Провадження № 2/235/2644/14
Справа № 235/6567/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко
В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Красноармійської міської
ради, третя особа Управління
Держземагенства у Красноармійському
районі, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02.12.2014 року звернувся до
суду із позовом до Красноармійської
міської ради, третя особа Управління
Держземагенства у Красноармійському
районі, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після
смерті його матері, ОСОБА_2, яка померла
в місті Красноармійську Донецької
області, на належний їй

-житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яка
належала матері на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом,
нотаріально посвідченого державним
нотаріусом Першої красноармійської
державної нотаріальної контори 06.11.1996
року, реєстр № 3472

-земельну ділянку, яка призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд розташована за цією ж адресою,
належна померлій на підставі
Державного акту на право власності на
землю серії ІІ-ДН № 079522, виданого 12.09.2000
року на підставі рішення виконкому
Красноармійської міської ради від
21.06.2000 року № 308 та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю № 03324.

Позивач являється єдиним
першочерговим спадкоємцем та прийняв
спадщину.

З метою отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом позивач
звернувся до державного нотаріуса, яка
в свою чергу направила запит до
Держземагентства про видачу витягу з
Поземельної книг, витягу з Державного
земельного кадастру про відсутність
обмежень на земельну ділянку, а також
витягу з технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель.

Так як право власності на земельну
ділянку виникло у померлої до 2004 року,
необхідно було провести державну
реєстрацію на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, у відповідності до
п. 2. Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про державний
земельний кадастр».

Після виготовлення землевпорядною
організацією технічної документації,
з'ясувалося, що фактично земельна
ділянка має іншу площу не 0,0832 га, як
зазначено в акті, а 0,0941 га, та не
фактично межі земельної ділянки не
відповідають державному акту. У зв'язку
з цим в реєстрації земельної ділянки
було відмовлено, про що свідчить
рішення Державного кадастрового
реєстратора РВ -014 від 27.06.2014 року.

Зважаючи на те, що площа земельної
ділянки з часу передачі матері
земельної ділянки у власність, а саме з
2000 року не змінювалась, можна дійти до
висновку про те, що різниця в площі
виникла у зв'язку з неправильними
замірами.

Позивач вважає, що він має право в
порядку спадкування визнати за собою
право власності на земельну ділянку,
яка належала на праві власності
померлій матері.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача -
Красноармійської міської ради у судове
засідання не з»явився, надав суду заяву
про розгляд справи у відсутності
представника.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
дослідивши матеріли справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача законні, обгрунтовані та
підлягають задоволенню у повному
обсязі за наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилася спадщина після смерті його
матері, ОСОБА_2, яка померла в місті
Красноармійську Донецької області, на
належний їй

-житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, яка
належала матері на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом,
нотаріально посвідченого державним
нотаріусом Першої красноармійської
державної нотаріальної контори 06.11.1996
року, реєстр № 3472

-земельну ділянку, яка призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд розташована за цією ж адресою,
належна померлій на підставі
Державного акту на право власності на
землю серії ІІ-ДН № 079522, виданого 12.09.2000
року на підставі рішення виконкому
Красноармійської міської ради від
21.06.2000 року № 308 та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю № 03324.

Позивач являється єдиним
першочерговим спадкоємцем та прийняв
спадщину.

З метою отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом позивач
звернувся до державного нотаріуса, яка
в свою чергу направила запит до
Держземагентства про видачу витягу з
Поземельної книг, витягу з Державного
земельного кадастру про відсутність
обмежень на земельну ділянку, а також
витягу з технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель.

Так як право власності на земельну
ділянку виникло у померлої до 2004 року,
необхідно було провести державну
реєстрацію на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, у відповідності до
п. 2. Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про державний
земельний кадастр».

Після виготовлення землевпорядною
організацією технічної документації,
з'ясувалося, що фактично земельна
ділянка має іншу площу не 0,0832 га, як
зазначено в акті, а 0,0941 га, та не
фактично межі земельної ділянки не
відповідають державному акту. У зв'язку
з цим в реєстрації земельної ділянки
було відмовлено, про що свідчить
рішення Державного кадастрового
реєстратора РВ -014 від 27.06.2014 року.

Зважаючи на те, що площа земельної
ділянки з часу передачі матері
земельної ділянки у власність, а саме з
2000 року не змінювалась, можна дійти до
висновку про те, що різниця в площі
виникла у зв'язку з неправильними
замірами.

Позивач вважає, що він має право в
порядку спадкування визнати за собою
право власності на земельну ділянку,
яка належала на праві власності
померлій матері.

Згідно ч.1 ст. 120 Земельного кодексу
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об»єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Частиною 2 передбачено, що
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

У відповідності до статті 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК
України, входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно п. 1 ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Статтею 22 ЗК УРСР (в редакції, яка діяла
на час видачі спадкодавцю державного
акту), право власності на землю чи право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядною організацією меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та отримання документа,
який посвідчує це право, яким в свою
чергу є державний акт на право
власності на земельну ділянку (ст.. 23
цього Кодексу).

З огляду на вищезазначене, можна з
упевненістю твердити, що померла при
житті набула право власності на
земельну ділянку, яку позивач має право
успадкувати.

Однак, з часу отримання спадкодавцем
державного акту до відкриття спадщини,
суттєво змінилося законодавство в тому
числі й порядок державної реєстрації
права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 22 Закону України «Про
землеустрій» землеустрій здійснюється
на підставі договорів між юридичними,
фізичними особами та розробниками
документації із землеустрою, судових
рішень.

Окрім того, ч. 1 ст. 81 ЗК України
передбачено, що громадяни України
набувають право власності на земельні
ділянки на підставі: г) прийняття
спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30.05.08. № 7 у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
законні, обгрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 15, 16, 328, 393, 1216, 1217, 1218, 1225 ЦК
України, ст.. 120 Земельного кодексу
України, ст.. 22 ЗУ «Про землеустрій», ст.
ст. 3, 119, 120 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності на
земельну ділянку площею 0,0941 га, яка
призначена для обслуговування жилого
будинку та господарських будівель та
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належала на праві власності померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право власності на
землю серії ІІ-ДН № 079522, виданого 12.09.2000
року на підставі рішення виконкому
Красноармійської міської ради від
21.06.2000 року № 308 та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю № 03324.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя:

19.12.2014