Головуючий суду 1 інстанції - Резнік
Доповідач - Коротенко Є.В.
Провадження № 22ц/782/602/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Гаврилюка В.К., Коновалової
В.А.,

при секретарі - Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м.Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 20 січня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виключення з актового запису про
народження дитини запису про
батьківство,

встановила:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20.01.2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виключення з актового запису про
народження дитини запису про
батьківство відмовлено через
необґрунтованість.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою на нього, вважає його
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, відповідно до ч.5 ст.136 СК України,
не має право оспорювати батьківство
особа, записана батьком дитини, якщо в
момент реєстрації себе батьком дитини
вона знала, що не є батьком.

Також, Пленум Верховного Суду України в
абз.4 п.11 своєї Постанови № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснив, що особа, яка в момент
реєстрації її батьком дитини знала, що
не є таким, не має права оспорювати
батьківство.

Судом встановлено, що, відповідно до
свідоцтва про народження, позивач є
батьком ОСОБА_4 (а.с.7).

При цьому ОСОБА_2 у своїй позовній заяві
та в апеляційній скарзі сам зазначає,
що в момент реєстрації його батьком
вказаної дитини він знав, що не є таким
(а.с.3-4, 27-29).

При таких обставинах, приймаючи до
уваги обставини справи, з огляду на
положення ч.5 ст.136 СК України та приписи
абз.4 п.11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про неможливість задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з
актового запису про народження дитини
запису про батьківство.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
будь-яких належних доказів на
підтвердження своїх доводів апелянт
суду не надав, тому судом першої
інстанції постановлене правильне по
суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її оголошення, однак її може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: