Справа № 361/7401/14-ц
Провадження № 2/361/2810/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 грудня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого
судді - Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання осіб такими, що втратили
право на користування житловою площею,
-

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив усунути
перешкоди в користуванні належною йому
на праві власності квартирою шляхом
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2
та ОСОБА_4; також просив визнати ОСОБА_2
та ОСОБА_4 такими, що втратили право
користування квартирою, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з їх
відсутністю на вказаній житловій площі
більше року без поважних причин.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 07 вересня 2007 року
він уклав шлюб з ОСОБА_2, від якого у них
народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

2009 року відповідачі зареєструвалися в
квартирі АДРЕСА_1, що належить позивачу
ОСОБА_1 на праві власності на підставі
договору дарування квартири від 02
серпня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Броварського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6, зареєстрованого в
реєстрі за № 4477.

Однак, у зв'язку з погіршенням сімейних
відносин, відповідачі майже не
проживали за місяцем реєстрації.

У 2012 році ОСОБА_2 забрала дитину та
зникла з квартири.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13 березня 2014
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано.

На даний час у зазначеній вище
квартирі, крім власника, зареєстровані:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач разом з сином більше року не
проживають за місцем реєстрації,
витрат по утриманню житла не несуть, а
їх реєстрація перешкоджає власнику
житла у реалізації його права
власності на вищевказане нерухоме
майно, у зв'язку з чим позивач звернувся
до суду із зазначеним вище позовом.

У судове засіданні позивач не
з'явився, повідомлявся належним чином.
До початку розгляду справи по суті від
представника позивача

ОСОБА_7 надійшла заява, в якій остання
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити у повному обсязі та
слухати справу без її участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_4 не з'явилися, про час і місце
розгляду справи належним чином
повідомлялися, причини неявки суду
невідомі.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_8 уклали шлюб, про що
свідчить копія свідоцтва про шлюб
НОМЕР_1, виданого 07 вересня 2007 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Деснянського районного
управління юстиції у місті Києві,
актовий запис № 1188 (а.с. 11). Прізвище
після одруження: чоловіка - «ОСОБА_1»,
дружини - «ОСОБА_8».

Від шлюбу у сторін народився син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження НОМЕР_2, виданого 13 жовтня 2009
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, актовий запис № 1057
(а.с. 12).

З часу укладення шлюбу ОСОБА_2 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
9).

З матеріалів справи вбачається, що
власником квартири АДРЕСА_1 є позивач
ОСОБА_1, що набув зазначене нерухоме
майно у власність на підставі договору
дарування від 02 серпня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Броварського міського нотаріального
округу Київської області ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 4477 (а.с.
10).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13 березня 2014
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано, про що свідчить копія
рішення у цивільній справі № 361/11798/13-ц
(а.с. 13).

На даний час у зазначеній вище
квартирі, крім власника, зареєстровані,
проте, фактично не проживають: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Жіночі та дитячі речі у квартирі
відсутні. Вказані обставини засвідчені
копіями актів обстеження
житлово-побутових умов, що складені 11
грудня 2013 року, 15 січня, 28 лютого,12
березня та 17 вересня 2014 року депутатом
Броварської міської ради Київської
області ОСОБА_9 (а.с. 45-49).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, які проживають у будинку
АДРЕСА_1, видно, що колишня дружина
позивача та його син дійсно більше року
за адресою реєстрації не з'являються,
жіночі та дитячі речі в квартирі
відсутні.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенцїі про захист прав
людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,
319, 321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його прав хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначене
та придатне для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право володільця використовувати
житло для власного проживання,
проживання членів сім'ї інших осіб і
розпорядження своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Зважаючи на викладене та ту обставину,
що відповідачі дійсно більше року не
проживають у спірній квартирі, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, крім того, ОСОБА_2 на
даний час не є членом сім'ї власника
квартири, тому не набула самостійного
права користування нею, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги щодо
усунення перешкод ОСОБА_1 у здійсненні
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщення квартири АДРЕСА_1 є
обґрунтованими й підлягають
задоволенню.

За правилами ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

З огляду на те, що позивачем не наведено
обставин порушення його прав органом,
який знімає з реєстрації місця
проживання осіб, оскільки за наявності
відповідного судового рішення він не
звертався до уповноваженого органу про
зняття відповідача з реєстраційного
обліку за спірною адресою, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог у цій частині.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 212-215, 224-233 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користуватися жилою
площею квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна