Справа №481/1388/13-ц 30.01.2014 30.01.2014 30.01.2014
Провадження №22-ц/784/84/14
провадження № 22ц/784/84/2014
Головуючий у першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Шаманської Н.О.,

Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання
Шпонарській О.Ю.,

за участю представника відповідача
Соколіка Д.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 30 жовтня 2013
року

за позовом

ОСОБА_3 до Новобузького коледжу
Миколаївського національного
аграрного університету, директора
Новобузького коледжу Миколаївського
національного аграрного університету
Чорнія Олександра Васильовича про
захист трудових прав,

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до Новобузького коледжу
Миколаївського національного
аграрного університету (далі - Коледж),
директора Новобузького коледжу
Миколаївського національного
аграрного університету Чорнія
Олександра Васильовича про захист
трудових прав.

Позивачка зазначала, що з серпня 1984
року працювала на посаді викладача
російської мови та літератури в
Новобузькому технікумі механізації та
електрифікації сільського
господарства. У зв'язку із його
ліквідацією та створенням на його
основі Новобузького коледжу
Миколаївського державного аграрного
університету в період з 11 серпня 2003
року по 30 червня 2013 року працювала у
новоствореному навчальному закладі на
посаді викладача української та
світової літератури на підставі
щорічно переукладених з нею
контрактів.

26 червня 2013 року наказом № 66-ос її
звільнено з посади викладача з роботи 30
червня 2013 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України,
у зв'язку із закінченням строку
трудового договору.

Посилаючись на те, що переведення її на
роботу за строковим договором
суперечить чинному законодавтсу,
позивачка, уточнивши позовні вимоги,
просила суд визнати контракти,
укладені з нею в період з 2003 по 2013 роки,
недійсними; визнати незаконним її
звільнення та поновити її на раніше
займаній посаді; стягнути із
відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
виходячи із її середньомісячного
заробітку викладача в розмірі 2200 грн., а
також 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 30 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.
Постановлено вважати ОСОБА_3
звільненою у зв'язку із закінченням
строку дії контракту (п. 2 ст. 36 КЗпП
України) з 1 липня 2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, неповне
встановлення всіх обставин справи та
неправильне дослідження та оцінки
доказів по справі, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3
працювала в Новобузькому технікумі
механізації та електрифікації
сільського господарства на посаді
викладача російської мови та
літератури з серпня 1984 року (а.с. 123).

На підставі наказу Міністерства
аграрної політики України № 154 від 2
червня 2003 року «Про створення
регіональних структурних підрозділів
Миколаївського державного аграрного
університету» Новобузький технікум
механізації та електрифікації
сільського господарства ліквідовано
та на його базі створено Новобузький
технікум Миколаївського державного
аграрного університету, який в
подальшому наказом Міністерства
аграрної політики України № 86 від 17
березня 2004 року перейменовано у коледж
(а.с. 45, 48).

На підставі наказу № 80-ПЗ від 9 червня
2003 року позивачку звільнено з роботи у
зв'язку із ліквідацією навчального
закладу з 10 серпня 2003 року (а.с. 37,45,46) та
згідно з наказом № 86-ПЗ від 11 серпня 2003
року ОСОБА_3 зараховано до Коледжу
переводом з Новобузького технікуму
механізації та електрифікації
сільського господарства строком з 11
серпня 2003 року по 30 червня 2004 року на
посаду викладача циклу загальної
середньої освіти (а.с. 47).

Таким чином з 2003 року позивачка стала
працювати на підставі строкового
трудового договору (контракту).

Останній контракт між Коледжем та
ОСОБА_3 був укладений 1 вересня 2012 року,
за яким остання була призначена на
посаду викладача української та
світової літератури на строк з 1
вересня 2012 року по 30 червня 2013 року (а.с.
91-94), та на наказом № 147/1-ос від 31 серпня
2012 року прийнята на вказану посаду на
той же строк (а.с. 122).

Наказом № 66-ос від 26 червня 2013 року
ОСОБА_3 було звільнено з роботи 30 червня
2013 року по ст. 36 п. 2 КЗпП України, у
зв'язку із закінченням терміну дії
контракту (а.с. 124).

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін,
умови матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про
освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення
трудового договору, в тому числі за
контрактом.

За правилами п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Згідно п. 6.2.1 спірного контракту від 1
вересня 2012 року, підставою для
розірвання контракту є закінчення
строку його дії. При цьому директор
повинен не пізніше як за два місяці до
закінчення його дії повідомити
працівника під розпис, що контракт
припиняє дію.

Як вбачається із матеріалів справи,
адміністрацією Коледжу 30 квітня 2013
року позивачку було попереджено про те,
що 30 червня 2013 року закінчується термін
дії укладеного з нею контракту та що її
буде звільнено з посади на підставі п. 2
ст. 36 КЗпП України. Однак із
ознайомленням цього повідомлення
позивачка відмовилася, про що було
складено відповідний акт (а.с. 49, 50).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що під
час укладання з позивачкою спірних
контрактів норми трудового
законодавства відповідачем не
порушено, а тому підстави зазначені
позивачкою для визнання їх недійсними,
відсутні. Також судом правильно
відмовлено в задоволенні вимог про
поновлення позивачки на роботі,
стягненні середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
які є похідним від вимог про визнання
контракту недійсним.

Рішення в частині зміни дати
звільнення сторони не оскаржували, а
тому в цій частині колегія суддів
рішення не перевіряє.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності на момент підписання
сторонами спірного контракту умов
стосовно строку його дії не
заслуговують на увагу, оскільки
виходять за межі підстав позовної
заяви.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним норм матеріального або
процесуального права, апеляційна
скарга не містить. Тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Зазначене не перешкоджає позивачці
звернутись за захистом своїх прав з
іншим позовом.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 30 жовтня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: