АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 597/721/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Дудяк С.В. Провадження №
22-ц/789/971/14 Доповідач - Бахметова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Ткач О. І., Гірський Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Заліщицького районного суду
від 18 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної допомоги на повнолітню
дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася
з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 та
просила суд стягнути з відповідача на
її користь матеріальну допомогу у
розмірі 6 323 грн., що включає в себе 1/2
коштів, сплачених за навчання у вищому
навчальному закладі за 2013-2014 роки, 1/2
витрат, сплачених за навчання на курсах
масажу, косметології, візажу протягом
2013 2014 років, 1/2 частку вартості
ноутбука та мобільного телефона,
посилаючись на те, що вона продовжує
навчання у вищому учбовому закладі на
платній формі навчання та не має
можливості самостійно вносити оплату
за навчання і утримувати себе сама.

Рішенням Заліщицького районного суду
від 18 липня 2014 року позов задоволено
частково:

стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, 2350 грн. вартості витрат по
оплаті за навчання в Чернівецькому
медичному коледжі Буковинського
державного медичного університету
Міністерства охорони здоров'я України
1-го рівня акредитації за спеціальністю
акушерська справа за 2013/2014 навчальний
рік та 243, 60 грн. судового збору, а всього
2593 грн. 60 коп. в користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Устечко,
Заліщицького району Тернопільської
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2;

в решті позову відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду в
частині задоволених вимог ОСОБА_1 про
стягнення з нього половини вартості
витрат по оплаті за навчання та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні цих вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
першої інстанції не врахував того, що
він, починаючи з 13.05.2013 року, згідно
рішення суду сплачує аліменти на
утримання позивачки у розмірі 400 грн.
щомісячно. Крім цього, щомісячно він
сплачує аліменти на утримання
неповнолітнього сина. Враховуючи те, що
його посадовий оклад складає лише 1915
грн., у нього немає можливості
оплачувати половину витрат доньки на
навчання у вищому навчальному закладі.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не погоджується з
доводами апеляційної скарги, вважає, що
рішення суду першої інстанції є
законним, відповідає матеріалам
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов в частині
стягнення додаткових витрат,
пов'язаних із оплатою навчання у вищому
навчальному закладі, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
продовжує навчання у вищому
навчальному закладі на денній платній
формі навчання та потребує
матеріальної допомоги, а доходи
відповідача свідчать про те, що
останній може надати матеріальну
допомогу своїй повнолітній дочці у
вигляді оплати 1/2 вартості навчання.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції у вищевказаній частині не
відповідає.

Згідно вимог ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати таку
матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є студенткою
третього курсу денної платної форми
навчання Чернівецького медичного
коледжу Буковинського державного
медичного університету за
спеціальністю "акушерська справа" (а.с.
7).

Згідно довідки Чернівецького
медичного коледжу Буковинського
державного медичного університету від
27.05.2014 року №317/01,3 плата за навчання за
2013/2014 навчальний рік на вказаній
спеціальності становить 7286 грн.(а.с.8).

Починаючи із 27.05.2013 року відповідач
сплачує аліменти на утримання ОСОБА_1 у
розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення
нею 23-річного віку або припинення
навчання (рішення Заліщицького
районного суду від 27 травня 2013 року).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працює на посаді підсобного
робітника у ПП "Тіміртан" із посадовим
окладом 1915 грн. Після обов'язкових
відрахувань із заробітної плати,
включаючи стягнення аліментів на
підставі виконавчого листа, дохід
ОСОБА_2 складає 660 грн (а.с.29).

Крім цього, на даний час ОСОБА_2
перебуває у кредитних правовідносинах
із КС "Самопоміч" за кредитним
договором від 18.07.2013 року №14779 на суму
3500 грн. строком на 12 місяців. Щомісячні
платежі ОСОБА_2 із повернення кредиту
та сплати процентів складають 291 грн. -
основна сума та 133,48 грн. - проценти
(а.с.30-31).

Виходячи з вищенаведеного та приймаючи
до уваги матеріальне становище, в якому
зараз перебуває відповідач, факт
сплати ним аліментів щомісячно на
утримання повнолітньої дочки, яка
продовжує навчання та неповнолітнього
сина, колегія суддів вважає, що рішення
суду слід скасувати та відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині стягнення 1/2 вартості витрат по
оплаті за навчання.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заліщицького районного суду
від 18 липня 2014 року скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат по
оплаті за навчання з ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних на
протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Х. Бахметова