Справа № 456/4437/14-ц
Провадження № 2-о/456/140/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Яніва
Н. М.

при секретарі
Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
Комісія з питань поновлення прав
реабілітованих та соціального захисту
жертв політичних репресій про визнання
особи такою, що необґрунтовано піддана
покаранню позасудовим органом,-

В С Т А
Н О В И В :

Заявник звернувся з заявою до суду про
визнання особи такою, що
необґрунтовано піддана покаранню
позасудовим органом і такою, що
реабілітована відповідно до ст. 1 ЗУ
«Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні».

В обґрунтування заявлених вимог,
покликається на те, що він народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.04.1951 року за рішенням
особливої наради при МДБ СРСР його
разом з сім»єю (мати, батько, брат) було
заслано на спецпоселення з
конфіскацією майна до Красноярського
краю, звільнений з спецпоселення 05.06.1958
року (сім»я померла). Його було
реабілітовано за ст. 3 ЗУ «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні», проте він вважає
себе особою, яка підлягає реабілітації
на підставі ст. 1 вищевказаного Закону,
у зв'язку із тим, що він і його сім'я були
репресовані не за рішенням органів
державної влади і управління, а за
постановою Особливої наради при МДБ
СРСР, яка є позасудовим органом. Крім
цього, зазначає, що зміна підстав для
реабілітації має для нього значення,
оскільки особи, які реабілітовані на
підставі ст. 1 вказаного Закону, більш
соціально захищені у порівнянні з
особами, яких реабілітовано на
підставі ст. 3 Закону. Крім того він є
пенсіонером, і згідно ст. 6 цього Закону,
має право на зниження оплати житлової
площі та комунальних послуг на 50% в
межах норм передбачених чинним
законодавством. Також він є інваліди ІІ
групи та потребує постійного
лікування. У зв'язку з чим просить
заяву задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні заявник та його
представник заявлені вимоги
підтримали повністю, послалися на
обставини, викладені в заяві, просять
їх задоволити.

Представник зацікавленої особи
Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих та соціального захисту
жертв політичних репресій у судове
засідання не з»явився, хоча судом були
належним чином повідомлені про час та
місце слухання справи. Про причини
неявки суд не повідомили.

Заслухавши заявника, представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до переконання, що заява
підставна і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 08 квітня 1951 р.
ОСОБА_1 разом із батьками та братом за
рішенням Особливої наради при МДБ СРСР
було заслано до Красноярського краю
для спецпоселення з конфіскацією
майна, що стверджується архівною
довідкою за № 4/5 - 13369-Л від 03.11.1994р.,
виданою ГУМВСУ у Львівській області.
Звільнений з спецпоселення 5 червня 1958
р. на підставі ЗУ «Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні»
та згодом реабілітований за ст. 3 цього
Закону ( а.с. 3.).

Стаття 3 ЗУ „Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні"
регламентує реабілітацію громадян,
засланих і висланих з постійного місця
проживання та позбавлення майна за
рішенням органів державної влади і
управління з політичних, соціальних,
національних, релігійних та інших
мотивів під приводом боротьби з
куркульством, противниками
колективізації, так званими
бандопособниками та їх сім "ями.

Стаття 1 даного Закону передбачає
реабілітацію осіб, які з політичних
мотивів були необгрунтовано
засудженні судами або піддані
репресіям позасудовими органами, в
тому числі «двійками, трійками»,
особливими нарадами і в будь-якому
позасудовому порядку.

У п.4 Постанови ВР України „Про
тлумачення ЗУ „Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні" від
24.12.1993 року зазначено, що застосування
(піддання) репресій /ст.1/ оголошення
вироку, ухвали /постанови/ судом першої
інстанції або рішення /постанови/
позасудовим органом про застосування
кримінального покарання, відправлення
у заслання та вислання без пред'явлення
обвинувачення у конкретному злочині.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 та його сім'я були
репресовані не за рішенням органів
державної влади і управління, а за
постановою Особливої наради при МДБ
СРСР, яка є позасудовим органом, тому
заявник підлягає реабілітації на
підставі ст.1, а не ст. 3 ЗУ «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні», тому заява
підлягає задоволенню.

Встановлення даного факту має для
заявника юридичне значення, оскільки в
майбутньому залежить виникнення, зміна
або припинення його особистих чи
майнових прав.

Керуючись ст. 1, 3, 7 ЗУ «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні», Постановою
Верховної Ради України «Про тлумачення
Закону України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні», ст. ст.
209, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И
Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт, яким визнати ОСОБА_1
особою, яку необґрунтовано піддано
покаранню позасудовим органом і такою,
що реабілітована відповідно до ст. 1
Закону України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні».

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів