідача на користь
позивачки аліменти в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 07.03.2014 року до
завершення нею навчання 30.06.2017 року.
Вирішено питання судових витрат (а.с.
48-49).

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 28 жовтня 2014 року відповідачу
ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні його
заяви про перегляд вище згаданого
заочного рішення і він це рішення
оскаржив в загальному порядку (а.с. 60-61;
73-74).

Апелянт просить рішення суду змінити
та зменшити розмір аліментів до
мінімального розміру, передбаченого
ст. 182 СК України, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, та на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вважає, що судом не було враховано
особу відповідача і його матеріальний
стан (а.с. 75-76).

Апелянт і його представник, адвокат
ОСОБА_6, будучи своєчасно (08 і 09 грудня
2014 року) належним чином повідомленими
про час і місце апеляційного розгляду
справи (а.с. 88, 89), в судове засідання не
з'явилися.

При цьому апелянт подав до суду заяву
про відкладення розгляду справи,
покликаючись на те, що він 22.12.2014 року
буде перебувати у відрядженні, однак
без долучення до цієї заяви будь-яких
доказів про таке відрядження.

За вище наведених обставин колегія
суддів не знаходить підстав для
відкладення апеляційного розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони представника
позивачки, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 199 СК України встановлено, що у
випадку, коли повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення 23 років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу
(ч.1) і що право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка, син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання (ч.3).

Апелянтом на спростування висновків
оскаржуваного рішення не подано до
суду будь-яких доказів, які б свідчили
про те, що за його станом здоров'я та
матеріального становища присуджений
судом до стягнення з нього розмір
аліментів є таким, що не відповідає
фактичним обставинам справи. Так само,
як не було подано до суду будь-яких
доказів про наявність у апелянта на
утриманні інших осіб, яких він за
законом зобов'язаний утримувати, та
доказів про наявність інших обставин,
що мають істотне значення при
визначенні розміру аліментів.

Матеріалами справи стверджеється, що
позивачка навчається на денній формі
навчання ВУЗу (а.с. 5).

Станом на час розгляду даної справи
судом першої інстанції прожитковий
мінімум на працездатну особу становив 1
218 грн.

Відповідно, 30 відсотків від цього
прожиткового мінімуму становить 365 грн.
40 коп., що незначно менше від
присуджених до стягнення аліментів у
розмірі 500 грн.

За вище наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення по справі з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому приходить
до висновку про те, що підстави для
зменшення розміру аліментів,
присудженого до стягнення цим
рішенням, відсутні і апеляційну скаргу
на нього, яка не спростовує висновків
рішення суду, слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити
та залишити заочне рішення
Залізничного районного суду міста
Львова від 17 червня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: