Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6263/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді
Михальченко Ю.В.

при секретарі
Терезюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Придніпровського районного суду
м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, мотивуючи свій
позов наступним. На підставі державних
актів на право власності на земельну
ділянку серія ЯИ №962009, серія ЯИ №962011,
серія ЯЛ №208486 їй на праві власності
належать земельні ділянки площею 0,0346
га, 0,0018 га та 0,0079 га по АДРЕСА_1 в
м.Черкаси. Відповідачка по даній справі
є власником суміжної земельної
ділянки. Відповідачка самовільно
змістила межу між їх земельними
ділянками в її бік, провівши таким
чином самовільний захват землі. На її
звернення до TOB «Геоземпроект» вона
отримала зведений план належних їй на
праві власності земельних ділянок з
яких вбачається, що фактично існуюча
земельна ділянка згідно геодезичних
обмірів не відповідає державним актам
на право власності на землю. Таким
чином, відповідачка незаконно
користується земельною ділянкою, яка є
її власністю і повинна бути в її
користуванні. Так як спір в
добровільному порядку не вирішується,
вона вимушена звертатись до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_3 позов
підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позов
не визнали в повному обсязі та просили
відмовити. Подали письмові заперечення
відповідно до яких зазначили, що 19.07.2013
року ОСОБА_1, подала позов до
Придніпровського районного суду міста
Черкаси про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.
Жодного належного доказу який би
вказував на факт порушення прав
Позивачки надано не було. По справі
було проведено будівельно-технічну
експертизу №03/40 БТ. Експертиза
зазначила, що конфігурація земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси по
фактичному користуванні не відповідає
конфігурації, які відображені в
Державних актах на право власності на
земельну ділянку: по АДРЕСА_1 зі сторони
пішохідного тротуару; по межі із спів
власником ОСОБА_5; по межі із
співвласником ОСОБА_2, між прибудовою
«а1», сараєм «Б» та погребом «Д». Згідно
зведеного кадастрового плану
земельних ділянок по АДРЕСА_1 видно, що
межі які не спів падають між позивачкою
та відповідачкою більшою мірою
стосуються саме порушення прав
відповідача. Так як згідно вище
вказаного кадастрового плану між
прибудовою «а1», сараєм «Б» та погребом
«Д», межі порушила саме Позивачка.

Зазначають, що в судовому засіданні
позивачка сама зазначила, що огорожу
відповідачка не будувала, а її будувала
сама позивачка. Під час проведення
експертизи, встановлено, що житловий
будинок «А-І» розміром 10.50 х 6.05м
демонтований, демонтовані прибудови
«а», «а4». Фактично експлуатуються
житлова прибудова «А1-І», прибудова
«а1». До житлової прибудови «А1-І»,
замість житлового будинку «А-І»
добудована прибудова розміром 6.38 х 6.15м.

Тобто з матеріалів справи вбачається,
що жодних порушень прав власників
суміжних ділянок з боку відповідачки
не має, також і не має порушень правил
добросусідства.

З огляду на вищевикладене вважають, що
доводи позивачки стосовно порушення її
права є неприйнятним. Факту порушення
її права з боку відповідачки доведено
не було про що вказує і сама експертиза.

Допитата в судовому засіданні експерт
ОСОБА_6 суду пояснила, що нею було
проведено на підставі ухвали
Придніпровського районного суду
м.Черкаси від 05.09.2013 року
судово-будівельно технічну експертизу,
підтвердила висновки зроблені нею.

Вислухавши сторони та дослідивши
письмові матеріали справи суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч.1 ст.57
ЦПК України).

Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом ч. 4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав на
землю. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
повязані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г).
відшкодування заподіяних збитків; д).
застосування інших, передбачених
законом способів. Порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом (ч. 2 ст. 95 ЗК України).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 02
липня 2010р. серія ЯИ №962009 по АДРЕСА_2 в м.
Черкаси, відповідно до рішення
Черкаської міської ради від 04.10.2007 р.,
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0.0346 га.; відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 02 липня 2010р. серія
ЯИ №962011 по АДРЕСА_2 в м. Черкаси,
відповідно до рішення Черкаської
міської ради від 04.10.2007р., ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею
0.0018га.; відповідно до договору-купівлі
продажу від 31.08.2010 року ОСОБА_1 купила у
ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0.0079 га.

Земельна ділянка по АДРЕСА_3 в м.
Черкаси поділена між співвласниками на
три ділянки: 1 ділянка, співвласники
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 має площу 406кв.м, з них:
347 кв.м - передається у спільну часткову
власність, 59 кв.м надається в оренду
(аркуш 33); 2 ділянка, співвласники
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 має площу 400.5
кв.м, з них: 333.5 кв.м - передається у
спільну часткову власність (282.5 кв.м -
земельна ділянка + 51кв.м під будинком) 67
кв.м надається в оренду (аркуш 33); 3
ділянка, співвласник ОСОБА_2, ділянка
межує з ділянкою по АДРЕСА_1, площа
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2
становить 319.5 кв.м (аркуш 33).

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 19
квітня 2010р. серія ЯИ №809834 по АДРЕСА_3 в
м. Черкаси, відповідно до рішення
Черкаської міської ради від 18.02.2010р.,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0.0260га.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 19
квітня 2010р. серія ЯИ №809885 по АДРЕСА_3 в
м. Черкаси, відповідно до рішення
Черкаської міської ради від 18.02.2010р.,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0.0060га.

По АДРЕСА_3 в м.Черкаси встановлений
сервітут щодо земельної ділянки площею
123 кв.м. Земельний сервітут (право
проходу, проїзду) на землях Черкаської
міської ради на користь ОСОБА_2 ОСОБА_9,
ОСОБА_12, ОСОБА_11 (цивільна справа, аркуш
31). Дана земельна ділянка межує з
частиною земельної ділянки на якій
розташований перебудований житловий
будинок позивачки.

В судовому засіданні сторонами визнана
наступна обставина, яка у
відповідності до вимог ст.61 ЦПК
України, не підлягає доказуванню, те що
будіництво огорожі між земельними
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено
попереднім власником ОСОБА_5 (земельну
ділянку у якого з житловим будинком та
надвірними спорудами придбано ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 31.08.2010 року.)

Відповідно до висновку №03/40-БТ судової
будівельно-технічної експертизи від
05.06.2014 року, встановлено що
конфігурація земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в м. Черкаси по фактичному
користуванні не відповідає
конфігурації, які відображені в
Державних актах на право власності на
земельну ділянку: - по АДРЕСА_1 зі
сторони пішохідного тротуару; по межі
із співвласником ОСОБА_5; по межі із
співвласником ОСОБА_2 між прибудовою
«а1», сараєм «Б» та погребом «Д». Тобто з
висновку вищезазначеної експертизи
вбачається, що межові знаки між землями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідають
межовим знакам між прибудовою «а1»,
сараєм «Б» та погрібом «Д», а не по межі
з будинковолодінням, як зазначає
позивачка.

Суд зазначає, що не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні
доводи позивачки про порушені межових
знаків відповідачкою коло житлового
будинку позивача. Суд наголошує, що
позивачкою було проведено
реконструкцію житлового будинку
внаслідок чого і змінилась (зменшилась)
відстань від житлового будинку до
огорожі, оскільки будинок побудований
зі змішенням по фундаменту старого
будинку. Відповідно до висновку №03/40-БТ
судової будівельно-технічної
експертизи від 05.06.2014 року, зовнішня
стіна житлового будинку «А-І» шириною
6.05 м межувала з тротуаром АДРЕСА_1
(аркуш 6, технічний паспорт), про що
відображено в Державному акті на право
власності на земельну ділянку площею
0.0079 га (аркуш 15). Під час проведення
експертизи, встановлено, що житловий
будинок «А-І» розміром 10.50 х 6.05 м
демонтований, демонтовані прибудови
«а», «а4». Фактично експлуатуються
житлова прибудова «А1-І», прибудова «а».
До житлової прибудови «А-І», замість
житлового будинку «А-І» добудована
прибудова розміром 6.38 х 6.15м.

Як, видно з технічного паспорту БТІ
(аркуш 7) розмір житлового будинку «А-І»
був 10.50x6.05м і зовнішня стіна розміром
6.05м межувала з тротуаром, а розмір
новобудови до «А1 -І» становить 6.38 х 6.15м.
Відстань від встановленої бетонної
огорожі, яка межує з тротуаром вулиці
до зовнішньої стіни новобудови
становить 4.36-4.20м.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Згідно ч.1
ст.321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.125 ЗК України, право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Ст.41 Конституції України визначено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Відповідно до ст.391 ЦК, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.152 ЗК держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється, зокрема, шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Оскільки в судовому засіданні не
знайшло свого підтвердження належними
та допустими доказами порушення
відповідачкою ОСОБА_2 прав позивачки
ОСОБА_1, внаслідок порушення межових
знаків коло житлового будинку, то позов
не підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог. В судовому засіданні
встановлено, що межові знаки порушені
по межі із відповідачкою ОСОБА_2, та
більшою мірою стосуються саме
порушення прав відповідача, оскільки
межові знаки проходять по земельній
ділянці відповідачки з відхиленням від
Державного акту позивача, то підстав
для задоволення позову не має.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України не підлягають відшкодуванню
позивачу понесені судові витрати.

На підставі викладеного та ст. 41
Конституції України, ст.ст.91,152,211,212 ЗК
України, ст.ст.316,317,321,373 ЦК України,
Керуючись ст.ст.8,10,11,60,88,212,213,215,223 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлено 26
грудня 2014 року.

Головуючий:
Ю.В.Михальченко