Справа №: 398/3954/14-цУХВАЛА
"25" червня 2014 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Петрова О.Ф., перевіривши дотримання вимог ст.ст. 95-100, 107-117 ЦПК України за заявою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, -
ВСТАНОВИВ:
Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення на суму 5143 грн. 17 коп. станом на 1 червня 2014 року.
Відповідно до ст.ст. 95, 96 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 р. Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).
З особового рахунку боржника вбачається, що наявна заборгованість за період, що виходить за межі позовної давності. Так, в розрахунку заборгованості вказаний вихідний борг 2791 грн. 36 коп. станом на 1 січня 2011 року.
Таким чином, вказана в заяві сума до стягнення не є безспірною, оскільки існує спір про право.
При розгляді справи в позовному провадженні боржник має право ставити питання про застосування позовної давності.
Відповідно до вимог ст.ст. 100, 101 ЦПК України суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із наданих до суду документів вбачається спір про право.
Викладені обставини є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.
За змістом ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. В разі предявлення стягувачем позову в порядку позовного провадження до боржника сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 95-100, 107-117, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

Відмовити у прийнятті заяви Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення на суму 5143 грн. 17 коп. станом на 1 червня 2014 року .
Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 5 - денного строку з часу отримання її копії.
Суддя