УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у
справі

18 листопада 2014 року суддя
Личаківського районного суду м. Львова
Леньо С. І., вивчивши матеріали позовної
заяви ОСОБА_1 до Державної митної
служби України, Львівської митниці,
третя особа Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення з останніх
матеріальної шкоди в розмірі 46 568 грн.
та моральної шкоди в розмірі 70 000 грн.

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що
слід відмовити у відкритті провадження
у справі виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження, якщо заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Як вбачається зі змісту заявлених
вимог, незважаючи на те, що позивач
вважає спричинену шкоду в розмірі 46 568
грн. матеріальною, яка завдана
внаслідок бездіяльності відповідачів,
по своїй суті, це вимога про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р. в
частині поновлення позивача на
публічній службі - на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 4 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці.

Збитками в цивільному праві, що
ототожнюється поняттям матеріальної
шкоди, відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК
України, прийнято вважати втрати, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного
права, тобто реальні збитки та доходи,
які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене - тобто упущена вигода.
Вказана правова норма носить
імперативний характер, і обширному
тлумаченню не підлягає. Лише визначені
в ній втрати можна називати збитками.
Будь-яка інша шкода, відповідно до
актів цивільного законодавства під
поняття збитки не підпадає і
ототожнення позивачем поняття
матеріальної шкоди з поняттям оплати
середнього заробітку при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі державного службовця є
невірним.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Відповідно до роз'яснень ВАС України,
висвітлених в п. 27 Постанови № 8 від
20.05.2013р. «Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів», позовна
вимога публічних службовців про
стягнення заробітної плати (грошового
утримання) за час вимушеного прогулу у
зв'язку з незаконним звільненням, у
тому числі в разі, коли її заявлено
окремо від вимоги про поновлення на
роботі, підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки стосується проходження
особою публічної служби.

За таких обставин, вважаю, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, і тому, у відкритті
провадження слід відмовити.

При цьому, не може бути відкрито
провадження також і в частині
стягнення моральної шкоди.

За правилами ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Оскільки вимога про відшкодування
моральної шкоди заявлена разом з
вимогою про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання судового
рішення про поновлення на роботі, яка в
розумінні п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України та
відповідно до роз'яснень, наведених в п.
27 згаданої вище Постанови є вимогою
публічно-правового характеру, вона не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. Отже в цій частині позову,
як і в цілому, у відкритті провадження
слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст. 122
ч. 2 п. 1 ЦПК України, ст. 17, 21 КАС України,
-

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за його позовом до
Державної митної служби України,
Львівської митниці, третя особа Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст.
ст.294,296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.