Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4829/14 Головуючий у 1
інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» листопада 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона перебувала у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу в них
народилась донька - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
виданим виконавчим комітетом
Комишувахської селищної ради
Оріхівського району Запорізької
області, актовий запис № 34.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 05 грудня 2013
року шлюб між сторонами у справі
розірвано.

Відповідач не надає жодної
матеріальної підтримки по утриманню
їхньої спільної дитини, а також не
приймає участі в її вихованні.

На сьогоднішній день відповідач ніде
не працює, однак має мінливий
заробіток, оскільки займається
наданням послуг з пасажироперевезень
на своєму автомобілі. Також у власності
відповідача знаходиться земельна
ділянка, з якої він також отримує дохід.

На підставі зазначеного просила,
керуючись ст.ст. 181, 184 СК України,
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі 1000 грн., щомісячно.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітньої дитини
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000
грн. щомісячно, починаючи з 13 серпня 2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Допущено негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неповне
дослідження судом матеріалів справи,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
нього. на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 250 грн.
щомісячно.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у шлюбі, від шлюбу
мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка
проживає з матір'ю і знаходиться на її
утриманні.

Висновки суду про обов'язок батька,
який проживає окремо від дитини, брати
участь у її утриманні відповідає
вимогам ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу
України.

Відповідно до ст. 184 СК України у
випадках, коли платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід або
частку доходу одержує в натурі чи при
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, у зв'язку з чим
складно чи неможливо визначити
фактичний дохід, суд за заявою платника
або одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з того, що відповідач не
працює, не має постійного доходу, суд
дійшов правильного висновку про
призначення аліментів у твердій
грошовій сумі.

Таким чином, визначення місцевим судом
аліментів у твердій грошовій сумі
відповідає вимогам ст. 184 СК України та
узгоджується з обставинами справи.

Разом з тим, суд визнав, що відповідач
має змогу сплачувати аліменти в
розмірі 1000 грн. щомісячно.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина ;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Суд не врахував обставини, передбачені
ст.182 ЦПК України, не з'ясував
матеріальний стан сторін, в порушення
вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України в рішенні
не навів мотивів визначення саме
такого розміру і взагалі ніяких
мотивів, крім норм СК України.

За умови відсутності у справі
підтвердження матеріального стану
відповідача спроможність сплачувати
аліменти у розмірі 1000 грн. носить
характер припущення, що не відповідає
вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Вищезазначених вимог закону суд першої
інстанції не виконав, розглянув справу
за відсутності відповідача, неповно
з'ясував обставини справи, тому у
відповідності до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
приймає до дослідження докази, які у
відповідності до вимог ст.182 ЦПК
України мають значення для визначення
розмір аліментів.

Присуджена судом сума перевищує
реальні можливості платника аліментів
і створює умови для невиконання
судового рішення.

Доводи позивачки про наявність у
ОСОБА_3 автомобіля не підтверджено
доказами. Постанова про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП
України свідчить лише про керування
автомобілем, проте не є доказом
належності автомобіля відповідачу на
праві власності. Відповідно до даних
комп'ютерної бази АІПС «Автомобіль»
УДАІ в Запорізькій області та
комп'ютерної бази «НАІС» ДДАІ МВС
України на ім'я ОСОБА_3 транспортні
засоби не зареєстровані ( а.с. 57).

ОСОБА_3 не працює і не має постійного
заробітку. Разом з тим, відповідач є
працездатної особою, за ним
зареєстровано 1/4 частка у спільній
власності на земельну ділянку.

З доводами відповідача про сплату
аліментів у розмірі 250 грн. колегія
суддів не погоджується, оскільки така
сума менше навіть 30% прожиткового
мінімуму, визначеного державою для
відповідної категорії дітей і не
забезпечить мінімальні потреби дитини.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік»
прожитковий мінімум на дітей віком до 6
років становить з 1 жовтня - 1102 гривні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Керуючись нормою ст. 180 СК України, якою
встановлено рівний обов'язок матері та
батька щодо утримання дитини, та ст.182
СК України з урахуванням даних про
матеріальний стан відповідача,
виходячи із принципів справедливості,
добросовісності і розумності,
закріплених у ст.7 Сімейного кодексу
України, колегія вважає за необхідне
визначити аліменти до стягнення з
відповідача на користь позивачки на
утримання малолітньої дитини в розмірі
551 грн. (1102:2), що буде відповідати
об'єктивним можливостям відповідача.

З огляду на викладене, відповідно до п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
аліментів підлягає зміні.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках зміни рішення.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
народження: с. Кірове Оріхівського
району Запорізької області, ІПН:
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
місце народження: смт. Комишуваха
Оріхівського району Запорізької
області, ІПН: НОМЕР_2, аліменти на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 551 грн.
щомісячно, починаючи з 13 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частини рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: