Справа №489/3566/13-ц 23.01.2014 23.01.2014 23.01.2014
Провадження №22-ц/784/417/14
Провадження № 22ц-/784/417/2014
інстанції: Губницький Д.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції:
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В. та Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання
Свіщук О.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 вересня 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»)
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитом,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 14 серпня 2007 року
між банком та відповідачкою було
укладено договір № 003-14068-140807, за яким
останній банк відкрив картковий
рахунок НОМЕР_1 в національній валюті -
гривні, надав в користування платіжну
картку та відкрив кредитну лінію на
загальну суму 30000 грн., та на день
укладання цього договору встановив
ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі
500 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушує
кредитні зобов'язання та має станом на 8
жовтня 2012 року заборгованість по тілу
кредиту у розмірі 2120 грн. 19 коп., позивач
просив суд стягнути з відповідачки
вказану заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 вересня 2013 року позов
задоволено. Постановлено стягнути з
відповідачки на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 003-14068-140807 від 14 серпня 2007 року в сумі
2120 грн. 19 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
порушення позивачем строку позовної
давності, просила скасувати рішення
суду та ухвалити нове, по суті позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пред'явив позов в межах строку позовної
давності.

Проте, не з усіма висновками суду
першої інстанції можна погодитися.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті
530 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання
є прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як "строк
дії договору", так і "строк (термін)
виконання зобов'язання" (статті 530, 631
ЦК).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події
(частина 1 статті 530 ЦК).

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачкою, є підставою для відмови
у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається
заново (стаття 264 ЦК).

Загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).
Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки - штрафу, пені ( частина 2
статті 258 ЦК).

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з частиною 3 статті
254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Із матеріалів справи вбачається, що 14
серпня 2007 року між ТОВ "Комерційний
Банк "Дельта", правонаступником якого є
ПАТ "Дельта Банк", та ОСОБА_3 було
укладено договір, за яким банк відкрив
відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в
національній валюті - гривні, надав
кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30000 грн. та на
день укладання цього договору
встановив ліміт кредитної лінії в сумі
500 грн., зі сплатою 29,9 % річних.

Відповідно до пункту 1.4. цього договору,
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364
календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами, та не потребує
підписання додаткових угод.

Крім того, позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредиту у
розмірі обов'язкового мінімального
платежу, який складає 7% від суми
поточної заборгованості, щомісячно, з
1-го по 15-е число кожного місяця,
наступного за звітним. (а.с.7)

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення обов'язкових
щомісячних платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок відповідача
повернути весь борг частинами, то право
ПАТ "Дельта Банк" вважається порушеним
з моменту недотримання позичальником
строку погашення кожного місячного
платежу, а відтак і початок перебігу
позовної давності за кожний черговий
платіж починається з моменту
порушення строку його погашення.

Така правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13) і є
обов'язковою для застосування судами
України.

Отже, враховуючи умови кредитного
договору, щодо обов'язкового погашення
7% від суми поточної заборгованості
кожного місяця, наступного за звітним,
борг за тілом кредиту, який виник в
певний місяць, відповідачка мала
погасити протягом 15-ти наступних
місяців.

Як вбачається з виписки з рахунку
ОСОБА_3 (а.с. 50-53) та розрахунку
заборгованості, наданого позивачем
(а.с. 14), з серпня 2007 року по жовтень 2008
року споживач отримала від банку 3120
грн., здійснивши останнє позичання 22
жовтня 2008 року.

Отже, борг за тілом кредиту, який в
останнє виник в жовтні 2008 року,
відповідачка мала погасити протягом
15-ти наступних місяців, тобто в січні 2010
року, та саме з цього місяця
починається перебіг позовної давності.

До 21 травня 2009 року вона повернула
Банку 3210 грн., зробивши останній платіж
в названий день.

Таким чином, звернувшись до суду 8
травня 2013 року, позивач пропустив строк
позовної давності, встановлений ст. 257
ЦК України, на стягнення тіла кредиту,
строк погашення якого закінчився в
січні 2010 року.

Відповідно до роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених у п. 31 постанови від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

До того ж, в суді першої інстанції
позивачка заявила про застосування
наслідків, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК
України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позов ПАТ "Дельта Банк"
задоволенню не підлягає в зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи та вимоги
матеріального права належної уваги не
звернув, а тому рішення суду підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову задоволення позову в
зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитом відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: