Гусятинський районний суд
Тернопільської області
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р.
Справа № 2-794/09

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючої судді
Козяр Л.В.

при секретарі
Кузик М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Гусятин подання
головного державного виконавця
відділу ДВС Гусятинського районного
управління юстиції Процик З.М. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції Процик З.М. звернулася до суду
із поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання аліментних зобов'язань.

В обґрунтування вимог вказує, що на
виконанні у відділі ДВС знаходиться
виконавчий лист №2-794 від 18.09.2009 р.
виданого Гусятинським районним судом
про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. На адресу боржника
направлялися попередження (виклики)
щодо сплати заборгованості по
аліментах на які останній не реагував,
аліменти не сплачує. Згодом, з метою
виявлення за боржником
зареєстрованого права власності на
майно були направлені запити до різних
реєстраційних служб. Боржник на
офіційні попередження не реагує та
ухиляється від сплати боргу по
аліментах. Рішення суду не виконане і
станом на 01.08.2014 рік заборгованість
ОСОБА_2 по аліментах становить 3650,50
гривень. Головний державний
виконавець просить подання
задовольнити.

В судове засідання представник
відділу ДВС ОСОБА_1 не з'явився, але
надіслав заяву про розгляд справи в
його відсутності, подання підтримує
просить його задовольнити.

Суд, розглянувши подання, вислухавши
представника ДВС, дослідивши наявні
докази у справі, прийшов до висновку,
що подання задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Судом, встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Гусятинського районного
управління юстиції в Тернопільській
області знаходиться виконавчий лист №
2-794/ від 18.09.2009 року виданий
Гусятинським районним судом
Тернопільської області 18.09.2009 року,
про стягнення з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти в
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку, починаючи стягувати з 03.09.2009
року і до досягнення дитиною
повноліття.

У відповідності до ст.ст. 3,18, 20,24 Закону
України «Про виконавче провадження»
старшим державним виконавцем прийнято
виконавчий документ до виконання та
07.10.2009 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
яку надіслано сторонам для відома та
виконання. Для забезпечення виконання
рішення суду державним виконавцем на
адресу боржника 13.05.2014 року та 04.07.2014
року направлялися вимоги щодо
виконання рішення суду, з яких
вбачається, що вразі невиконання
вимоги до боржника будуть застосовані
штрафні санкції та примусовий привід
через органи внутрішніх справ. 03.06.2014
року державним виконавцем виносилась
постанова про привід боржника через
органи внутрішніх справ, яка не була
виконана належним чином.

З метою виявлення за боржником
зареєстрованого на праві власності
рухомого, нерухомого майна державним
виконавцем направлені відповідні
запити:

- до державного управління міграційної
служби в Тернопільській області,
згідно відповіді громадянин ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 документований паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1 виданий 25.03.2011
року.

- до відділення державної
автомобільної інспекції Гусятинського
району Тернопільській області, згідно
відповіді якої, за ОСОБА_2 транспортні
засоби не числяться;

- до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно згідно відповіді якої
за ОСОБА_2. відомості про права на
нерухомість відсутні.

30.07.2014 року державним виконавцем
здійснено виїзди по місцю проживання
боржника за адресою, с. Увисла
Гусятинського району для проведення
перевірки майнового стану боржника, в
результаті чого встановлено, що ОСОБА_2
за вказаною адресою у виконавчому
листі проживає, але на момент перевірки
був відсутній, майна на яке можна б було
звернути стягнення не виявлено.

Відповідно до вимог ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.6 Закону України « Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші на виконанні зобов'язання, а також
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника судовим
рішенням є підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду його за кордон
до їх виконання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону України
« Про Державну прикордонну службу
України», органам, підрозділам,
військовослужбовцям, а також
працівникам Державної прикордонної
служби України, які відповідно до їх
службових обов'язків можуть
залучатися до оперативно-службової
діяльності, для виконання покладених
на Державну прикордонну службу
України завдань надається право не
допускати через державний кордон
України осіб, яким мотивованим
письмовим рішенням суду та
правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України, робити в документах
зазначених осіб відповідні відмітки.

Одночасно, суд зауважує, що в ст. 2
«Свобода пересування» Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, наголошено, що кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно із
своєю власною, й обмеження може бути
встановлено законом в разі крайньої
необхідності в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину й захисту здоров'я
чи моралі, й якщо це виправдано
суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, до матеріалів подання та в
судовому засіданні державним
виконавцем не надано належних доказів
на підтвердження можливості чи бажання
боржника ОСОБА_2 виїзду за межі України.
Крім того із матеріалів подання не
вбачається доказів щодо належного
повідомлення боржника про
необхідність з'явитися в органи ДВС.

Крім цього, державним виконавцем не
надано доказів, що ним здійснено усі
заходи по розшуку майна боржника, чи
виконані усі виконавчі дії, у зв'язку з
чим необхідно вжити таких заходів для
забезпечення виконання рішення суду
як тимчасове обмеження виїзду за межі
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.210,293, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції в Тернопільській області
Процик З.М. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня
проголошення через Гусятинський
районний суд.

Суддя:підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного
суду Л.В.Козяр