Справа №305/2449/13-ц
Провадження по справі 2/305/92/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.01.2014 року. Рахівський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Марусяк М.О.

при секретарі - Беднар О.О.

за участю: представника позивача -
Левчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
начальника відокремленого підрозділу
Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень" ДТГО
"Львівська залізниця" до Квасівської
сільської ради Рахівського району,
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідачів: Управління
Держземагенства у м. Рахові та
Рахівському районі про визнання
незаконним рішення Квасівської
сільської ради № 267 від 21.12.2007 року про
передачу земельної ділянки у приватну
власність визнання недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку виданого на підставі
даного рішення та свідоцтва про право
на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі начальника відокремленого
підрозділу Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень" ДТГО
"Львівська залізниця" звернулося в суд
з позовом до Квасівської сільської
ради Рахівського району, ОСОБА_2, третя
особа на стороні відповідачів:
Управління Держземагенства у м. Рахові
та Рахівському районі про визнання
незаконним рішення Квасівської
сільської ради № 267 від 21.12.2007 року про
передачу земельної ділянки у приватну
власність визнання недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку виданого на підставі
даного рішення та свідоцтва про право
на спадщину.

Позовні вимоги мотивує тим, що приватне
підприємство "Нові технології" виконує
роботи з інвентаризації земель та
виготовлення державних актів на право
постійного користування земельними
ділянками Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця". В ході
інвентаризації земель позивачу стало
відомо про те, що в адміністративних
межах Квасівської сільської ради, в
смузі відведення залізниці по ВП
"Івано-Франківська дистанція колії"
км 119 + 180 перегону Ясіня-Рахів з правої
сторони по ходу км на відстані від 24 м
до 26 м від осі колії розташована
земельна ділянка первинним власником
якої була ОСОБА_3, яка передана останній
у власність оскаржуваним рішенням
Квасівської сільської ради для
будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель та споруд №267 від 21.12.2007 року, в
той час коли ширина смуги відведення
залізниці в даному місці становить 32 м
від осі колії. Перекриття земельної
ділянки ОСОБА_2 з смугою відведення
залізниці становить від 8 м до 6 м площею
0,0157 га, що підтверджується актом від
11.08.2011 з планом - схемою накладки.
Заявлений раніше позов до ОСОБА_3
(справа №709/1963/2012) було зупинено у
зв'язку зі смертю ОСОБА_3, а в подальшому
залишено без розгляду. Листом №205 від
14.10.2013 року Квасівська сільська рада на
їхній запит повідомила, що
правонаступником ОСОБА_3 є ОСОБА_2, яким
оформлено спадкове майно, в зв'язку з
чим він є належним відповідачем у
спірних правовідносинах. Згадане вище
рішення Квасівської сільської ради є
таким, що суперечить чинному
законодавству та таким, що порушує
право залізниці на користування
наданою їй земельною ділянкою для
обслуговування залізничного полотна
та забезпечення безпеки руху, а відтак
таким, що підлягає визнанню незаконним,
оскільки згідно "Плану смуги
відведення земель лінії
Хриплин-Держкордон Львівської
залізниці ", 1975 року ширина смуги
відведення на ділянці км 119 + 180 перегону
Ясіня - Рахів з правої сторони по ходу
км становить 32 м. В той час
ділянка ОСОБА_2 починається на відстані
від 24 м до 26 м від осі колії. Відповідно
до норм законодавства, яке існувало при
облаштуванні залізничного полотна та
смуги відведення вимоги щодо
виготовлення та отримання державного
акту не передбачалося, а землі
транспорту вважалися землями
спеціального призначення, які
використовувалися на підставі
особливих положень про ці землі.
Оформлення прав органів шляхів
сполучення на землі, що закріплювалися
за ними, проводилося шляхом відведення
за схемою згідно нормативних актів,
дійсних на той час. В подальшому при
зміні законодавства та введення
інституту державних актів в Земельних
кодексах, вимоги щодо їх оформлення
поширювалися тільки на нові земельні
ділянки при їх відведенні та не
вимагалося отримання актів на існуючі
та наявні у користуванні землі. Проте,
всупереч цьому, частина земельної
ділянки смуги відведення залізниці
була передана у власність ОСОБА_3, яку
після її смерті успадкував ОСОБА_2, де
останній веде особисте господарство у
безпосередній близькості до
залізничного полотна на відстані від 24
м, в той час як згідно затвердженого
плану смуги відведення відстань від
залізничного полотна має становити від
32 м. Крім того, залізницею як
землекористувачем сплачується
земельний податок за дану земельну
ділянку. Залізниця як суміжний
користувач також не погоджувала ні
проект відведення земельної ділянки,
ні акт встановлення і узгодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі та у жодному випадку не надавала
погодження на вилучення земельної
ділянки. На підставі вищезгаданого
рішення та виданого державного акту на
право власності на дану земельну
ділянку, ОСОБА_2 успадкував право
власності на дану земельну ділянку, які
повинні бути визнані також недійсними.
На підставі наведеного просили визнати
незаконним рішення Квасівської
сільської ради № 267 від 21.12.2007 року про
передачу земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_3, площею 0,2758 га.
Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий ОСОБА_3 на підставі рішення
Квасівської сільської ради № 267 від
21.12.2007 року. Визнати недійсним
свідоцтво на право на спадщину на
земельну ділянку видане ОСОБА_2 та
стягнути з відповідачів сплачені
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача Левчук І.М. уточнив позовні
вимоги. В своїх показах зазначив, що в
процесі розгляду справи йому стало
відомо про те, що гр. ОСОБА_3 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку на підставі рішення
Квасівської сільської ради №260 від 21
грудня 2007 року. Враховуючи наведене
просив визнати незаконним рішення
Квасівської сільської ради № 260 від
21.12.2007 року про передачу земельної
ділянки у приватну власність ОСОБА_3,
площею 0,2758 га. та визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення Квасівської
сільської ради № 260 від 21.12.2007 року. В
іншій частині позовні вимоги підтримав
з підстав, наведених в позовній заяві.
Просить уточнений позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача - Квасівської
сільської ради та відповідач, ОСОБА_2 в
судове засідання повторно, не
з'явилися. При цьому останні були
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи
рекомендованими листами, що
стверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень. Про
причину своєї неявки суд не повідомили,
заперечень на позов не подавали.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - Управління
Держземагенства в м. Рахів та
Рахівському районі в судове засідання
не з'явився. Начальник управління
Дзядів Ю.Й. надав заяву, в якій зазначив,
що позивачем заявлено позов до
відповідачів, за участю неіснуючої
третьої особи - Управління
Держземагенства в м. Рахів та
Рахівському районі, однак такого
управління взагалі не існує. Наказом
Держземагенства України №443 від 21.09.2012
року було затверджено положення про
Управління Держземагенства у
Рахівському районі Закарпатської
області. Враховуючи наведене
Управління не може подавати свої
заперечення чи підтримання позовної
заяви, не може брати участь у справі.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті
3 ЦПК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернути до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом України (ч.1
ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено рішенням
Квасівської сільської ради
Рахівського району № 260 від 21 грудня 2007
року затверджено технічну
документацію із землеустрою та
передано у власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,2758 га. на території с.
Кваси, ур. Васкул, Рахівського району
для ведення особистого селянського
господарства.

На підставі даного рішення гр. ОСОБА_3
11.03.2008 року видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД №542341. Кадастровий номер
земельної ділянки :01:003:0029.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року громадянка ОСОБА_3
померла, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 16 січня 2012
року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом виданого 14 жовтня 2013 року
державним нотаріусом Рахівської ДНК -
Кицка М.М., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
являється спадкоємцем майна ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме
земельної ділянки, розміром 0,2758 га на
території с. Кваси, ур. Васкул,
Рахівського району для ведення
особистого селянського господарства,
яка належала померлій ОСОБА_3 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№542341. Кадастровий номер земельної
ділянки :01:003:0029.

Також матеріалами справи, зокрема
планом смуги відведення земель лінії
Хриплин-Держкордон Львівської
залізниці по Рахівському району
Закарпатської області, стверджено, що з
1975 року ширина смуги відведення на
ділянці км 119 + 180 перегону Ясіня - Рахів
з правої сторони по ходу становить 32 м
від осі колії.

В той час земельна ділянка ОСОБА_3,
правонаступником якої являється
ОСОБА_2 починаються на відстані від 24 м.
до 26 м. від осі колії. Перекриття
земельної ділянки із смугою залізниці
складає від 8 до 6 м. площею 0.0157 га, що
стверджується актом обстеження
земельної ділянки від 11.08.2011 року та
схемою накладення.

Чинним на той час Земельним кодексом
УРСР (редакцією від 8 липня 1970 року),
постановою Верховної ради УРСР від 18
грудня 1990 року "Про порядок введення в
дію Земельного кодексу України",
постановою Ради Міністрів СРСР №83 від
27 січня 1962 року гарантувалось право
позивача на користування спірною
земельною ділянкою, яка відносилась до
земель залізниць, до оформлення ним
права власності або землекористування.

На час винесення Квасівською сільською
радою оспорюваного рішення та видачі
ОСОБА_3 державного акту на землю, спірна
земельна ділянка відносилась до земель
залізничного транспорту, а її правовий
режим регулювався ст. 68 ЗК України, ст. 11
ЗУ "Про транспорт" та ст. 6 ЗУ "Про
залізничний транспорт", якими
встановлено, що до земель залізничного
транспорту належать землі смуг
відведення залізниць під залізничним
полотном та його облаштуванням,
станціями з усіма будівлями і
спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту. Такі землі призначені для
виконання покладених на підприємства і
організації залізничного транспорту
завдань щодо експлуатації, ремонту,
вдосконалення, забезпечення безпеки
руху і розвитку об'єктів залізничного
транспорту.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що з 1975 року по теперішній
час спірна земельна ділянка
знаходиться у правомірному
користуванні позивача і без її
вилучення в установленому законом
порядку Квасівська сільська рада не
мала права розпоряджатися нею.

Згідно з положеннями ст. 152 ч.2, ч.3 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси (ст. 21 ЦК України).

З врахуванням наведеного рішення
Квасівської сільської ради №260 від 21
грудня 2007 року про затвердження
технічної документації із землеустрою
та передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_3 є незаконним і підлягає
скасуванню, а виданий громадянці
відповідачці ОСОБА_3 державний акт на
право приватної власності на землю -
визнанню недійсним.

У відповідності до ст. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, неправомірно
набула право власності на спірну
земельну ділянку, суд приходить до
висновку, що свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку видане
відповідачу ОСОБА_2 слід визнати
недійсним.

З урахуванням задоволення позову з
відповідача, на користь позивача, у
відповідності до ст. 88 ЦПК України, слід
стягнути судові витрати, що
складаються з 229.40 гривень судового
збору, сплаченого позивачем за подання
позовної заяві та 114.70 гривень за
подання клопотання про витребування
доказів.

Також судом встановлено, що позивач при
зверненні з позовом до суду зайво
сплатив судовий збір у розмірі 344.70
гривень.

Згідно п.1. ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір",
сплачена сума судового збору
повертається в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що позивачу Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" слід повернути з
р/р 0211, МФО 812016, зайво
сплачений судовий збір у сумі 344.70
гривень.

На підставі наведеного, керуючись
положеннями ст.ст. 10, 58, 59, 60, 83, 88, 209, 212, 213,
223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним рішення
Квасівської сільської ради № 260 від
21.12.2007 року про передачу земельної
ділянки у приватну власність ОСОБА_3,
площею 0,2758 га.

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий ОСОБА_3 на підставі рішення
Квасівської сільської ради № 260 від
21.12.2007 року.

Визнати недійсним свідоцтво на право
на спадщину на земельну ділянку видане
ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1
Рахівського району Закарпатської
області на користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" судові витрати в
сумі 344.10 (триста сорок чотири) гривні 10
копійок.

Повернути Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" з р/р 0211, МФО
812016, зайво сплачений
судовий збір у сумі 344.70 (триста сорок
чотири) гривні 70 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Марусяк М.О.

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду:
Марусяк М.О.