Справа № 456/2998/11
Головуючий у 1 інстанції: Андрейків Ю.Я.
Провадження № 22-ц/783/4112/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:
головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Цар М.М.,

з участю: прокурора - Лящука
Т.І.,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог Добрянської
сільської ради Стрийського району
Львівської області - Матвійціва Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 22.01.2014 року у справі за
позовом Стрийського міськрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Стрийської районної державної
адміністрації, Управління Держкомзему
у Стрийському районі Львівської
області до ОСОБА_3, треті особи:
Інспекція сільського господарства,
Добрянська сільська рада, третя особа
на стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю «Бескид»
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 22 січня 2014
року позов Стрийського міськрайонного
прокурора задоволено.

Ухвалено зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,8528 га із земель
сільськогосподарського призначення
шляхом демонтажу бетонної огорожі, що
розташована на території Добрянської
сільської ради за межами населеного
пункту села Добряни Стрийського району
Львівської області та стягнути з неї на
користь держави судовий збір в розмірі
94,10 грн..

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що судом першої
інстанції при ухваленні зазначеного
рішення неповно з'ясовано обставини,
які мають важливе значення у справі,
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
судом не було враховано та надано
оцінки окремим обставинам справи та
доказам, які їх підтверджують. Зокрема,
викопіюванню із карти
землекористування Добрянської
сільської ради, що вміщене в проект
землеустрою. Для обслуговування
господарських будівель, які виділені в
межах господарського двору та передані
у власність ОСОБА_3, було виокремлено
земельну ділянку площею понад 2,6 га, що
була обгороджена попереднім власником
дерев'яним парканом. Набувши право
власності на зазначені господарські
приміщення, вважає, що набула право
володіти тією ж земельною ділянкою,
якою володів і попередній власник у
тому ж статусі. Відтак, вважає, що судом
першої інстанції не взято до уваги
зазначені обставини та наявність на
місці нової огорожі старого
дерев'яного паркана, в межах периметру
якого попередній власник
використовував спірну земельну
ділянку, що підтверджується згаданим
викопіюванням, на якому видно
наявність зазначеної дерев'яної
огорожі.

Крім того, вказує, що судом першої
інстанції не враховано, що апелянт вже
зверталася до уповноважених органів
для надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду (постійне
користування строком на 49 років).

Зважаючи на вказане, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до норм закріплених у ч.1
ст.126 ЗК України (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) документом, що
посвідчував право власності на
земельну ділянку був державний акт.
Згідно ч.3 цієї статті право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою. Частиною 5 цієї ж статті
закріплено, що право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Встановлено, що 04.10.2010 року
розпорядженням голови Стрийської
районної державної адміністрації №592
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
загальною площею 1,7769 га для
реконструкції нежитлових приміщень
під деревообробний цех на території
Добрянської сільської ради ОСОБА_3
(а.с.6).

Згідно акту перевірки дотримання
земельного законодавства ОСОБА_3 при
використанні земельної ділянки на
території Добрянської сільської ради
від 01.11.2011 року за результатами
перевірки встановлено, що у фактичному
користуванні ОСОБА_3 знаходиться
земельна ділянка загальною площею 2,6297
га, частина якої площею 0,8528 га зайнята
самовільно шляхом встановлення
бетонної огорожі (а.с.4).

Факт користування ОСОБА_3 земельною
ділянкою площею 0,8528 га, яка прилягає до
переданої їй земельної ділянки площею
1,7769 га підтверджується і численними
заявами апелянта на адресу Добрянської
сільської ради Стрийського району
Львівської області щодо передачі їй у
користування в тому числі і цієї
земельної ділянки (а.с.30-31; 34-36; 37-38).

Як вбачається із вказаних заяв, ОСОБА_3
зазначає, що фактично користується
протягом 7 років, серед іншого,
земельною ділянкою площею 0,8528 га, яка
прилягає до вже наданої їй земельної
ділянки площею 1,7769 га.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

На підставі вищевказаного, а також
зважаючи на те, що апелянтом ні під час
розгляду справи у суді першої
інстанції, ні розгляду апеляційної
скарги апеляційним судом не було
надано суду жодних правовстановлюючих
документів, які б свідчили про
правомірність користування неї
земельною ділянкою площею 0,8528 га,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про самовільне
зайняття спірної земельної ділянки є
правильним, відповідає обставинам
справи та підтверджується наявними у
матеріалах справи документами.

Посилання апелянта на ч.1 ст.120 ЗК
України, колегія суддів відхиляє,
оскільки відповідно до норми вказаної
частини ст.120 ЗК України (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Таким чином, зазначеною нормою
передбачено право власника житлового
будинку, будівлі чи споруди на земельну
ділянку на якій ці споруди знаходяться
в межах розмірів тих чи інших будівель
та споруд, оскільки земля, зокрема
земельна ділянка, згідно ч.1 ст.181 ЦК
України, відноситься до самостійних
об'єктів цивільних прав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а
також те, що апелянтом не надано жодних
доказів на підтвердження обставин,
викладених в апеляційній скарзі,
заперечень під час розгляду справи
судом першої інстанції та будь-яких
правовстановлюючих документів, які б
підтверджували правомірність
користування спірною земельною
ділянкою, що повністю відповідає
висновкам суду першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване рішення ухвалено на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, з дотриманням норм
цивільного процесуального права на
підставі відповідних норм
матеріального права, що повинні були
бути застосовані, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відтак, на підставі вказаного,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції, що оскаржується слід
залишити без змін.

Керуючись 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 22.01.2014 року
у справі за позовом Стрийського
міськрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Стрийської районної
державної адміністрації, Управління
Держкомзему у Стрийському районі
Львівської області до ОСОБА_3, треті
особи: Інспекція сільського
господарства, Добрянська сільська
рада, третя особа на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бескид» про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Б.М.Гриновець

Судді:
М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський