АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3360/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3870/14
Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представника - адвоката ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 листопада 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні нерухомим майном та
стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні господарською будівлею -
вхідним погребом «в2», що розташований
на території домоволодіння по АДРЕСА_1,
в с.Кротенки Полтавського району і
області, оскільки відповідачі
збудували стіну, що унеможливлює
користування цим погребом. Такими
неправомірними діями відповідачів їм
заподіяна моральна шкода, яку в розмірі
по 2500 грн. кожному прохали компенсувати
за рахунок відповідачів.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 листопада 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном та стягнення
моральної шкоди,- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
365,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, прохали рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заперечували висновок суду щодо
можливості переносу дверей, тобто
зміни входу в погріб, оскільки
облаштування іншого входу рішенням
Полтавського районного суду від 29.06.2011
року, яке набрало чинності, - не
передбачено.

Неправильним, на думку апелянтів, є
висновок суду щодо відсутності доказів
позбавлення власності, оскільки
позовні вимоги стосувалися порушень
права користування власністю. На думку
позивачів, суд безпідставно не
врахував, що діями відповідачів
спричинені моральні страждання,
компенсацію яких по 2500 грн. вважають
обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з преюдиційного
значення рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
29 червня 2011 року та недоведеності
перешкод з боку відповідачів. За
відсутності порушення майнових прав
позивачів немає підстав для
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції визнає правильним,
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленого ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 статті 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61
ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою може звернутися
до суду з вимогою про заборону вчинення
нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій
для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (стаття 391 ЦК України).

У пункті 33 постанови Пленуму ВССУ від 07
лютого 2014 року №5 «Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав» роз'яснено, що
відповідно до положень статей 391,396 ЦК
позов про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню у разі, якщо
позивач доведе, що він є власником або
особою, яка володіє майном (має речове
право) з підстави, передбаченої законом
або договором, і що діями відповідача,
не пов'язаними з позбавленням
володіння, порушується його право
власності чи законного володіння.

Таким чином, за змістом викладених
норм цивільного права та роз'яснень,
перешкодою в здійсненні
правомочностей власника, про усунення
яких він має право вимагати, - є
неправомірні дії порушника цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 29 червня 2011
року визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, в с.Кротенки Полтавського
району і області та реально виділено в
користування частину приміщень, які
зафарбовані червоним кольором згідно
додатку 1 до висновку експертизи №147
від 15.11.2010 року, варіант №1, в тому числі
погріб вхідний літ. «в2», частину навісу
літ. «в» (16,20 кв.м.), та виділено в
користування земельну ділянку, що
зафарбована червоним кольором, згідно
з варіантом №2 додатку 2 до висновку
експертизи №147 від 15.11.2010 року.

Також вказаним рішенням визнано право
власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по ?
вказаного житлового будинку з
господарськими спорудами та виділено
їм реально в користування ? частину
приміщень у вказаному домоволодінні,
які зафарбовані синім кольором згідно
додатку 1 до висновку експертизи №147
від 15.11.2010 року, варіант №1, в тому числі,
частину навісу літ. «в» (12,42 кв.м ) та
земельну ділянку, що зафарбована синім
кольором, згідно з варіантом №2 додатку
2 до висновку експертизи №147 від 15.11.2010
року. /а.с.4-25/

Місцевим судом встановлено та
підтверджено сторонами в апеляційній
інстанції, що відповідачі дійсно
зводять стіну ( на час розгляду справи -
дерев'яну перегородку), яка розділяє
виділений сторонам в користування
навіс літ. «в» на частини, визначені
вказаним рішенням. При такому розділі
вхідні двері до належного позивачам
погребу залишаються на частині навісу,
що належить відповідачам.

Позивачі не надали доказів того, що
зазначена перегородка зводиться не по
лінії розподілу домоволодіння,
проведеного на підставі рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 29.06.2011 року. Між
тим з наданих сторонами пояснень та
матеріалів справи вбачається, що
вказана перегородка зводиться
відповідачами на належній їм частині
надвірної будівлі та частині земельної
ділянки, яка приватизована згідно
витягу Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно про реєстрацію права
власності на земельну ділянку площею
0,0053га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд./а.с.55 т.1/

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що дії
відповідачів по влаштуванню
перегородки, яка відділяє їх частину
навісу, - не є неправомірними, а тому
підстав для застосування ст.386,391 ЦК
України не вбачається. На думку колегії
суддів, позивачі обрали невірний
спосіб захисту свого права власності,
вимагаючи усунення перешкод в
користуванні належним їм вхідним
погребом, оскільки фактично вони
вимагають для входу в належний їм
погріб права користування чужим майном
- земельною ділянкою та частиною навісу
відповідачів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
тлумачення на власний розсуд висновків
районного суду, зроблених при
ухваленні рішення від 29.06.2011 року, до
непідтверджених належними та
допустимими доказами тверджень, що
спірна стіна встановлена
відповідачами поза лінією розподілу,
визначеного вказаним судовим рішенням.

Отже, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги, тому відхиляє її та залишає
рішення районного суду без змін.н

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 листопада
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя /підпис/
Л.І. Пилипчук

Судді: /підпис/
Ю.В. Дряниця
/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук