Справа № 462/4298/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/6068/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Мельничук О.Я., Мікуш Ю.Р.,

за секретаря
Куцика І.Б.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 12 червня 2014
року у справі за позовом Львівської
міської ради до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про розірвання договору
оренди землі,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 12 червня 2014
року вищезазначений позов задоволено.

Суд розірвав договір оренди земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, пл. 0,0437 га,
кадастровий номер №:06:015:0052 від
25.06.2010р., укладений між Львівською
міською радою та ОСОБА_2,
зареєстрований у Львівському міському
відділі регіональної філії Центру ДЗК
14.09.2010р. за №04:10:468:00025:кн.04-3.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку, площею 0,0437 га на
АДРЕСА_1.

Суд стягнув із ОСОБА_2 на користь
Львівської міської ради 114,70 грн.
судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 17 липня 2014 року залишено без
задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд
вищезазначеного заочного рішення суду.

ОСОБА_2 оскаржив заочне рішення суду в
загальному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що заочне рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд не мав
підстави для прийняття рішення про
розірвання договору оренди, оскільки
відсутня вимога однієї із сторін
договору оренди про дострокове
розірвання в порядку, передбаченому ст.
32 Закону України «Про оренду землі» та
Договором.

Апелянт вважає, що до особи, яка набула
право власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника, і ч. 1 ст. 377 ЦК України не
передбачає права орендодавця на
розірвання договору оренди у зв'язку з
переходом права власності.

Апелянт стверджує, що вимога позивача
про звільнення земельної ділянки не
підтверджується належними доказами,
які б доводили фактичне використання
ним земельної ділянки протягом
наступних років до моменту ухвалення
заочного рішення.

Апелянт зазначає, що на момент
ухвалення оскарженого рішення, існує
інше судове рішення, яке набрало
законної сили між тими же сторонами,
яким досліджено та обґрунтовано
відмовлено у вимогах щодо звільнення
ним земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Апелянт просить заочне рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 доводи
апеляційної скарги заперечив.

В судове засідання третя особа - ОСОБА_7
не прибув, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи (а.с.168), про причини
неявки суд не повідомив та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертався, тому колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України здійснювати без участі осіб,
які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного
процесуального кодексу України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідачу ОСОБА_2 належав на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1,
розташований на належній йому на праві
власності земельній ділянці, площею
0,0834 га, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 13.06.2007 року та
Державним актом на право власності на
землю від 27.06.2007 року.

Ухвалою Львівської міської ради № 3409
від 11.03.2010 року «Про передачу
громадянам у власність, спільну
сумісну власність та в оренду
земельних ділянок у м.Львові»,
відповідачу ОСОБА_2 передано в оренду
земельну ділянку, площею 0,0437 га на
АДРЕСА_1 для обслуговування житлового
будинку терміном на десять років. На
виконання цієї ухвали між Львівською
міською радою та відповідачем 25.06.2010
року укладено договір оренди землі,
відповідно до якого ОСОБА_2 передана
земельна ділянка, кадастровий №
:06:05:015:0052, загальною площею 0,0437 га
в тому числі під забудовою - 0,0054 га, під
твердим покриттям - 0,0083 га та під
рослинним покривом - 0,0300 га для
обслуговування житлового будинку на
АДРЕСА_1, строком на десять років до
11.03.2020 року.

Укладеним договором оренди сторонами
визначені права та обов'язки сторін, а
також умови використання земельної
ділянки та цільове її призначення і її
категорії - землі житлової та
громадської забудови з функціональним
призначенням - землі житлової забудови.
За умовами збереження стану об'єкта
оренди забороняється самовільна
забудова земельної ділянки.

Зазначеним договором також визначено
зміни умов договору і припинення його
дії. Відповідно до п.п.37, 38 договору, дія
його припиняється у разі: закінчення
строку, на який його було укладено;
придбання орендарем земельної ділянки
у власність; викупу земельної ділянки
для суспільних потреб або примусового
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності в порядку,
визначеному законом; ліквідації
юридичної особи - орендаря, шляхом його
розірвання за взаємною згодою сторін
або на вимогу однієї із сторін
унаслідок невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається.

Ухвалою Львівської міської ради № 2276
від 11.04.2013 року було внесено зміни до
ухвали від 11.03.2010 року № 3409 в частині
передачі ОСОБА_2 земельної ділянки в
оренду та рекомендовано у
встановленому порядку звернутися до
суду про розірвання договору оренди.
Зазначена ухвала за поданням прокурора
м.Львова була скасована ухвалою
Львівської міської ради № 3293 від 10.04.2011
року.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі на вимогу однієї із сторін може
бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Згідно з частиною першою ст.141 ЗК
України, підставами припинення права
користування земельною ділянкою,
зокрема, є набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

Положенням ст.31 Закону України «Про
оренду землі» також передбачено
припинення договору оренди землі в
разі набуття права власності на
житловий будинок, споруду, що
розташовані на орендованій земельній
ділянці, іншою особою.

Задовольняючи позовні вимоги про
розірвання договору оренди землі,
площею 0437 га розташованої на АДРЕСА_1,
укладеного між сторонами 25.06.2010 року та
зареєстрованого у Львівському
міському відділі регіональної філії
Центру ДЗК 14.09.2010 року, суд дійшов
правильного висновку, що оскільки за
договором купівлі-продажу від 29.11.2012
року право власності на житловий
будинок на АДРЕСА_1 перейшло до іншої
особи - ОСОБА_7, відтак, відповідач як
попередній землекористувач, перестав
її використувати за цільовим
призначенням (обслуговування будинку),
відтак, виникли підстави, передбачені
як умовами договору оренди землі, так і
діючим законодавством для розірвання
цього договору.

При цьому, суд правильно виходив з
положень ст.ст.24,25 Закону України «Про
оренду землі» щодо наявності підстав
для розірвання договору оренди землі
за ст.32 цього Закону, оскільки
встановив, що внаслідок відчуження
відповідачем житлового будинку іншій
особі, відповідач припинив діяльність
з безпосереднього цільового
використання переданої йому в оренду
землі і фактично передав свої функції,
як орендар, третій особі ОСОБА_7 без
погодження з орендодавцем, що виходить
за межі умов договору оренди.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним вище та на
висновки суду не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на зазначені вище обставини,
апеляційний суд доходить висновку, що
суд першої інстанції дав належну
оцінку всім обставинам і доказам у
справі в їх сукупності та ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні й апеляційну скаргу на
оскаржене рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Мельничук О.Я.

Мікуш Ю.Р.