Справа № 638/866/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживачів, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом
до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування
неустойки у розмірі 1% від вартості
товару за кожен день затримки
виконання вимог про надання
аналогічного товару, неустойки у
розмірі 1% від вартості товару за кожен
день затримки усунення недоліків понад
встановленого строку та моральної
шкоди, посилаючись на наступне. Крім
того, йому протиправними діями
відповідача завдано моральну шкоду у
розмірі 40 000 грн.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав у повному обсязі та просив
його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заперечення, у яких
проти задоволення позову заперечував,
вказуючи на те, що їм як належним
продавцем було зроблено все можливе,
щоб покупець ОСОБА_1 мав справний товар
та можливість ним користуватися, а
також щоб сервісне обслуговування
відбувалось саме в узгоджені з
покупцем строки. Позивачем не доведено
суду щодо завдання матеріальної шкоди
у розмірі 8000 грн.

Всебічно з'ясувавши обставини справи,
вивчивши її матеріали, допитавши
позивача, дослідивши надані у справі
докази у сукупності, суд дійшов до
висновку, що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню на підставі
встановлених фактичних обставин
справи та відповідних їм
правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

18 травня 2013 року ОСОБА_1 придбав
мобільний телефон «GigabyteGSmart GS202+White» в
інтернет магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_1 (ФОП ОСОБА_2). Факт
придбання товару позивачем
підтверджується товарним чеком №962904
від 18 травня 2013 року.

04 червня 2013 року ОСОБА_1 було повернуто
мобільний телефон до інтернет магазину
для сервісної діагностики, йому було
видано квитанцію №Кв-0006495.

У цей день ОСОБА_1 написав заяву з
вимогою видачі аналогічного товару на
строк сервісного обслуговування, на що
йому було відмовлено.

Відповідно квитанції №Кв-0006495 ОСОБА_1
було повернуто мобільний телефон з
сервісної діагностики 06 листопада 2013
року.

Відповідно ч.1 ст.8 Закону України «Про
захист прав споживачів» у разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк.

На підставі ч.9 ст.8 Закону України «Про
захист прав споживачів» на письмову
вимогу споживача на час ремонту йому
надається (з доставкою) товар
аналогічної марки (моделі, артикулу,
модифікації) незалежно від моделі. Для
цього продавець, виробник
(підприємство, що задовольняє вимоги
споживача, встановлені частиною першою
цієї статті) зобов'язані створювати
(мати) обмінний фонд товарів. Перелік
таких товарів визначається Кабінетом
Міністрів України. За кожний день
затримки виконання вимоги про надання
товару аналогічної марки (моделі,
артикулу, модифікації) та за кожний
день затримки усунення недоліків понад
установлений строк (чотирнадцять днів)
споживачеві виплачується неустойка
відповідно в розмірі одного відсотка
вартості товару.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12.04.1996
року (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 року) «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
споживачеві, який звернувся із заявою
про безоплатне усунення недоліків
товару, на його вимогу надається (з
доставкою) на час ремонту аналогічний
товар (але без урахування моделі).
Перелік таких товарів наведено в
додатку N 2 до постанови Кабінету
Міністрів України від 19 березня 1994 р. N
172 ( 172-94-п ). За кожний день затримки
виконання вимоги про надання в
користування на час ремонту
зазначеного у згаданому переліку
товару та за кожний день затримки
усунення недоліків понад
чотирнадцятиденний або встановлений
за домовленістю сторін строк
споживачеві сплачується неустойка в
розмірі одного відсотка вартості
товару на час пред'явлення вимоги, а в
разі зниження ціни - виходячи з
вартості товару на час купівлі.

Суд не приймає доводів відповідача в
тієї частині, що згідно даних
авторізованого сервісного центру
товар був готовий до видачі позивачу 01
липня 2013 року та строк виконання
сервісного обслуговування не порушено.
Так, відповідно довідки про
проходження гарантійних ремонтів №553466
прийстрій був виданий з ремонту 01 липня
2013 року, а сама довідка датована вже 12
липня 2013 року. Посилання відповідача
на неможливість зв'язатися з ОСОБА_1 до
06 листопада 2013 року у зв'язку з
відсутністю його даних, спростовується
квітанцією на отримання товару на
сервісне обслуговування від 04 травня
2013 року, де було вказано адресу ОСОБА_1
та номер його мобільного телефону.

Таким чином, підлягає відшкодуванню на
користь позивача неустойка у розмірі 1%
від вартості товару за кожен день
затримки усунення недоліків понад
встановленого строку у сумі 909,35 грн., а
також неустойка у розмірі 1% від
вартості товару за кожен день затримки
виконання вимог про надання
аналогічного товару у сумі 2154,46 грн.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявністю її
вини.

Поняття моральної шкоди визначено у ч.2
ст. 23 ЦК України, відповідно до якої
моральна шкода полягає: · у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

· у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

· у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року із змінами та доповненнями від
25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб. Також згідно цієї Постанови
Пленуму обов'язок доказування факту
спричинення моральної шкоди лежить на
позивачі.

На підставі абз. 2 ст. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року із змінами та доповненнями
від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього і її заподіянні.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Враховуючи викладене, суд стягує з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду у зв'язку із завданням
матеріальної шкоди неправомірними
діям відповідача, характеру, обсягу та
тривалості спричиненої моральної
шкоди, у розмірі 1000 грн. В іншій
частині в задоволенні позовних вимог
суд відмовляє за їх недоведеністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 11, 209, 212-215, 223, 228, 233, 294-296 ЦПК
України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №5 від 12.04.1996 року із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 (-98 ) від
25.05.98 року) «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів», Постановою Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року із змінами та доповненнями від
25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2154,46 грн. (дві
тисячі сто п'ятдесят чотири) грн. 46 коп.
в рахунок стягнення неустойки у
розмірі 1% від вартості товару за кожен
день затримки виконання вимог про
надання аналогічного товару.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 909,35 грн.
(дев'ятсот дев'ять) грн. 35 коп. в рахунок
стягнення неустойки у розмірі 1% від
вартості товару за кожен день затримки
усунення недоліків понад
встановленого строку.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн. (одна
тисячі) грн. в рахунок спричиненої
моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя