Справа № 465/1425/14
Головуючий у 1 інстанції: Лозинський
Провадження № 22-ц/783/7370/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка
Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю:
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника
відповідача - Стефківського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 08 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 08 жовтня 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" про
стягнення страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» () на користь
ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у
розмірі 46677,72 грн., витрати на евакуацію
транспортного засобу у розмірі 300 грн.,
пеню у розмірі 929,33 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» () на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 415,05 грн.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 1500 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» () судовий збір
в сумі 64,02 коп. в дохід держави.

Рішення суду оскаржив відповідач
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "ПЗУ Україна".

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм процесуального права.
Вважає, що страховою компанією розмір
страхового відшкодування був
розрахований у відповідності до умов
договору страхування, Правил
страхування та чинного законодавства
України, а страхове відшкодування
позивачу було виплачене у повному
розмірі. Вказує на те, що суд першої
інстанції порушив статтю 212 ЦПК
України, оскільки взяв до уваги лише
висновок та квитанції, які надані
позивачем, і не оцінив докази, надані
відповідачем. Зазначає, що у висновку
№349 від 11.12.2013 року, який наданий
позивачем, не зафіксовано та не
враховано ряд пошкоджень, які мав
автомобіль, а тому страхова компанія не
могла погодитись із Звітом про оцінку
автомобіля «Фольксваген Гольф»,
наданим позивачем. Крім того, вважає,
що із страхової компанії судом
безпідставно стягнуто 300 грн. витрат на
евакуацію транспортного засобу,
оскільки ці витрати були відшкодовані
позивачу при виплаті страхового
відшкодування 18.02.2014 року. Також вказує
на те, що оскільки відповідач не
завдавав позивачу шкоди, то заперечує
проти стягнення з нього і витрат на
правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно із ст.979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону
України «Про страхування» договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, за якою
страховик бере на себе зобов'язання у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Відповідно до ст.980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування);

2)володінням, користуванням і
розпорядженням майном(майнове
страхування);

3)відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником(страхування
відповідальності).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
страхування" страхування може бути
добровільним або обов'язковим.

Районним судом встановлено, що 15.04.2013
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів серії АМ № 057826 транспортного
засобу Volkswagen Golf (д.н. НОМЕР_1) строком по
24 год. 00 хв. 14.04.2014 року.

24.10.2013 року настав страховий випадок -
застрахований автомобіль зазнав
механічних пошкоджень (пошкоджені
переднє праве крило, передній бампер,
передня права фара та інші агрегати).

Згідно звіту від 01.11.2013 року про оцінку
вартості(розміру) збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу
Volkswagen Golf, д.н. НОМЕР_1 , їх розмір
становить 60851,66 грн.(а.с.50-52).

Висновком №0139 від 14.11.2013 року
встановлено, що вартість
відновлювального ремонту зазначеного
вище автомобіля складає 78803,27 грн.
(а.с.53-57).

Ці дві оцінки були проведені
відповідачем ПрАТ "Страхова компанія
"ПЗУ Україна".

Відповідно до Висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №349
від 11.12.2013 року, яке провів
сертифікований судовий експерт -
автотоварознавець вищого професійного
рівня Галамай Я.І., вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача становить 54577,39 грн.

Відповідно до п.10.5.2 Загальних умов
страхування страхове відшкодування
проводиться на підставі документів про
фактичну оплату. Позивачем долучено
квитанції, які підтверджують фактичну
оплату за ремонт пошкодженого
автомобіля у розмірі 60053,59 грн. Після
проведення відновлювального ремонту
автомобіль наданий для огляду
відповідачу, що сторонами не
заперечується та підтверджується
матеріалами справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про стягнення
з відповідача страхового
відшкодування відповідно до положень
п.10.5.2 Загальних умов страхування.

Пунктом 9.5.5. Загальних умов страхування
визначено, що пеня встановлюється у
розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до листа директора Центру
врегулювання збитків ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» від 05.02.2014 року на запит
адвоката відповідачем повідомлено, що
письмова заява позивача про страховий
випадок, а також техпаспорт,
посвідчення водія, договір
страхування, паспорт, ІПН та довідка
ДАІ подані 25.10.2013 року. За результатами
розгляду справи ще не прийнято рішення,
оскільки не надано реквізитів для
перерахування страхового
відшкодування.

Оскільки відповідачем своєчасно не
було виплачено ОСОБА_2 страхове
відшкодування, то судова колегія
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» пені у розмірі 929,33 грн.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що франшиза -
це частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Договором добровільного страхування
наземних транспортних засобів від
15.04.2013 року серії АМ № 057826
транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.
НОМЕР_1 встановлено, що безумовна
франшиза за ризиками «АК ДТП» та «АК
ІВП» становить 0,50% від страхової суми.

Оскільки страхова суми становила 115000
грн., то розмір франшизи становить 575
грн.

Згідно п.10.6.5 франшиза, зазначена у
цьому Договорі, вираховується з
розрахованої суми страхового
відшкодування.

Вимог даної норми права та умов
договору добровільного страхування
наземних транспортних засобів від
15.04.2013 року серії АМ № 057826 при
визначенні розміру шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача, районний суд
дотримав.

Пунктом 10.6.9 Загальних умов страхування
визначено, що при повній загибелі
застрахованого транспортного засобу
розмір страхового відшкодування
розраховується як різниця ринкової
вартості застрахованого транспортного
засобу на момент настання страхового
випадку та ринкової вартості залишків
пошкодженого ТЗ, яка визначається на
вибір страховика згідно порталу
«АвтоОнлайн» або звіту про оцінку
ТЗ(акту оцінки ТЗ/висновку експертного
дослідження. При цьому залишки
пошкодженого ТЗ залишаються у
Страхувальника/Вигодонабувача.

Колегія суддів вважає неспроможними
твердження апелянта про те, що страхове
відшкодування слід було здійснювати,
виходячи із того, що внаслідок
отриманих технічних пошкоджень
відбулась повна загибель
застрахованого транспортного засобу
Volkswagen Golf, д.н. НОМЕР_1, оскільки дані
обставини не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Необґрунтованими, на думку судової
колегії, є і твердження апелянта про те,
що з відповідача безпідставно
стягнуто 1500 грн. витрат на правову
допомогу.

Твердження ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» щодо
того, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки усім доказам по справі,
колегія суддів вважає безпідставними,
так як оцінюючи зібрані по справі
докази, суд дотримався встановленого
ст.212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Разом з тим судова колегія
погоджується з доводами апелянта про
те, що районним судом безпідставно
стягнуто з відповідача витрати на
евакуацію транспортного засобу у
розмірі 300 грн., оскільки ці витрати
були враховані страховиком при виплаті
страхового відшкодування 18.02.2014 року,
що стверджується розрахунком
страхового відшкодування, який
знаходиться на а.с. 78.

Відтак, оскаржуване рішення у частині
стягнення із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 300
грн. витрат на евакуацію транспортного
засобу слід скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні цієї
частини позовних вимог.

У решті оскаржуване рішення необхідно
залишити без змін, оскільки доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому підстав для її
задоволення повністю немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду в цілому.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" задовольнити
частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 08 жовтня 2014 року у частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» () на користь
ОСОБА_2 витрат на евакуацію
транспортного засобу у розмірі 300 грн.
скасувати та ухвалити у цій частині
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
стягнення 300 грн. витрат на
транспортування пошкодженого
транспортного засобу.

У решті рішення Франківського
районного суду м. Львова від 08 жовтня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: