Справа № 212/2-2067/11
Провадження № 2/127/3813/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі : головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відкритого акціонерного товариства
Ощадний банк України Вінницьке обласне
управління, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору приватного нотаріуса
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору іпотеки та визнання недійсним
пунктів кредитного договору, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_5, відкритого акціонерного
товариства Ощадний банк України
Вінницьке обласне управління, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
приватний нотаріус Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання недійсним договору
іпотеки та визнання права власності.
Позов мотивовано тим, що 03.07.1982року
позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5
Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.07.2007 року шлюб між ними
розірвано. За час шлюбу сторони
придбали квартиру АДРЕСА_1. 24.12.2002 року
позивач виїхала за кордон і в Україну
приїжджала на короткий термін, перший
раз 20.03.2009 року. В лютому 2011 року позивач
довідалась, що ОСОБА_5 у 2007 році уклав
кредитний договір з Вінницьким
обласним управлінням відкритого
акціонерного товариства Ощадний банк
України на суму 460 000гривень. На
виконання забезпечення кредитного
договору був укладений договір застави
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1. Оскільки квартира була
придбана під час шлюбу і відповідно
належить позивачу та відповідачу на
праві спільної сумісної власності,
вважає що договір застави порушує
право позивач. Письмової згоди позивач
щодо укладення договорів не надавала.
Просить визнати кредитно - заставний
договір від 2007 року укладений між
ОСОБА_5 та Вінницьким обласним
управлінням відкритого акціонерного
товариства Ощадний банк України на
суму 460 000грн. недійсним в частині
передачі в заставу квартир АДРЕСА_1 і
скасувати реєстрацію предмету застави
та визнати за ОСОБА_1 право власності на
? частку квартири АДРЕСА_1.

06.06.2011 року позивач надала суду
заяву про уточнення позовних вимог,
згідно яких просила визнати іпотечний
договір від 13.08.2007 року укладений між
відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» в
особі начальника філії Вінницького
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України» Крутенка Л.М. та
ОСОБА_5 посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №2411,
недійсним в частині передачі в іпотеку
квартири АДРЕСА_1. Скасувати заборону
відчуження квартири АДРЕСА_1
зареєстровану за реєстром №2412/17.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 (Т.№1а.с.40).

Ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 13.03.2014 року
до участі в справі в якості
правонаступників відповідача залучено
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (Т.№1а.с.121).

15.09.2014 року позивач змінила та
уточнила позовні вимоги, згідно яких
просила визнати іпотечний договір від
13.08.2007 року недійсним, скасувати
заборону відчуження квартир АДРЕСА_1
зареєстровану за реєстровим №2412/17 та
визнати недійсними п.п. 1.4.2 та 2.1
кредитного договору від 10.08.2007 року №5815
укладеного між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_5 (Т.№2а.с.56-57).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 25.09.2014 року
позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання
права власності на ? частку квартири
залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали за обставин викладених в
позові, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав, не заперечив
щодо задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не
визнала, просила в задоволені позову
відмовити, посилаючись на пропущений
строк позовної давності.

Представник відповідача ВАТ
Ощадний банк України Вінницьке обласне
управління - Сілагін Ю.Г. в судовому
засіданні при винесені рішення
покладається на розсуд суду.

Третя особа в судовому засіданні
при винесені рішення покладається на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позову, з
наступних підстав.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно
договору № 2124 від 20.07.1992року ОСОБА_5 є
власником квартири АДРЕСА_1 (Т.№1а.с.6).

Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу 03.07.1982 року зареєстрували шлюб
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, актовий запис №1346
(Т.№2а.с.27).

На підставі рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 12.07.2007
року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1
зареєстрований 03.07.1982 року розірвано
(Т.№1а.с.7).

Згідно свідоцтва про розірвання
шлюбу виданого 28.05.2008 року шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (Т.№1а.с.8).

10.08.2007 року укладено кредитний
договір № 5815 між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_5, згідно
умов якого останній отримав грошові
кошти в сумі 360000грн., зі сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 15,5% річних, строком до 10.08.2017
року (Т.№1а.с.46-49).

Відповідно до іпотечного
договору від 13.08.2007 року укладеного між
ВАТ «Державний ощадний банк України» в
особі начальника філії Вінницького
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України» Крутенка Л.М. та
ОСОБА_5, останній передав в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
(Т.№1а.с.25-28).

З заяви ОСОБА_5 на ім'я приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 13.08.2007
року вбачається, що ОСОБА_5 на момент
придбання 20.07.1992 року квартири АДРЕСА_1
в шлюбі не перебував та до даного часу
не перебуває, вказана квартира
перебуває в його особистій приватній
власності, будь - яких прав, щодо неї в
інших осіб та права користування
малолітніми та неповнолітніми особами
немає (Т.№1а.с.173).

Згідно довідки управління міського
господарства виконкому ЖЕК №1 від
22.05.2008 року № 1166 ОСОБА_1 проживає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
(Т.№1а.с.44).

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК №1» від
22.05.2008 року № 1165 в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_9 (Т.№1а.с.45).

Згідно свідоцтва про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, актовий
запис №1789 (Т.№1а.с.57).

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 20.08.2014 року за ОСОБА_1
визнано право власності на ? частку у
спільному майні подружжя квартири
АДРЕСА_1 (Т.№2а.с.58-59).

Згідно ст. 22 КЗпШС майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Аналогічна норма закріплена в ст.
60 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, що
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у
спільній власності, може бути передане
у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено,
що для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
іпотеку" іпотечний договір укладається
між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового (ч.2 ст. 65 СК
України).

За змістом ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1ст.261 ЦК України).

З викладеного вбачається, що посилання
представника відповідача на
застосування строку позовної давності,
в судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження та спростовуються
матеріалами справи, оскільки про
порушення свого права позивач
дізналась в 2011 року та одразу
звернулась до суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 при передачі
квартири АДРЕСА_1 в іпотеку, приховав
той факт, що дана квартира набута під
час шлюбу з ОСОБА_1, а тому є спільною
сумісною власністю подружжя з підстав,
передбачених ч.1 ст. 60 СК України та те,
що ОСОБА_1 згоди на передачу квартири в
іпотеку не надавала, суд приходить до
висновку про визнання недійсним
договір іпотеки від 13.08.2007 року,
укладений між відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» в особі начальника філії
Вінницького обласного управління ВАТ
«Державний ощадний банк України»
Крутенка Л.М. та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 2411 та
необхідності скасування заборони
відчуження даної квартири.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Враховуючи викладену норму
законодавству, суд приходить до
висновку, що позовна вимога про
визнання недійсним п. 1.4.2 та 2.1
кредитного договору від 10.08.2007 року не
підлягає до задоволення, оскільки дані
пункти не зачіпають права та інтереси
позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за
необхідне стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача
судові витрати в розмірі 1820грн., з яких
1700 грн. - судовий збір, 120 грн. витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи, оскільки позов був
поданий до вступу в дію ЗУ «Про судовий
збір».

Враховуючи вище викладене, згідно ст.
ст. 60, 65 СК України, ст. ст. 15, 257, 261, 369, 578
ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 61, 88, 209,
212, 213- 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір іпотеки від
13.08.2007 року, укладений між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» в особі
начальника філії Вінницького
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України» Крутенка Л.М. та
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 2411.

Скасувати заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 зареєстровану за
реєстровим №2412/17.

В задоволенні позовної вимоги про
визнання недійсним пунктів 1.4.2 та 2.1
кредитного договору від 10.08.2007 року №
5815укладеного між ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
начальника філії Вінницького
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України» Крутенка Л.М. та
ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, відкритого акціонерного
товариства Ощадний банк України
Вінницьке обласне управління на
користь ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 1820 гривень, з яких: 1700гривень-
судовий збір, 120 гривень - витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: