Справа № 487/5209/14-ц
Провадження № 2/487/2061/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого - судді
Андрощука В.В., при секретарі -
Забродській Г.В., за участю
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Тимошина
В.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Миколаївського міського голови
ГРАНАТУРОВА Юрія Ісайовича про захист
честі, гідності та ділової репутації,
стягнення моральної (немайнової) шкоди,
-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до Гранатурова Ю.І., як
виконуючого обов'язки Миколаївського
міського голови, про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. В червні 2014 року ОСОБА_3 уточнив
свої позовні вимоги, пред'явивши їх до
Гранатурова Ю.І., як до Миколаївського
міського голови.

Позивач зазначав, що 21 травня 2014
року, під час своєї прес-конференції,
відповідач розповсюдив інформацію про
те, що отримана ним напередодні
посилка, в якій знаходилась голова кози
та муляж гранати, була надіслана йому
кандидатом на посаду Миколаївського
міського голови ОСОБА_3 Про таке серед
інших Інтернет видань повідомило і
інформаційне видання
«Преступности.нет.».

Зазначена інформація ганьбить
його честь і гідність, принижує ділову
репутацію та завдала йому моральної
шкоди.

Посилаючись на ці обставини,
ОСОБА_3 просив зобов'язати
Миколаївського міського голову
Гранатурова Ю.І. в 15-тиденний термін з
моменту набрання рішенням суду
законної сили, виступити перед
засобами масової інформації м.
Миколаєва із спростуванням інформації
щодо його причетності до надсилання
посилки, яка містила голову кози і
муляж гранати та відшкодувати йому
завдану моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Під час судового розгляду справи
ОСОБА_3 і його представник позов
підтримали та наполягали на його
задоволенні.

Представник відповідача позов не
визнав та просив відмовити в його
задоволенні, оскільки такий позов не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи
з наступного.

Відповідно до чинного
законодавства кожна фізична чи
юридична особа має право на захист у
судовому порядку своєї честі, гідності
та ділової репутації. Зазначені права,
згідно зі ст. 3 Конституції України,
визнаються найвищою соціальною
цінністю та гарантовані ст. 34
Конституції України. Захист цих прав
від неправомірного посягання шляхом
поширення неправдивої, недостовірної
інформації, передбачено ст.ст.275,
277,280,297,299 ЦК України.

Так, відповідно до ч.5 ст.55 Конституції
України кожен має право будь - якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.
Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України
передбачено, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Положеннями ч.1 ст.299 ЦК України
передбачено, що кожна фізична особа має
право на недоторканність своєї ділової
репутації. Відповідно до ст.280 ЦК
України, якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової та (або)
моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

Разом із цим, такими ж гарантіями
захисту наділено і право людини вільно
поширювати інформацію про іншу особу у
вигляді суджень, оцінок, думок, за
виключенням випадків обмеження цього
права, визначених п. 2 ч. 1 ст. 302 ЦК
України. Конституцією України (ст.34)
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір. Здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

За чинним цивільним законодавством,
право на вибір способу захисту
особистого немайнового права, зокрема
права на повагу до гідності та честі
належить позивачеві. Він може обрати як
загальний, так і спеціальний способи
захисту свого права, але які прямо
визначені законом, що регулює ці
правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

За змістом цієї норми юридичним
складом правопорушення, наявність
якого може бути підставою задоволення
позову, є сукупність обставин, якими є
факт поширення інформації, її
недостовірність (не відповідає
дійсності) та порушення такою
інформацією особистих немайнових прав,
в тому числі права на повагу до
гідності та честі (негативна
інформація). Під поширенням інформації
слід розуміти, в тому числі, доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року № 1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» (далі -
Постанова), негативною слід вважати
інформацію, в який стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення інших дій
(порушення принципів моралі, загальних
правил співжиття тощо), яка, на думку
позивача порушує його право на повагу
до гідності, честі та ділової
репутації.

З врахуванням вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, позивач має довести факт
розповсюдження інформації, порушення
такою інформацією права на повагу до
його гідності та честі, а також
наслідки, якщо його вимогами є і
відшкодування моральної шкоди. Тому
позовна заява має містити, крім іншого,
відомості про те, яка саме інформація
була поширена відповідачем (чи кожним з
них), із зазначенням часу, способу й
осіб, яким така інформація повідомлена.

Судом встановлено, що 21 травня 2014
року мала місце прес-конференція
виконуючого обов'язки Миколаївського
міського голови Гранатурова Ю.І. з
приводу отримання напередодні посилки
в якій знаходилась голова кози та муляж
гранати.

За твердженнями позивача, під час
прес - конференції відповідач
розповсюдив інформацію про те, що така
посилка була надіслана кандидатом на
посаду Миколаївського міського голови
ОСОБА_3 Таку інформацію відповідача
серед інших Інтернет видань повідомило
і інформаційне видання
«Преступности.нет.».

Така інформація порочить його
(позивача) честь та гідність, завдає
удару по діловій репутації, а
відповідачем порушено ст.32 Конституції
України та ст.11 Закону України «Про
інформацію».

Відповідно копій статті з
Інтернет видання «Преступности.нет» та
CD диску з записом прес - конференції,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, вбачається наступна
відповідь відповідача з приводу
отримання посилки - «Немножко не учли
того, что сейчас есть видеокамеры.
Управление по борьбе с организованной
преступностью того города, откуда была
отправлена посылка, и спецслужбы уже
практически видять, откуда уши торчат.
Через 2-3 дня будет результат. Мало того,
муляж гранаты был у этой отрубленной
головы, из муляжа тор чал боевой запал.
Я хочу сказать только одно - я прекрасно
понимаю, кто это делает, для чего это
делает, мне уже такого рода намеки,
угрозы поступали, подкуп уже был. У меня
уже есть доказательства. Я не хочу
говорить о человеке, который скоро
добьется того, что могилы начнет
разрывать. Это тот, который всегда был
вторам, он вторам и останется, и Бог ему
судья».

Суд констатує, що з наданої
відповіді не вбачається, про кого йде
мова, прізвище позивача не фігурує.
Надалі стаття містить відповідь
відповідача на інше питання.

Відповідно до ст.11 Закону України
«Про інформацію», до конфіденціальної
інформації про фізичну особу належать,
зокрема, дані про її національність,
освіту, сімейний стан, релігійні
переконання, стан здоров'я, а також
адреса, дата та місце народження.

Інформація відповідача не
стосується конфіденційної інформації
будь-якої особи і позивача зокрема.

Відповідно до ст.30 Закону України
«Про інформацію» оціночними
судженнями є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовностилістичних засобів. Якщо особа
вважає, що оціночні судження або думки
принижують її гідність, честь чи ділову
репутацію, а також інші особисті
немайнові права, вона вправі
скористатись наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Суд приходить до висновку, що
інформація, висловлена відповідачем не
містить фактичних даних, є оціночним
судженням та направлена не на
приниження честі та гідності чи
ділової репутації іншої особи (в тому
числі позивача), а є відповіддю на
поставлене питання.

Відповідно до ст.30 Закону України
«Про інформацію» та Постанови оціночні
судження, тобто висловлювання, які не
містять фактичних даних (критика,
оцінка дій тощо), не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Крім того, відповідно до п.9 Постанови,
відповідачами у справах про захист
честі, гідності чи ділової репутації є
фізична особа або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї статті. Якщо позов
пред'явлено про спростування
недостовірної інформації,
опублікованої в засобах масової
інформації, то належними відповідачами
є автор і редакція засобу масової
інформації чи інша установа, що виконує
її функції. Відповідно до п.12 Постанови,
належним відповідачем у разі поширення
оспорюваної інформації в мережі
Інтернет є автор відповідного
інформаційного матеріалу та власник
веб-сайта, особи, яких позивач повинен
установити та зазначити в позовній
заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, залучає до участі у
справі іншу особу, як співвідповідача.

Позивач, з урахуванням заявлених
вимог, нее просив про притягнення до
участі у справі іншого
співвідповідача.

Таким чином, враховуючи викладене
та положення ст.ст.10,60 ЦПК України, суд
приходить до висновку, що позивач
належними та допустимими засобами
доказування не довів факту
розповсюдження відповідачем
недостовірної інформації, її
негативний характер та порушення такою
інформацією особистих немайнових прав,
в тому числі права на повагу до
гідності та честі, а тому його вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Миколаївського міського голови
ГРАНАТУРОВА Юрія Ісайовича про захист
честі, гідності та ділової репутації,
стягнення моральної (немайнової) шкоди
- в і д м о в и т и.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ:
В.В. АНДРОЩУК