Справа № 591/8639/14-ц
Провадження № 2-о/591/250/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Зарічний
районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді -
Міліціанов Р.В.

за участю секретаря - Бузова
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за заявою
ОСОБА_1, зацікавлена особа - Комунальне
підприємство «Спеціалізований
комбінат» про встановлення факту
проведення поховання, виконавцем
волевиявлення померлих, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду і свої
вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва
про народження її матір'ю є ОСОБА_2, а
батьком - ОСОБА_3. Дошлюбне прізвище
також ОСОБА_1. 04.07.1970 р. вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і прийняла
прізвище чоловіка ОСОБА_1. Інших дітей
її батьки не мали. 1981 р. помер ОСОБА_3 на
виконання його волевиявлення
позивачка, організувала і провела
поховання померлого на міському
кладовищі м. Суми по вул. 20 р. Перемоги в
місці, відведеному для цього в
установленому порядку. 1985 р. померла
ОСОБА_2 на виконання її волевиявлення
позивачка, організувала і провела
поховання померлої на міському
кладовищі м. Суми по вул. 20 р. Перемоги
поряд з ОСОБА_3 також в 1965 р. на даному
кладовищі був заборонений її дід
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Таким чином це
стало місцем родинного поховання.
Таким чином, вона здійснила перше
поховання свого батька на відведеному
для цього місці поховання, а тому є
користувачем місця поховання батька
ОСОБА_3 Оригінал свідоцтва про смерть
діда та батьків постійно знаходився у
ОСОБА_1, але останнім часом вона його
втратила. 29 жовтня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до КП «Спеціалізований
комбінат» з проханням видачі їй
свідоцтв про поховання діда та батьків,
але 30 жовтня 2014 року їй було надано
відповідь з відмовою так як відповідно
до діючого законодавства свідоцтво про
поховання користувачу місця поховання
надається тільки при наявності
оригіналу свідоцтва про смерть, яких у
позивачки немає. Тому просить суд
встановити факт проведення поховання,
виконання волевиявлення ОСОБА_5, який
помер в 1965 році, ОСОБА_3, який помер в 1981
році та ОСОБА_2, яка померла в 1985 році,
виконавцем волевиявлення та
користувачем поховання на міському
кладовищі м. Суми по вул. 20 років
Перемоги.

Представник позивачки в письмовій
заяві позов підтримала повністю.
Просить суд слухати справу у її
відсутність.

Представник зацікавленої особи до суду
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Суд, вивчивши матеріали даної
цивільної справи, вважає, що заява
обґрунтована і підлягає задоволенню
виходячи зі наступного:

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками
позивачки, що підтверджується копією
свідоцтва про народження /а.с. 9/.

04.07.1970 р. вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_4 і прийняла прізвище чоловіка, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб /а.с. 34/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_2, що підтверджується
листом КП «Спеціалізований комбінат»
/а.с. 41/.

ОСОБА_1 звернулась до КП
«Спеціалізований комбінат» для
отримання свідоцтва про поховання
померлих батьків з метою вирішення
питання майбутнього підпоховання у
родинну могилу членів родини, але їй
було відмовлено.

Так, відповідно до ст.2 Закону України
«Про поховання та похоронну справу»
особа, яка здійснила перше поховання на
відведеному місці поховання та має
відповідне свідоцтво про смерть
похованого є користувачем місця
поховання.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
поховання та похоронну справу» після
здійснення поховання померлого,
виконавцю волевиявлення померлого або
особі, яка взяла на себе зобов'язання
поховати померлого, як користувачу
місця поховання / користувачу місця
родинного поховання / спеціалізованим
комунальним підприємством видається
відповідне свідоцтво про поховання. Це
свідоцтво дає право пред'явнику на
встановлення намогильних споруд у
межах могили, вирішення Питання про
проведення підпоховання в зазначену
могилу інших померлих членів родини,
здійснювати інші дії, пов'язані з
використанням місця поховання.

На підставі ст.2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу», під
волевиявленням померлого слід
розуміти волевиявлення громадянина
щодо ставлення до його тіла після
смерті - бажання, виражене в усній (у
присутності свідків) або в письмовій
формі, завіреній в установленому
законодавством порядку.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»,
волевиявлення про належне ставлення до
тіла після смерті може бути виражене у:
згоді чи незгоді на проведення
патолого-анатомічного розтину; згоді
чи незгоді на вилучення органів та/або
тканин тіла; побажанні бути похованим у
певному місці, за певними звичаями,
поруч з певними раніше померлими чи
бути підданим кремації; дорученні
виконати своє волевиявлення певній
особі; іншому дорученні, що не
суперечить законодавству.

Дії щодо тіла померлого повинні
здійснюватися в повній відповідності з
волевиявленням померлого, якщо не
виникли обставини, за яких виконання
волевиявлення померлого неможливе.

У разі якщо відсутнє волевиявлення
померлого, вилучення органів та/або
тканин тіла здійснюється з дозволу
чоловіка, дружини, близьких родичів
(батьків, дітей, сестри, брата, діда,
баби, онуків), іншої особи, яка взяла на
себе зобов'язання поховати померлого
та має відповідне свідоцтво про смерть.

В силу ст.11 Закону, поховання померлого
покладається на виконавця
волевиявлення померлого. Якщо у
волевиявленні померлого немає
вказівки на виконання волевиявлення чи
в разі відмови виконавця від виконання
волевиявлення померлого поховання
померлого здійснюється чоловіком
(дружиною), батьками (усиновителями),
дітьми, сестрою, братом, дідом або
бабою, онуком (правнуком), іншою особою,
яка зобов'язалася поховати померлого.

На підставі ст.ст.13, 14 Закону, виконавцю
волевиявлення померлого чи особі, яка
зобов'язалася поховати померлого,
надається допомога на поховання або
поховання здійснюється безоплатно.

За зверненням виконавця волевиявлення
померлого або особи, яка взяла на себе
зобов'язання поховати померлого, на
території кладовища безоплатно
виділяється місце для поховання
померлого відповідно до затвердженої
проектної документації (ст.27 Закону).

Таким чином, правовий статус виконавця
волевиявлення померлого зводиться до
набуття пов'язаних з безпосереднім
похованням померлого, можливістю
отримати документи, які підтверджують
факт смерті та поховання.

Згідно з п.3 Наказу Держжитлокомунгоспу
№ 193 від 19.11.2003р. «Необхідний
мінімальний перелік вимог щодо порядку
організації поховання і ритуального
обслуговування населення», укладання
договору-замовлення на підпоховання
померлого в родинну могилу проводиться
на підставі свідоцтва про смерть
померлого, згоди користувача місця
родинного поховання, оригіналу
свідоцтва про смерть чи свідоцтва про
поховання першого похованого.

Суд вважає, що права заявника порушені,
а тому її право підлягає захисту.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про поховання та
похоронну справу», рішенням Сумської
міськради № 973 від 28.11.2007р. «Про порядок
утримання кладовищ та функціонування
місць поховання на території м. Суми»,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 197, 212-215Ю 256-259 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проведення ОСОБА_1
поховання свого діда ОСОБА_5, який помер
в 1965 році, батька - ОСОБА_3, який помер в
1981 році та матері - ОСОБА_2, яка померла в
1985 році на Міському кладовищі м. Суми по
вул. 20 років Перемоги.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Р.В. Міліціанов