Справа №
Провадження № 2/185/35/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючий - суддя Боженко Л. В.,

секретар - Полуциган О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відновлення межі, та зустрічному
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою,
суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася через суд із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що вона є власником
земельної ділянки, площею 1 000 м2, що
розташована по АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки від 11.10.2002 року. По сусідству по
АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 Вона
самовільно перемістила межу, що
поділяє їхні земельні ділянки, більше
ніж на 5 метрів в глиб її території.
Актом №16 від 30.06.2011 року комісією
виконкому були відновлені межі
земельної ділянки. Але на теперішній
час відповідач знову самовільно
перемістила межу в глиб території. В
зв'язку з цім вона вимушена звернутися
через суд з цім позовом. Просить
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідності з даними земельно -
кадастрової документації.

З зустрічним позовом звернулась ОСОБА_2
до ОСОБА_1, в якому вказує, що на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 25.05.2001 року вона володіє
земельною ділянкою що розташована по
АДРЕСА_2. На початку 2011 року ОСОБА_1
самовільно захопила частину належної
її на праві власності земельної
ділянки та зменшила її ширину до 22
метрів. Після неодноразових вимог до
ОСОБА_1 залишити частину її земельної
ділянки та надати можливість
використовувати за призначенням
земельну ділянку, вона зверталась до
Павлоградської міської ради. Після
чого 30.06.2011 року по її проханню прибула
комісія, яка здійснила перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства. За результатами
перевірки був складений акт №16 від
30.06.2011 року, який був затверджений
рішенням 10 сесії У1 скликання від
02.08.2011року. Як вказує позивач комісією
був встановлений самовільний захват
частини її земельної ділянки
відповідачем ОСОБА_1, внаслідок чого
ширина її земельної ділянки
скоротилася на 3 метра. Більш того
вказує, що ОСОБА_1 замість того, щоб
виконати рішення сесії, яким
затверджений акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, на
протязі останніх двох років чинить
перешкоди у користуванні частиною
належної неї земельної ділянки шляхом
самовільного захвату. Тому просить
усунути перешкоди у користуванні
частиною приватної земельної ділянки,
які чинить ОСОБА_1 шляхом самовільного
захоплення, зобов'язавши її покинути
частину захопленої нею земельної
ділянки, відновивши її право на
використання ширини земельної ділянки
згідно державного акту з 22 до 25 метрів.
Також просить стягнути на її користь у
рахунок відшкодування моральної шкоди
кошти в сумі 5 000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позовні
вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник не
визнали позовні вимоги, просили
відмовити. Позивачем ОСОБА_2 був
уточнений в судовому засіданні
зустрічний позов. Вона відмовилась від
стягнення з ОСОБА_1 на її користь
моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник не
визнали зустрічний позов.

Суд, заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та дослідив докази в межах
заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, дійшов до висновку про
наявність підстав про відмову в
задоволенні первісного та зустрічного
позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року №7 згідно зі ст. 158 ЗК, суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 11.10.2002 року
позивач ОСОБА_1 набула у власність
земельну ділянку, площею 1000 м2, що
розташована по АДРЕСА_1. (а.с.5).
Відповідно державному акту на право
власності на земельну ділянку серія №
ДП № 005438 ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки площею 1000 м2 по АДРЕСА_1. (а.с.4)
ОСОБА_2 за договором дарування від
25.05.2001 року придбала земельну ділянку
що розташована по АДРЕСА_2
Дніпропетровської області. (а.с.18).
Відповідно державному акту на право
власності на земельну ділянку серія №
ДП №061379 ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 1000 м2 по АДРЕСА_2. (а.с.19).

Також в судовому засіданні
встановлено, що за заявами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 була скликана комісія у складі
начальника відділу земельно-ринкових
відносин Павлоградської міської ради,
заступника голови комісії, виконуючого
повноваження спеціаліста 1 категорії
відділу земельно-ринкових відносин
Павлоградської міської ради,секретаря
комісії, завідувача сектору відділу
Держкомзему у м. Павлоград, бригадира
КП «Павлоградське міжміське бюро
технічної інвентаризації, інженера КП
«Проектно-виробниче архітектурно -
планувальне бюро», яка здійснила
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства. За результатами
перевірки був складений акт №16 від
30.06.2011 року, який був затверджений
рішенням Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області 10 сесії У1
скликання від 02.08.2011 року. (а.с.6). Згідно
цього акту комісією було встановлено,
що фактичні розміри земельної ділянки
НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_2, не
відповідають розмірам, вказаним в
Державному акті. Довжина земельної
ділянки по АДРЕСА_2 складає 40 м, що
відповідає розмірам державного акту, а
ширина склала 22 м, а повинна складати 25
м. Розміри земельної ділянки по
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1 і
НОМЕР_2 відповідають розмірам
державного акту. В висновках комісії
вказано, що виявлено порушення меж
власника домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2
(а.с.22). В висновках комісії не вказано в
загалі яка особа скоїла порушення межі.
Таким чином комісією не встановлено
самовільний захват частини земельної
ділянки належної ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Разом з тим,
відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Утім, сторони не виконали в повному
обсязі обов'язок доказування, в
порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не
надали суду доказів на підтвердження
тих обставини, на які вона посилаються
як на підставу своїх вимог.

Таким чином в судовому засіданні по
позову ОСОБА_1 не встановлено взагалі,
що мало місце порушення з боку ОСОБА_2
межі (самовільне переміщення). Більш
того згідно акту комісії, яка виїжджала
на місто і робила заміри не виявлені
порушення розмірів земельної ділянки
належної ОСОБА_1 Земельна ділянка по
АДРЕСА_1-ОСОБА_1, відповідає розмірам
державного акту.

Комісією встановлена невідповідність
ширини земельної ділянки, розмірам
вказаними в державному акту, яка
належіть ОСОБА_2, але ні в висновку
комісії ні в судовому засіданні не
надано суду доказів стосовно того, що
це сталося внаслідок дій ОСОБА_1

Тому в судовому засіданні не знайшло
підтвердження обставин, на які
посилаються сторони, а тому в
задоволенні первісного та зустрічного
позовів слід відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
позивачів.

Керуючись ст.ст.10, 15, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК
України , суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відновлення межі, яка
поділяє земельні ділянки по АДРЕСА_1 та
по АДРЕСА_2 у відповідності з даними
земельно - кадастрової документації,
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкоди у користуванні частиною
приватної земельної ділянки, які
чинить ОСОБА_1 шляхом самовільного
захоплення, зобов'язавши її покинути
частину захопленої нею земельної
ділянки, відновивши її право на
використання ширини земельної ділянки
згідно державного акту з 22 до 25 метрів,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя :
Л. В. Боженко