АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/1818/14-ц 22-ц/774/2158/К/14
Справа № 212/1818/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2158/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участі - представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 серпня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи - ОСОБА_6, Українська
страхова компанія "Гарант-АВТО", про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь 251000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди
завданої смертю батька внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначила, що 24 серпня 2007 року
приблизно о 04.55 год. на 60 кілометрі
автодороги Херсон-Сімферополь стялась
ДТП. За участі водія транспортного
засобу "КАМАЗ" д.н.з.НОМЕР_1 з причепом
"ГКБ-8527" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням В.І.
та водія транспортного засобу
"Мерседес-Спринтер" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6

В результаті ДТП пасажир ОСОБА_7
отримав тілесні ушкодження у вигляді:
травми голови, тулуба та кінцівок, яка
супроводжувалась множинними
переломами кісток тулуба та кінцівок,
ускладнюючим розвитком шоку, які
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень і перебувають прямому
причинному зв'язку з настанням смерті,
яка сталась 29 серпня 2007 року.

Вироком Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 19.08.2013 року
ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні
злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України.

В ході розгляду кримінальної справи
було встановлено, що водій ОСОБА_6 був
найманим працівником приватного
підприємця і власника транспортного
засобу "Мерседес-Спринтер" д.н.з. НОМЕР_3
- ОСОБА_5, який згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК
України несе відповідальність за шкоду
завдану його працівником.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 серпня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
заподіяну моральну шкоду в розмірі
15000,00 грн., а також на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, поставила питання
про зміну оскаржуваного рішення в
частині розміру стягнутої моральної
шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначила, що судом першої
інстанції не в повному обсязі
враховано її страждань внаслідок
смерті батька та вимушених змін в її
житті та житті її дітей, яким померлий
доводився рідним дідусем. Вважає
доведеним та обґрунтованим розмір
визначеної нею суми, яка підлягає
стягненню з відповідача в рахунок
відшкодування завданої їй моральної
шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості і разом
з тим. дійшов висновку, що сума
визначена позивачем для відшкодування
моральної шкоди є завищеною.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду в повному обсязі
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи вироком
Центрально-Міського районного суду
міста Кривого Рогу від 19 серпня 2013 року
ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.286 КК України та
призначено покарання у вигляді семи
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами на строк три роки, ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року згідно
до якої вирок Центрально-міського
районного суду міста Кривого Рогу був
змінений в частині призначення
покарання засудженого ОСОБА_6
призначено покарання у вигляді п'яти
років позбавлення волі, з
випробуванням в порядку ст. 75 КК
України на 3 роки, яка набрала законної
сили, та іншими документами долученими
до справи.

Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено підстави звільнення від
доказування, а саме якщо вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно Постанови Пленуму ВС України № 4
від 31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" та до ч.2 ст.1187 ЦК
України відповідальність за
спричинення моральної шкоди,
заподіяної працівником під час
виконання трудових обов'язків, несе
організація з якою цей працівник
перебував у трудових відносинах.

Тож, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що знайшов своє доказове
підтвердження той факт, що в момент
коли сталася дорожньо-транспортна
пригода з участю водія автомобіля
"КамАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1
з причепом "ГКБ-8527" державний номерний
знак НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_9 і
водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_6 в
результаті якої загинув батько
позивачки ОСОБА_10, водій ОСОБА_6,
знаходився в трудових відносинах з
відповідачем ОСОБА_5 та виконував
трудові обов'язки, а тому обов'язок по
відшкодуванню спричиненої шкоди несе
роботодавець.

Проте колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції щодо суми, яка підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю батька позивачки
внаслідок ДТП.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди,
суд першої інстанції не взяв до уваги
роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
(з подальшими змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану
тощо.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції є заниженим.

Беручи до уваги конкретні обставини
справи, характер отриманих позивачем
втрат, обсяг фізичних та моральних
страждань, їх інтенсивність та довго
тривалість, неможливість відновлення
попереднього стану, істотність
вимушених змін в її життєвих стосунках,
наслідків, що наступили, колегія суддів
вважає, що належною компенсацією
отриманої позивачем моральної шкоди є
сума 50000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 серпня 2014 року -
скасувати та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в
рахунок відшкодування заподіяної
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
злочином 50000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави
судовий збір в розмірі 121,80 грн. за
розгляд справи в апеляційному суді та
243,60 за розгляд справи в суді першої
інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: