Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/425/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

17 лютого 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_4
про визнання незаконною відмови у
видачі свідоцтва, зобов'язання видати
свідоцтво про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27 січня 2014 року
звернулася в Київський районний суд м.
Полтави з позовом до приватного
нотаріуса Полтавського міського
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_4 про визнання незаконною
відмови у видачі свідоцтва,
зобов'язання видати свідоцтво про
право на спадщину.

В поданій до суду позовній заяві
позивач посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася
спадщина. Вказувала, що є спадкоємцем
майна померлої, у встановлений законом
строк звернулася до приватного
нотаріуса ОСОБА_4 за заявою про
прийняття спадщини, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину
нотаріусом було відмовлено, про що
винесено постанову.

Вважає такі дії та рішення нотаріуса
незаконними, такими, що порушують її
права як спадкоємця.

В поданій до суду позовній заяві,
обираючи на власний розсуд спосіб
захисту порушеного права, просила суд
визнати незаконною відмову приватного
нотаріуса ОСОБА_4 у видачі свідоцтва
про право на спадщину після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та зобов'язати
нотаріуса видати їй свідоцтво та
вчинити необхідні реєстраційні дії.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача повністю
підтримали подану до суду позовну
заяву, посилаючись на викладені в ній
обставини.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позовних
вимог заперечував. Вважає, що нотаріус,
відмовляючи позивачу у видачі
свідоцтва, діяла в рамках чинного
законодавства, позовні вимоги є
безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши зібрані в
справі докази, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилася спадщина.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 та в
силу норм ст. ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України
спадкоємцем її майна.

Також судом встановлено, що приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_4 13.09.2013 року відкрито
спадкову справу №27/2013 на підставі
заяви за №63 про відмову від належної
частки спадщини ОСОБА_6, яка є донькою
померлої ОСОБА_5. 13.09.2013 року ОСОБА_1
подано заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса
з питання отримання свідоцтва про
право на спадкове майно, зокрема і на 7/10
частини квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій ОСОБА_5.

Статтею 49 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріус або
посадова особа, яка вчиняє нотаріальні
дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної
дії, якщо вчинення такої дії
суперечить законодавству України.

Судом встановлено, що приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_4 23 січня 2014 року
винесено постанову про відмову у
видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на
спадщину після померлої ОСОБА_5 на 7/10
частин квартири АДРЕСА_1.

Підставою для відмови у видачі
свідоцтва приватним нотаріусом
зазначено неможливість встановлення
факту належності за життя ОСОБА_5 7/10
частин квартири АДРЕСА_1 на підставі
правовстановлюючих документів.

Дослідженими судом матеріалами справи
встановлено, що державна реєстрація
права власності за померлою ОСОБА_5 на
7/10 частин квартири АДРЕСА_1 була
проведена 16 серпня 2013 року, свідоцтво
про право власності отримано також 16
серпня 2013 року, тобто, після смерті
спадкодавця.

За нормами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Здійснення реєстрації права власності
за померлою ОСОБА_5 після її смерті є
такою, що суперчить нормам чинного
законодавства, зокрема ст. 16 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Встановивши дані обставини, приватний
нотаріус прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову позивачу ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Такі дії приватним нотаріусом ОСОБА_4
вчинені на підставі та в межах
повноважень, наданих нотаріусу, у
спосіб, що передбачений Конституцію
України та чинним законодавством
України.

Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Полтавського міського
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_4 про визнання
незаконною відмови у видачі свідоцтва,
зобов'язання видати свідоцтво про
право на спадщину заявлені
безпідставно та не підлягають
задоволенню.

Посилання позивача та її представника
на те, що подаючи документи на
реєстрацію права власності за померлою
після її смерті ОСОБА_1 діяла в порядку,
встановленому ч. 1 ст. 248 ЦК України не
заслуговують на увагу з наступних
підстав.

Дослідженими в справі доказами
встановлено, що за життя ОСОБА_5 11
червня 2013 року посвідчила довіреність,
відповідно до якої уповноважила ОСОБА_1
володіти, користуватися та
розпоряджатися всім її майном з
наданням відповідних повноважень, які
викладені в довіреності.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1,
діючи від свого імені та за
довіреністю від імені ОСОБА_5, 11 червня
2013 року уклала попередній договір з
ОСОБА_7, за умовами якого ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зобов'язалися у
майбутньому в строк до 01.08.2013 року
укласти договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 в установленій
законом формі та на умовах, визначених
договором.

За нормами ст. 248 ЦК України
представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

Тобто, підставою для припинення
довіреності визнається смерть особи, в
даному випадку - довірителя, це,
зокрема, обумовлено особистим
характером представницьких відносин.
Припинення представництва у зв'язку зі
смертю особи відповідає правовій
природі довіреності, яка як
односторонній правочин, виданий
довірителем, не може мати чинності
після його смерті. Крім того, права та
обов'язки за представницьким
договором, з огляду на його особистий
характер, не можуть бути предметом
спадкування і тому навіть у разі
виникнення збитків, завданих
нездійсненням невідкладних дій
представником, право на їх
відшкодування у спадкоємців
довірителя не виникне.

Пунктом 6 ч. 1 статті 248 ЦК України
передбачено, що у разі смерті особи, яка
видала довіреність, представник
зберігає своє повноваження за
довіреністю для ведення невідкладних
справ або таких дій, невиконання яких
може призвести до виникнення збитків.

Однак зазначена норма застосовується у
разі, якщо такі справи або дії
визначені у довіреності.

За змістом ст. 25 ЦК України здатність
фізичної особи мати цивільні права та
обов'язки є правоздатністю. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження і припиняється у
момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 237, ст. 239 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Правочин, вчинений
представником, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Тому в силу вимог ст. 248 ЦК України у
зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 довіреність від 11 червня 2013 року
втратила свою чинність.

У зв'язку із втратою 25 червня 2013 року
чинності довіреності від 11 червня 2013
року, позивач ОСОБА_1 станом на 16 серпня
2013 року не мала правових підстав діяти
від імені ОСОБА_5 та звертатися до
державних реєстраторів з питання
реєстрації права власності на
нерухоме майно за померлою ОСОБА_5

Оскільки правовими наслідками
вчинення правочину представником є
створення, зміна, припинення цивільних
прав та обов'язків особи, яку він
представляє, як зазначено у ст. 239 ЦК
України, то у разі її смерті
припиняється і її цивільна
дієздатність.

Правочин, укладений після смерті особи,
але від її імені, не відповідає вимогам
статті 203 ЦК України і є недійсним.

Вчинення позивачем ОСОБА_1 всупереч
норм чинного законодавства в серпні
2013 року дій від імені померлої ОСОБА_5
з державної реєстрації права
власності на нерухоме майно суперечить
нормам чинного законодавства та не
тягне жодних правових наслідків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог понесені позивачем
судові витрати не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_4 про
визнання незаконною відмови у видачі
свідоцтва, зобов'язання видати
свідоцтво про право на спадщину
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
Н.Л.Яковенко

17.02.2014