Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
"
Білоцерківтепломережа" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що КП
«Білоцерківтепломережа» є виконавцем
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання, відповідач не
сплачує кошти за надані послуги за
затвердженими в установленому порядку
тарифами, в зв'язку з чим за ним
рахується заборгованість перед КП
«Білоцерківтепломережа» в сумі 21 903
грн. 28 коп. за період з 01.11.2004 року по
01.09.2014 року, позивач просить суд
стягнути вказану суму заборгованості
та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача по дорученню підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача позов не
визнала, пояснила, що в жовтні 2004 року в
належній відповідачу на праві
приватної власності квартирі з
дотриманням всіх нормативних та
технічних умов установлено
індивідуальне опалення - апарат
«Елексія», актом від 13.10.2004 року
зафіксовано запуск опалювального
котла, отже, з жовтня 2004 року відповідач
та його родина послугами позивача по
постачанню теплової енергії не
користуються, щодо послуг з гарячого
водопостачання, то дані послуги
відповідачем також не отримувалися,
оскільки актом прийняття в
експлуатацію вузла обліку гарячого
водопостачання від 22.10.2004 року
зафіксовано показники лічильника у
квартирі відповідача -126 куб. м, актом
від 05.11.2014 року зафіксовано показники
лічильника - 126 куб. м. Нормами діючого
законодавства передбачено
обов'язковість договірних засад на
отримання житлово-комунальних послуг,
проте ніяких договорів між позивачем
та відповідачем не укладалось, в такому
випадку необхідно користуватися
доведеністю фактичного споживання
послуг, що є єдиною підставою для
стягнення заборгованості за фактично
спожиті послуги, а таких доказів
позивачем не надано. Батько
відповідача повідомив
теплопостачальну організацію про
відмову від послуг, отримав відповідні
технічні умови, узгодив робочий
проект, підключив котел, довів до
відома позивача про відключення від
системи централізованого опалення. А
тому нарахування оплати за послуги,
якими відповідач не користується, є
необґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, покази свідка,
оглянувши матеріали даної справи,
цивільну справу № 357/3502/14-ц 2-н/357/604/14,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 є співвласником квартири
АДРЕСА_1, на його ім'я в КП БМР
«Білоцерківтепломережа» відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1 щодо оплати
послуг з опалення та підігріву води по
даній квартирі.

Іншими співвласниками квартири є
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Наведені обставини стверджуються
копією свідоцтва на право власності на
житло від 11.09.2001 року № 32429, яке видане
згідно з розпорядженням завідуючого
комунальною службою приватизації
державного житлового фонду міста від
11.09.2001 року № 1-2-54 /а.с.47/, розрахунковим
листом абонента /а.с. 3-5/.

В судовому засіданні представник
відповідача не заперечувала проти
того, що позов пред'явлено тільки до
ОСОБА_1, інших співвласників до участі у
справі в якості співвідповідачів або
3-х осіб просила не залучати.

З матеріалів справи також вбачається,
що за відповідачем рахується
заборгованість за послуги з опалення
та гарячого водопостачання перед КП
"Білоцерківтепломережа" в сумі 21 903
грн.28 коп. за період з 01.11.2004 року по
01.09.2014 року, що слідує з розрахункового
листа абонента, наданого позивачем.

Згідно ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004
року споживач зобов"язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМ України від
21.07.2005 року № 630, плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

На підтвердження своїх вимог позивачем
надано тільки розрахунковий лист
відповідача за період з 01.11.2004 року, з
якого слідує, що позивачем проводиться
нарахування оплати за послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання за весь вказаний
період, але ці послуги відповідачем не
оплачуються, договір між сторонами по
справі щодо надання вказаних вище
послуг не укладався.

Судом встановлено, що на виконання
вимог Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відповідно
до рішення Білоцерківської міської
ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем
послуг централізованого опалення та
гарячого водопостачання у житловому
фонді комунальної власності м.Біла
Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що
слідує з копії цього рішення /а.с.7/.

Згідно із Законами "Про місцеве
самоврядування в Україні" і "Про
місцеві державні адміністрації"
регулювання цін і тарифів за виконання
робіт та надання житлово-комунальних
послуг з урахуванням їхньої якості,
режиму надання належить до повноважень
місцевих державних адміністрацій та
органів місцевого самоврядування, які
мають право ухвалювати рішення про
запровадження тарифів на послуги
теплопостачання.

Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні
послуги» також передбачено, що до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить,
зокрема, встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Як передбачено Законом «Про місцеве
самоврядування в Україні» /ст.5/ до
системи органів місцевого
самоврядування належить міська рада і
виконавчий комітет ради.

Тарифи на послуги з опалення та
гарячого водопостачання по м.Білій
Церкві запроваджені органами
місцевого самоврядування, що не
суперечить вимогам діючого
законодавства та стверджується
копіями рішень Білоцерківської
міської ради та виконавчого комітету
міської ради щодо запровадження
тарифів на житлово-комунальні послуги
/а.с. 8-24/.

А за ст.144 Конституції України рішення
органів місцевого самоврядування,
прийняті в межах їх повноважень,
визначених законом, є обов'язковими до
виконання на відповідній території.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін.

Плата за комунальні послуги береться
крім квартирної плати за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

А тому згідно вищенаведених правових
норм обов'язком споживачів послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, є своєчасна оплата цих
послуг згідно затверджених в
установленому порядку тарифів.

Але при вирішенні спору суд враховує
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.12.2002 року ОСОБА_2 /співвласник
квартири/ звернувся із заявою до
начальника Білоцерківської філії
газового господарства про видачу
технічних умов для встановлення
індивідуального опалення, проти чого
не заперечував ЖЕК № 6, як
балансоутримувач будинку АДРЕСА_1 що
слідує з копії цієї заяви /а.с.49/.

12.10.2002 року ОСОБА_2 отримано Технічні
вимоги № 34 КП «Білоцерківтепломережа»
на проектування відключення вказаної
вище квартири від системи центрального
опалення та гарячого водопостачання та
влаштування автономного опалення та
ГВП квартири /а.с.61/.

На виконання цих Технічних вимог
співвласником квартири ОСОБА_2 24.12.2002
року отримано Технічні умови № 329
Білоцерківської філії по експлуатації
газового господарства про
встановлення у квартирі котла на
газовому паливі /а.с.50/.

Спеціалізованою установою КП інститут
«Білоцерківцивільпроект» було
розроблено робочий проект
газопостачання кв. АДРЕСА_1 який
погоджено спеціалістами КП
«Білоцерківтепломережа» та
Білоцерківської філії по експлуатації
газового господарства, що
стверджується копією цього проекту
/а.с. 48-70/.

Актом про приймання закінченого
будівництвом об'єкта системи
газопостачання у вказаній вище
квартирі від 13.10.2004 року /а.с.71/
зафіксовано запуск в експлуатацію
опалювального котла «Елексія -20 FF», в
рішенні приймальної комісії зазначено,
що будівельно-монтажні роботи виконані
в повному обсязі відповідно до проекту,
вимог ДБН-У.2.5-20-2001 і Правил безпеки
систем газопостачання України, також
вказано на те, що будівельно-монтажні
роботи виконані згідно СНіП.

З матеріалів справи також вбачається,
що 21.10.2004 року співвласник квартири
ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою на
ім'я директора КП
«Білоцерківтепломережа» про
опломбування стояків опалення в
АДРЕСА_1 в зв'язку з установкою
індивідуального опалення, що слідує з
копії цієї заяви /а.с.72/, на якій
начальником абонвідділу КП
«Білоцерківтепломережа» зроблено
відмітку про відсутність
заборгованості за теплову енергію
станом на 01.11.2004 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 -
співвласник АДРЕСА_1, показав, що після
виконання всіх робіт по встановленню
індивідуального опалення в квартирі,
він звернувся до позивача з письмовою
заявою про опломбування стояків
опалення, надав всі необхідні
документи, стояки опалення в квартирі
були опломбовані працівниками КП
«Білоцерківтепломережа», з того часу
послугами з централізованого опалення
співвласники даної квартири не
користуються.

Покази свідка приймаються судом до
уваги, оскільки вони не суперечать
іншим доказам по справі, представником
позивача не спростовані.

Згідно п.9 Правил надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою КМ України від 30.12.1997 року №
1497, які діяли на момент виникнення
спірних правовідносин /втратили
чинність згідно постанови КМУ від
21.07.2005 року № 630/, права, обов'язки та
відповідальність виконавця і
споживача, передбачені цими Правилами,
набирають чинності з моменту укладення
договору.

Сторони не можуть відмовитися від
укладення або продовження терміну дії
договору, якщо він відповідає цим
Правилам за умови, що споживач не має
наміру відмовитися від користування
послугами.

У разі відмови споживача від
користування послугами з водо-,
теплопостачання та водовідведення він
має право розірвати договір та
вимагати відключення відповідних
мереж. При цьому заборгованість за
отримані послуги та витрати, пов'язані
з відключенням, повинні бути
відшкодовані споживачем у
добровільному або судовому порядку.

Відповідно до п. 34 цих Правил споживач
не має права самовільно, з порушенням
проектних рішень переобладнувати і
використовувати не за призначенням та
псувати санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Отже, діючими на той час Правилами було
передбачено право споживача
відмовитися від користування
послугами з теплопостачання та
вимагати відключення відповідних
мереж за умови технічної можливості .

За ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири
може на свій розсуд здійснювати ремонт
і зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Як встановлено в судовому засіданні і
вказано вище в рішенні, саме на
виконання Технічних умов КП
«Білоцерківтепломережа»
співвласниками АДРЕСА_1 було замовлено
проект газопостачання квартири
спеціалізованій організації, проект
узгоджено у встановленому порядку,
роботи по встановленню
індивідуального опалення виконано у
відповідності з вимогами ДБН та СНіП,
відключення від системи
централізованого опалення не призвело
до порушення теплового балансу
будинку, про що свідчить і той факт, що
більше 10 років співвласники квартири
користуються індивідуальним опаленням
і жодних скарг з цього приводу від
мешканців будинку до виконавця послуг
не надходило.

Посилаючись на те, що співвласники
вказаної квартири встановили
індивідуальне опалення з порушеннями
діючого законодавства, не довели ці
роботи до завершення, представник
позивача не надав суду жодних доказів
для обгрунтування своїх позовних
вимог.

Крім того, судом встановлено з пояснень
представників сторін, що КП
«Білоцерківтепломережа» в 2005 році, в 2008
році зверталося до відповідача з
аналогічними позовами про стягнення
боргу, але за заявою КП
«Білоцерківтепломережа» позови були
залишені без розгляду, відповідач
надавав неодноразово до КП
«Білоцерківтепломережа» весь пакет
необхідних документів щодо
встановлення індивідуального опалення
у його квартирі.

Суд враховує і ті обставини, що
теплопостачальна організація,
вважаючи, що відключення квартири
відповідача від відповідних мереж
проведено з порушеннями, мала повне
право звернутися до суду з позовом про
приведення в належний стан
централізованої системи опалення
шляхом приєднання радіаторів опалення
до стояків централізованої системи
опалення за допомогою зварювальних
робіт із залученням фахівців
підприємства, але з такими вимогами до
суду позивач не звертався, також
жодного разу не пропонувалося виконати
такі роботи власникам квартири.

За приписами ст.ст.1,19 Закону України
«Про теплопостачання» споживач
-фізична особа, що використовує теплову
енергію на підставі договору, споживач
повинен щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст.20 цього Закону обов'язком
споживача є укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, а обов'язком
виконавця за ст.21 Закону є підготувати
та укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Судом було встановлено, що виконавець
не пропонував відповідачу укласти
договір про надання послуг, а
відповідач з такими вимогами також не
звертався, оскільки послугами КП
«Білоцерківтепломережа» з листопада
2004 року не користується.

Отже, між сторонами відсутні договірні
відносини.

А тому суд вважає, що в такому випадку
необхідно виходити з факту надання
відповідних послуг та споживання цих
послуг.

В судовому засіданні достовірно
встановлено і підтверджено належними
доказами той факт, що відповідач
послугами з теплопостачання,
виконавцем яких є позивач, не
користується з 2004 року, а тому
нарахування йому плати за ці послуги та
вимоги щодо стягнення заборгованості
за послуги, які фактично не
споживаються, є необгрунтованим.

Представником відповідача також
надано суду копію договору про надання
послуг з газопостачання між ОСОБА_2 та
ВАТ «Київоблгаз» в особі
Білоцерківської філії по експлуатації
газового господарства /а.с.82-84/, в якому
серед газового обладнання наведеної
вище квартири значиться двоконтурний
газовий котел.

З розрахункового листа абонента також
вбачається, що з жовтня 2012 року по
квітень 2014 року відповідачу було
нараховано оплату за послуги з
гарячого водопостачання в сумі 660 грн.80
коп.

Як встановлено судом, у квартирі
відповідача 22.10.2004 року працівником КП
«Білоцерківтепломережа» виконано
роботи по розпломбуванню лічильника
ГВП, що стверджується актом /а.с.73/, в
якому зафіксовано показання
лічильника ГВП «Метрон -5014506» - 126 куб. м,
згідно акту прийняття в експлуатацію
вузла обліку гарячого водопостачання
від 05.11.2004 року /а.с.74/ лічильник ГВП в
квартирі відповідача повторно
опломбовано після повірки з
показаннями -126 куб. м.

Розпломбування цього лічильника ГВП на
повірку та опломбування після повірки
було проведено в листопаді 2014 року, що
стверджується відповідними актами, які
складено працівниками позивача 05.11.2014
року та 07.11.2014 року /а.с.75/, в цих актах
зафіксовано показання лічильника ГВП -
126 куб м, тобто, показання за весь цей
час не змінилися, що свідчить про те, що
послугами з гарячого водопостачання
відповідач не користується.

В п.9 Правил надання населенню послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМ України від 21.07.2005 року №
630 /зі змінами/, передбачено, що у
квартирі (будинку садибного типу)
роботи з установлення засобів обліку
води і теплової енергії (далі -
квартирні засоби обліку) проводяться
спеціалізованою організацією,
виконавцем, виробником чи
постачальником за рахунок коштів
споживача.

Квартирні засоби обліку беруться
виконавцем на абонентський облік.

Періодична повірка, обслуговування та
ремонт (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж) квартирних
засобів обліку проводяться за рахунок
виконавця.

Відповідно до п.10 цих Правил оплата
послуг за показаннями квартирних
засобів обліку провадиться лише у разі
здійснення обліку в усіх точках
розбору холодної та гарячої води у
квартирі незалежно від наявності
засобів обліку на вводах у
багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами
(нормами) споживання за наявності
квартирних засобів обліку без
урахування їх показань не
допускається, за винятком випадків,
передбачених абзацом п'ятим пункту 16
цих Правил. Виконавець і споживач не
мають права відмовлятися від
врахування показань засобів обліку.

А згідно п.15 Порядку засоби обліку води
і теплової енергії, встановлені у
квартирі (будинку садибного типу) та на
вводі у багатоквартирний будинок,
підлягають періодичній повірці.

Періодична повірка засобів обліку води
і теплової енергії проводиться у строк,
що не перевищує одного місяця. За цей
час споживач оплачує відповідні
послуги у такому порядку: з
централізованого постачання холодної
та гарячої води - згідно із
середньомісячними показаннями засобів
обліку за попередні три місяці; з
централізованого опалення - згідно із
середньомісячними показаннями засобів
обліку за попередній опалювальний
період.

Вище в рішенні вказано на те, що при
проведенні періодичної повірки
приладу обліку ГВП в квартирі
відповідача показання ГВП не
змінилися, з пояснень представника
позивача встановлено, що нарахування
за послуги з гарячого водопостачання
за вказаний вище в рішенні період
проведено за середніми нормами
споживання, що нормами діючого
законодавства, на які вказано вище, як
вважає суд, не передбачено.

Цих висновків не спростовують надані
представником позивача докази, а саме:
акт від 17.05.2012 року про зняття
лічильника з реєстрації в зв'язку з
недопуском до квартири, який
відповідачем не підписаний, а
складений тільки представниками КП
«Білоцерківтепломережа» /а.с.90/,
повідомлення на ім'я ОСОБА_2 від 08.11.2011
року про необхідність провести повірку
лічильника ГВП /а.с.90/, та службова
записка контролера КП
«Білоцерківтепломережа» від 17.05.2012
року /а.с.91/.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач як споживач послуг мав
оплачувати на користь позивача послуги
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за
затвердженими тарифами в тому разі,
коли б такі послуги він фактично
отримував, оскільки договірні стосунки
між сторонами відсутні, а таких доказів
представником позивача суду не було
надано.

Отже, суд відмовляє в задоволенні
позову за його необґрунтованості,
оскільки згідно приписів ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.. 383
ЦК України, ст. 162 ЖК України, Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", Законом
України «Про теплопостачання»,
Правилами надання населенню послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою КМ України від 21.07.2005 року №
630, Правилами надання населенню послуг
з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою КМ України від 30.12.1997 року №
1497 /втратили чинність згідно постанови
КМУ від 21.07.2005 року № 630/, ст.ст. 10, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко