Справа № 427/7717/13-ц
Провадження № 2/427/137/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року Свердловській міський суд
Луганської області в складі:

одноособово судді Логвіної Л.С.,

при секретарі с/з Колтун В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань суду
у місті Свердловську Луганської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ДП «Свердловантрацит» про
стягнення моральної шкоди, завданої
пережитими фізичними та моральними
стражданнями в зв'язку професійним
захворюванням,-

ВСТАНОВИВ:

До Свердловського міського суду
Луганської звернувся позивач із
позовною заявою, в обґрунтування якої
зазначив, що він працював на різних
шахтах ДП «Свердловантрацит» з 1972 року
та звільнився у 2011 році з ВП
«Управління технічного контролю
якості вугілля та стандартів». Майже
весь час він працював на підземних
роботах, та отримав професійне
захворювання у зв'язку з чим починаючи
з 2011 року по теперішній час отримує
страхові від фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань пов'язані з втратою ним 20%
працездатності. Професійне
захворювання набуте під час роботи у
відповідача, завдає позивачу моральну
шкоду, оскільки через професійне
захворювання, позивач отримав
незворотні наслідки у стані свого
здоров'я, його працездатність суттєво
обмежена, що вплинуло на його життєві
плани та трудові перспективи. Тривале
лікування порушило його професійні
плани, позивач втратив можливість
продовжувати працювати та отримувати
гідну заробітну плату. Крім того за
висновком МСЕК позивачу протипоказано
тяжкій фізичний труд, праця у підземних
умовах. Все це позначилась не тільки на
здоров'ї позивача, а також на його
психіці. Він постійно знаходиться в
пригніченому стані через те, що
можливості повного відновлювання
здоров'я вже не має. Порушено його
нормальні життєві зв'язки, йому
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя,
планування періодичних курсів
лікування та обстежень. У зв'язку з
браком повітря, який обумовлений
наявним у нього професійним
захворюванням, він погано засинає
вночі, іноді відчуває нестерпні позиви
до кашлю, що приводить до того, що
позивач просинається вночі та тривалий
час не може заснути, а в ранці погано
себе почуває, тому він постійно
відчуває дискомфорт в особистому
житті. Позивач вважає, що йому було
заподіяно моральна шкода, тому що в
наслідок втрати професійної
працездатності він позбавлений
можливості працювати за фахом і в
повній мірі забезпечувати сім'ю,
з'явилось почуття неповноцінності,
оскільки обмежений в фізичних
навантаженнях, життя залежить від
вживання ліків та лікування.

Виходячи із вищевикладеного,
відповідно до об'єму та часу
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди, та враховуючи
тяжкість вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
неможливість відновлення попереднього
стану, моральну шкоду ОСОБА_2 оцінює у
розмірі 30 000 гривень.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду у розмірі 30 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив розглянути справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує,
наполягає на їх задоволені.

Представник відповідача надав суду
заперечення, в якому просить відмовити
в задоволені позову з наступних
підстав. Відповідно до п.3 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року №4 (з наступними змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою потрібно
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб, та згідно п.9 розмір
моральної шкоди визначає суд залежно
від характеру та обсягу страждань, які
зазнав позивач, характеру немайнових
витрат та урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуючи стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
Позивач у своєму позові намагається
довести моральну шкоду, керуючись
власною оцінкою, а оскільки вартість
душевних страждань є суб'єктивною
категорією, то згідно ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторона повинна довести ті обставини ,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
прийнято вважати будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги чи, навпаки,
заперечення сторін та інші обставини,
що можуть мати певне значення для
правильного та справедливого
вирішення справи. Під терміном
"фактичні дані" необхідно розуміти
інформацію, достовірність якої
підтверджується реальними
об'єктивними та незалежними
обставинами. Ці фактичні дані
необхідно одержати з певних джерел, які
Цивільний процесуальний закон називає
засобами доказування.

Позовна заява не відповідає вимогам
ст.137 ЦПК України, бо в ній не зазначено
і не доказано в чому ж полягає моральна
шкода, які вимушені зміни сталися в
житті позивача внаслідок нещасного
випадку на виробництві, які саме
додаткові зусилля необхідні для
організації його життя, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Треба розрізняти поняття "моральна
шкода" та "моральні страждання". Перед
тим, як стверджувати про заподіяну
моральну шкоду, треба встановити
наявність у Позивача негативних
реакцій у вигляді моральних страждань
у зв'язку з фактом правопорушення.

Крім того, глибина страждань це
суб'єктивне поняття, так як саме людина
відчуває фізичну біль, душевні
страждання, приниження, страх,
індивідуальні особливості людини, яка
ці страждання відчуває. Дійсно то, як
глибоко людина переживає моральні
страждання, залежить від його складу,
психотипу. Відповідно до ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок порушення його
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. Отже, позивач в порушення
вищевказаних вимог визначив розмір
відшкодування без наведення
обґрунтування суми відшкодування
моральної шкоди, з чого він виходить,
оцінюючи моральні страждання саме в
такій сумі.

Також, п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 4
вказано, що до вимог про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної поширенням
відомостей, що не відповідають
дійсності і порочать честь, гідність чи
ділову репутацію фізичної або
юридичної особи, згідно з ч. З ст. 7 ЦК
застосовується строк позовної
давності в один рік. До вимог про
відшкодування моральної шкоди у
випадках, передбачених трудовим
законодавством, - тримісячний строк (ст.
233 КЗпП України).

Той самий строк встановлений Рішенням
Конституційного суду України від 22.02.2012
року № 4-рп/2012 по справі № 1-5/2012.

В даному випадку позовні вимоги
позивач подав на підставі ст. 237-1 КЗпП
України про відшкодування моральної
шкоди, завданої його здоров'ю при
виконанні трудових обов'язків, на які
поширюються загальні строки звернення
до суду, передбачені ч.1 ст.233 КЗпП
України - 3 місяці. З дня виникнення
правовідносин, який в даному випадку
визначається днем встановлення йому за
висновком МСЕК встановлено 45% стійкої
втрати працездатності з 20.10.2011 p., строк
звернення до суду сплинув 20.01.2012 p., і
поважних причин, які б позбавили
позивача фактичної можливості
звернення до суду не було.

Суд, дослідивши матеріали справи, та
докази на підставі ст. 60 ЦПК України,
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП відшкодування
працівнику моральної шкоди у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя,
провадиться власником або
уповноваженим ним органом в порядку,
встановленим законодавством.

Відповідно Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року. За моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130. 132-134 КЗпП (
322-08 ) якщо спеціальною нормою закону не
встановлено іншого (наприклад, ст. 47
Закону України «Про телебачення і
радіомовлення» (3759-12).

У судовому засіданні відповідними
документами встановлено, та сторонами
не заперечується, що ОСОБА_2 працював в
різних підрозділах ДП
«Свердловантрацит» з 1972 року та
звільнився у 2011 році з ВП «Управління
технічного контролю якості вугілля та
стандартів» ДП «Свердловантрацит».

Відповідно до копії довідки МСЕК серія
10 ААА № 088838 від 20.10.2011 р. позивачу
ОСОБА_2 встановлено 20 % ступеню втрати
професіональної працездатності з
12.10.2011 року - безстроково.

Підставою є Акт б/№ від 13.04.2011 року про
розслідування хронічного професійного
захворювання, де ОСОБА_2 було
встановлено діагноз: пневмоконіоз
(t|t,1/1,рі). ЛН-1 (першого) ст. за
рестриктивним типом. Захворювання
професійне, встановлено вперше.
Діагноз супутній: ІХС (дифузний
кардіосклероз), гіпертонічна хвороба
ІІ ст. (Г.Л.Ш.А.С), СН-0.

У відповідності зі ст. 153 КЗпП
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

У судовому засіданні встановлено, що у
зв'язку з небезпечними умовами праці,
низьким рівнем техніки безпеки та
впливом комплексу виробничих
шкідливих факторів на підрозділах ДП
«Свердловантрацит», які не відповідали
вимогам ст. 153 КЗпП, відповідно до акту
розслідування хронічного професійного
захворювання та висновку МСЕК від
20.10.2011 року, стали причиною
професійного захворювання позивача
пневмоконіозом (t|t,1/1,рі). ЛН-1 (першого)
ст. за рестриктивним типом, та
становить 20% втрати його
працездатності.

Пошкодженням здоров'я внаслідок
професійного захворювання позивачеві
завдано моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з
приводу пошкодження здоров'я,
погіршенням життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя внаслідок
втрати професійної працездатності, він
частково втратив професійну
працездатність, вимушений регулярно
проходити обстеження та лікування в
медичних установах, відчуває фізичний
біль та душевні страждання,
позбавлений можливості реалізації
своїх здібностей, змушений постійно
приймати лікарські препарати, постійно
відчуває наслідки професійного
захворювання, що свідчить про
заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

У судовому засіданні на основі аналізу
приведених вище доказів вірогідно
встановлено вину відповідача у
спричинені позивачеві моральної шкоди
внаслідок пошкодження здоров'я, що є
підставою для задоволення його позову
частково.

Враховуючи глибину моральних та
фізичних страждань позивача з приводу
пошкодження здоров'я внаслідок
професійного захворювання, ступінь
втрати ним професійної працездатності,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 3 000
грн. в порядку відшкодування моральної
шкоди та судові витрати на користь
держави, задовольнивши позов частково.

На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,
213-215, 218, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРИШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Свердловантрацит» на
користь ОСОБА_2 3 000 гривень в порядку
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ДП «Свердловантрацит» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
Свердловського міського суду
Луганської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
ЛОГВІНА Л.С.