Справа № 761/765/14-ц
Провадження №6/761/197/2014
У Х В А Л А

іменем України

17 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за поданням Державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Норки Є. В. про обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року заявник звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2.

Подання обґрунтовував тим, що на
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції м. Києва
знаходиться виконавче провадження №
33600510, відкрите на підставі виконавчого
листа, виданого 19 липня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
№ 2-3073/11 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
Банк «Індустріалбанк» заборгованість
у сумі 14 121,93 грн. та пеню за несвоєчасне
погашення кредиту у розмірі 2 000 грн.
Боржником не вчинено жодних дій,
спрямованих на погашення боргу, а тому
державний виконавець звернувся до суду
з вказаним поданням.

Державний виконавець у судовому
засіданні матеріали подання підтримав
у повному обсязі та просив його
задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
боржник та стягувач у судове засідання
не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що вказане
подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
липня 2012 року Шевченківським районним
судом видано виконавчий лист по справі
№2-3073/11 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний Банк «Індустріалбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яким з ОСОБА_2
стягнуто на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний Банк «Індустріалбанк»
заборгованість у розмірі 14 121,93 грн. та
пеню за несвоєчасне погашення кредиту
у сумі 2 000 грн.

27 липня 2012 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №33600510,
боржнику встановлено строк на
добровільне виконання, копію постанови
направлено сторонам виконавчого
провадження. Проте станом на день
звернення державного виконавця до суду
заборгованість боржником не погашена
та жодних дій зі сторони боржника для
її погашення не вчинюється.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

На підставі викладеного державний
виконавець звернувся до суду з
вказаним поданням, однак, суд не може
погодитись з проханням державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без
вилучення паспортного документу з
наступних підстав.

Відповідно до 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець зазначив, що
боржник ухиляється від покладеного на
нього обов'язку виконання рішення суду,
проте жодного доказу на підтвердження
цього не надав. Зокрема, посилаючись на
направлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження та
виклику, не надає суду доказів на
підтвердження їх відправки ОСОБА_2 та
отримання ним вказаних документів.

В матеріалах подання містяться копії
актів від 28 жовтня 2013 року та 12
листопада 2013 року, складені державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції м. Києва
Норкою Є. В., згідно яких боржник
відмовився впускати державного
виконавця до квартири, однак, суд не
може оцінювати такий єдиний доказ як
достатність та взаємність доказів у їх
сукупності для прийняття законного і
обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене у
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Таким чином, особа, стосовно якої
вирішується питання про обмеження у
праві виїзду, фактично позбавлена
можливості обґрунтувати та підтримати
свою позицію у судовому засіданні,
тобто можливості довести суду, що нею
було ужито усіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від виконання. У зв'язку з викладеним,
суду належить з`ясувати, чи дійсно
особа свідомо не виконувала належні до
виконання зобов'язання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, повинен вже відбутися і
бути об'єктивно наявним та вбачатись з
матеріалів виконавчого провадження.
Разом з тим, матеріали подання містять
лише копії актів від 28 жовтня 2013 року та
12 листопада 2013 року на підтвердження
факту ухилення від виконання рішення.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, що
визначений в постанові про відкриття
виконавчого провадження, про що вказує
державний виконавець в поданні, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків, адже таке невиконання може
бути зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, важкої хвороби тощо.
Крім того, до матеріалів подання не
долучено доказів на підтвердження
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження від
27 липня 2012 року, що може свідчити про
його необізнаність з приводу наявності
такого виконавчого провадження.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин суд вважає, що
подання державного виконавця щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Норки Є. В. про обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: