Єдиний унікальний номер 205/6615/13-ц
справа № 2/205/24/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Черновол О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора та Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 серпня 2013 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора та Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3 Після її смерті
відкрилась спадщина на 1/2 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач є єдиним спадкоємцем за
заповітом та прийняла спадщину
фактично, оскільки проживала зі
спадкодавцем на час її смерті. Згідно
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 21 листопада 1964 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали в спадщину 1/2
частину спірного домоволодіння. Інша 1/2
частина зазначеного домоволодіння
належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
ОСОБА_4 Єдиним спадкоємцем після її
смерті була ОСОБА_3, яка прийняла
спадщину фактично.

Позивач просила суд визнати за нею
право власності на 1/2 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач надала суду заяву з проханням
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

Представник Дніпропетровської міської
ради надала суду заяву з проханням
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги не визнає.

До суду надійшло повідомлення Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з проханням
розглядати справу без участі їх
представника відповідно до діючого
законодавства.

Представник Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином. Про причини неявки суд не
повідомив. Письмових заяв не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 1/2 частина
домоволодіння АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
право на спадщину по заповіту від 21
листопада 1964 року, посвідченого
нотаріусом 2-ої міської нотаріальної
контори м. дніпропетровська Попруга
В.І. за реєстровим № 1-2564 (а.с. 9). Тобто
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/4 частині
спірного домоволодіння.

Інша 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1
належить ОСОБА_5 на підставі договору
дарування частки домоволодіння від 27
грудня 2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу Тараненко Л.О. за
реєстровим № 7102 (а.с. 10).

Згідно відповіді КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради від 29
серпня 2008 року № 10844, право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано:
1/4 частина - за ОСОБА_3, 1/4 частина - за
ОСОБА_4, 1/2 частина - за ОСОБА_5 (а.с. 92, 93).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 8).
Після її смерті відкрилась спадщина на
1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі ст. 529 ЦК України в редакції
1963 року, який діяв в момент виникнення
правовідносин, при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті. Онуки і правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у праві.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Суд критично ставиться до посилань
позивача на те, що ОСОБА_3 є єдиним
спадкоємцем після смерті матері
ОСОБА_4, оскільки позивачем в порушення
вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не було
надано суду доказів на підтвердження
наявності родинних відносин між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, а, отже, відсутні підстави
для визнання за позивачем права
власності на 1/4 частину спірного
домоволодіння, що відкрилась після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 7).
Після її смерті відкрилась спадщина на
1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений 19 червня 1992 року старшим
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Якушевою Г.С. за
реєстровим № 1-2705, в якому заповіла
належну їй частину спірного
домоволодіння позивачу (а.с. 15).

Позивач належним чином прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вона проживала
та була зареєстрована зі спадкодавцем
на час її смерті, фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном.

Згідно ст. 534 ЦК України в редакції 1963
року кожний громадянин може залишити
за заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Статтею 548 ЦК України в редакції 1963 року
передбачено, що для придбання спадщини
необхідно щоб спадкоємець прийняв
спадщину. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за можливе визнати за позивачем право
власності на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 529, 534, 548-549 ЦК України в редакції
1963 року, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 212, 213-215, 218 Цивільно-процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора та Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину домоволодіння АДРЕСА_1,
загальною площею 57,3 кв.м., яке
складається з: сіни - 6,5 кв.м., комора - 3,9
кв.м., коридор - 5,7 кв.м., кухня - 6,1 кв.м.,
житлова - 9,4 кв.м., житлова - 16,6 кв.м.,
житлова - 9,1 кв.м., в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В. Залімська