Справа № 456/5627/13
Головуючий у 1 інстанції: Андрейків
Провадження № 22-ц/783/4645/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представників
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_5 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 28 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
третя особа Стрийська державна
нотаріальна контора про визнання
частково недійсним спадкового
договору та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом
до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування вимог
вказує, що відповідач є його рідним
братом, а він відповідно до спадкового
договору від 05.06.2009р., підписаного його
мамою став власником будинку
АДРЕСА_1. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2
ніколи в цьому будинку не проживав так
як проживає постійно в своєї дружини за
адресою в АДРЕСА_2. Відповідач в будинку
АДРЕСА_1 речей своїх не тримає та не
приймає участі в його утриманні, а тому
позивач просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням та зобов'язати
його знятись з реєстрації.

ОСОБА_5 подав до суду
зустрічний позов до ОСОБА_2, третя особа
Стрийська Державна нотаріальна
контора про визнання частково
недійсним спадкового договору та
визнання права власності на 1/4
будинковолодіння АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що спірний будинок
АДРЕСА_1 був збудований його батьками
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зданий в
експлуатацію 17.12.1974р., а отже є спільною
сумісною власністю подружжя.
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_8 помер.
Його мати ОСОБА_7 подала заяву в
нотаріальну контору про відмову від
частки на спадкове майно після смерті
батька і таким чином виключно він та
його брат залишились спадкоємцями
після смерті ОСОБА_8 Враховуючи те, що
він був зареєстрований та проживав в
спірному будинку то має право на 1/4
будинковолодіння АДРЕСА_1. Окрім цього
він звертався до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини. При цьому позивач
зазначає, що про наявність спадкового
договору від 05.06.2009р. за яким його мати
ОСОБА_7 після її смерті передала
будинковолодіння АДРЕСА_1 його брату
ОСОБА_2 йому як спадкоємцю стало відомо
після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2. З
врахуванням того, що його мати немала
права розпоряджатись всім будинком, а
тільки 1/2 його частки, а тому просить
суд позов задоволити.

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 28 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою в АДРЕСА_1. В решті вимог
відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково.
Визнано частково недійсним спадковий
договір від 05.06.2009р. укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зареєстрованим в
реєстрі за №2410 в частині п.1 Договору,
згідно якого у випадку смерті ОСОБА_7
весь житловий будинок АДРЕСА_1 разом з
належними для нього господарськими
спорудами переходить у власність
ОСОБА_2. В решті позову відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає, що не погоджується із тим, що
районний суд задовольнив позовні
вимоги щодо визнання частково
недійсним спадкового договору,
оскільки ні він, ні його брат не
звертались до нотаріуса з заявою на
прийняття спадщини після смерті
їхнього батька та були згідні з тим, що
їхня мама залишилась одноособовим
власником будинку. Окрім того вказує,
що відповідач знав про існування
такого спадкового договору і не ставив
його під сумнів та не заперечував проти
нього, а звернувся із позовом в суд лише
після смерті матері, претендуючи на
батькову спадщину у вигляді частини
будинку, тобто коли пройшло майже 6
років.

Просить змінити рішення
Стрийського міськрайонного суду в
частині визнання частково недійсним
спадкового договору від 05.06.2009 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2,
зареєстрований в реєстрі за №2410 в
частині п.1 Договору, згідно якого у
випадку смерті ОСОБА_7 весь
житловий будинок АДРЕСА_1 переходить у
його власність та ухвалити в цій
частині рішення про відмову ОСОБА_5 в
задоволенні його вимог, а в решті
частини рішення залишити в силі.

Також рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 28 квітня 2014 року
оскаржив ОСОБА_5 подавши апеляційну
скаргу, у якій вказує, що рішення є не
цілком законним і таким, що підлягає до
часткового скасування з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та неправильного
застування норм матеріального права.
Зазначає, що районний суд прийшов до
помилкового висновку про те, що ним
спадщина не прийнята та він пропустив
строк на прийняття спадщини. Окрім
того, звертає увагу суду на те, що в
матеріалах справи відсутня його заява
про відмову від прийняття спадщини та
відсутній договір про перерозподіл
спадщини між спадкоємцями, а тому
вважає, що він прийняв спадщину в
порядку спадкування за законом після
смерті батька, в тому числі частину
будинку АДРЕСА_1 разом з належними до
нього господарськими спорудами.

Просить скасувати рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 28 квітня
2014 року в частині відмови у задоволенні
решти його позовних вимог; скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким визнати за ним право власності на
1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1
Львівської області, разом з належними
до нього господарськими спорудами:
цегляний гараж Б, металеві ворота 1,
металева огорожа 2, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати за ОСОБА_2 право
власності на 3/4 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, разом з належними до
нього господарськими спорудами:
цегляний сарай Б, металеві ворота1,
металева огорожа 2 (1/4 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, 1/2 - за спадковим
договором від 05.06.2009 року). В іншій
частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2,представників ОСОБА_3,ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції не в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що згідно
спадкового договору від 05.06.2009р. ОСОБА_7
на випадок своєї смерті передала у
власність ОСОБА_2 належний їй на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1.

Також районним судом встановлено, що
даний будинок згідно акту про
закінчення будівництва та введення в
експлуатацію від 17.12.1974 р. та висновку
на реєстрацію домоволодіння від
08.01.1975р. належав на праві власності
ОСОБА_7 (а.с.87-88), яка на той час
перебувала в шлюбі з ОСОБА_8

Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 28)
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та як
встановлено районним судом, що на
момент його смерті в будинку АДРЕСА_1
проживала його дружина ОСОБА_7, яка
згідно заяви від 15.07.2010 р. відмовилась
від прийняття спадщини після смерті
чоловіка - ОСОБА_8 (а.с.27).

Матеріалами справи встановлено, що
після смерті ОСОБА_8 його син - ОСОБА_5
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини та видачу свідоцтва
про право на спадщину у якій зазначив
спадкове майно яке він бажає прийняти,
а саме земельну ділянку площею 0,25га. на
території с. Ярушичі Стрийського
району та грошові вклади на рах. №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у відділенні
Ощадного банку № 6311/07 (а.с. 26).

Відповідно до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом шестимісячного
строку не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким , що не
прийняв її.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову
практику у справах про спадкування»
передбачено, що у разі смерті
співласника приватизованого будинку
частки кожного із співвласників у
праві спільної власності є рівними
якщо інше небуло встановлено договором
між ними (частина друга статті 370,
частина друга статті 372 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що судом не
враховано тієї обставини, що мати
ОСОБА_7 після смерті чоловіка ОСОБА_8 з
14.06.2008 року проживала в зазначеному
будинку одна і фактично прийняла
спадщину після його смерті, що
складалась із ? частини спірного
будинковлодіння.

Той факт, що 15.07.2010 р. ОСОБА_7 подала
заяву до нотаріальної контори, якою
відмовилась від прийняття спадщини
після смерті чоловіка - ОСОБА_8, не може
братись до уваги, оскільки така заява
може бути подана тільки у строки
встановлені ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини, тобто в
шестимісячний термін, тоді як ОСОБА_7
подала таку заяву по спливі двох років
одного місяця одного дня.

Судом першої інстанції вірно
встановлено факт не проживання ОСОБА_5
у спірному будинковолодіння більше
десяти років, оскільки вказане має
підтвердження письмовими доказами, та
судом визнано його втатившим право на
проживання у житловому будинку по
АДРЕСА_1.

Оскільки особа втрачає право на
користування житлом з часу вибуття із
спірного будинку, а як встановлено в
суді, ОСОБА_5 вибув із спірного
будинковолодіння по АДРЕСА_1.., його
покликання про те, що на часі смерті
батька, він проживав у спірному
будинку, а отже фактично прийняв
спадщину, тобто вступив у управління та
володіння спадковим майном -
безпідставні та не підтверджені
жодними доказами.

Окрім того, подаючи заяву про прийняття
спадщини по закону після смерті батька
ОСОБА_5 чітко зазначив яке майно має
намір успадкувати, і зокрема: земельну
ділянку та грошові вклади, про частку в
житловому будинку в цій заяві не
йдеться, а отже спадкодавець фактично
ствердив факт неприйняття ним спадщини
в цій частині. Вказані обставини
встановлені матеріалами справи та
спадковою справою № 4202010 після смерті
ОСОБА_8.

Отже на часі укладення 05.06.2009р.
спадкового договору, ОСОБА_7 була
єдиним власником житлового будинку,
АДРЕСА_1., а тому суд першої інстанції
безпідставно визнав спадковий договір
від 05.06.2009р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
зареєстрованого в реєстрі №240 в
частині п.1 Договору недійним, а тому
рішення в цій частині підлягає до
скасування, з ухваленням нового
рішення, яким в цій позовній вимозі -
відмовити. В решті рішення суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 28 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити рішення яким відмовити
ОСОБА_5 в задоволенні вимоги про
визнання « частково недійсним
спадкового договору від 05.06.2009року
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
зареєстрованого в реєстрі за № 2410 в
частині п.1 Договору згідно якого у
випадку смерті ОСОБА_7 весь житловий
будинок АДРЕСА_1 разом з належними до
нього господарськими спорудами
переходить у власність ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська