Номер провадження: 22-ц/785/9179/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Мартинової К.П., Журавльова
О.Г.,

з участю секретаря судового засідання -
Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Одеса цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Одеської міської
ради про визнання порядку користування
земельною ділянкою та встановлення
сервітуту на земельну ділянку за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 25.09.2014 року,-

встановила :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя
особа Одеська міська рада, в якій, з
урахуванням уточнень до позовної заяви
в редакції заяви від 04.09.2014року, просив
суд визначити порядок користування
земельною ділянкою, розташованою в
АДРЕСА_1, між ним - ОСОБА_2 та
відповідачем - ОСОБА_3, згідно з
фактично встановленим порядком
користування, а саме: власнику ОСОБА_3
виділити земельну ділянку НОМЕР_1
площею 296 кв.м., в тому числі 263 кв.м. по
загальній площі та 33 кв.м. по залишкам,
вхід на ділянку, яка виділяється зі
сторони вул. Глазунова, власнику ОСОБА_2
виділити земельну ділянку НОМЕР_2 пл. 236
кв.м, вхід на ділянку, яка виділяється з
АДРЕСА_1, встановити наступні межі
поділу: від розділового паркану зі
сторони АДРЕСА_1 на відстані 11,18 м від
правої бокової межі 9 з ділянкою НОМЕР_3
в глиб ділянки по існуючому
огородженню довжиною 8,43м; поворот
наліво по існуючому огородженню
довжиною 1,12м; поворот направо по
існуючому огородженню до зовнішньої
стіни жилого будинку літ. «А» довжиною
2,25м; по між квартальним перегородкам,
які поділяють квартири власників;
поворот направо вздовж зовнішньої
стіни приміщень « 2-3, 2-4,2-8» та лінії її
продовження до кордону з ділянкою
НОМЕР_3, встановити ОСОБА_2 для
обслуговування та ремонту зовнішньої
стіни приміщень « 2-3,2-4,2-8»
двохповерхової будови, літ. «А1»,
зведеної ОСОБА_2, по АДРЕСА_1,
безстроковий, безоплатний сервітут на
земельну ділянку, шириною 1,0 м,
розташовану вздовж зовнішньої стіни
приміщень « 2-3,2-4,2-8», та на земельну
ділянку шириною 3,42 м, розташовану
вздовж стіни сараю літ. «В», де
експертизою пропонується влаштувати
дверний проріз розмірами 0,8х2,0 м (h) з
установкою дверного блоку, напроти
існуючого для організації проходу до
зовнішньої стіни приміщень « 2-3,2-4,2-8».

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що йому, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06.06.1996року,
належить 11/25 частин житлового будинку з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, яка знаходиться на земельній
ділянці площею 499 кв.м. Співвласником
14/25 частин вказаного будинку є
відповідач ОСОБА_3 на підставі договору
довічного утримання.

На теперішній час, як
зазначав позивач, відповідно до
дозвільних документів, ним побудований
житловий будинок та гараж, і йому
необхідно зробити зовнішні роботи, а
саме: зовнішня стіна його будинку « 2-3,
2-4, 2-8» виходить на земельну ділянку
якою користується відповідач, який
добровільно не дає йому можливості її
оштукатурити, обслуговувати та
утримувати в належному технічному
стані, у зв'язку з чим, позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25.09.2014 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Одеської міської ради про
визнання порядку користування
земельною ділянкою та встановлення
сервітуту на земельну ділянку -
задоволено.

Визначено порядок
користування земельною ділянкою,
розташованою за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до висновку №2779 судової
будівельно-технічної експертизи від
27.02.2014 року, а саме: ОСОБА_3 виділено
земельну ділянку №1 площею 296кв.м., в т.ч.
263 кв.м. по загальній площі та 33 кв.м. по
залишкам. Земельну ділянку шириною 1,0м.,
розташовану уздовж зовнішньої стіни
пом. « 2-3, 2-4, 2-8» виділено у постійне
користування ОСОБА_3, при забезпеченні
безперешкодного доступу ОСОБА_2 до
зовнішньої стіни вищезазначених
приміщень на період обслуговування та
ремонту.
Вхід на ділянку, яка виділяється,
зберегти існуючий зі сторони вул.
Глазунова ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку №2 площею 236кв.м. Вхід
на ділянку, яка виділяється, збережено
існуючий зі сторони АДРЕСА_1.
Встановлено наступну межу поділу
:

- від розділового паркану зі сторони
АДРЕСА_1 на відстані 11,18 м від правої
бокової межі (з ділянкою НОМЕР_3) вглиб
ділянки по існуючому огородженню
довжиною 8, 43 м;

- поворот наліво по існуючому
огородженню довжиною 1,12 м;

- поворот направо по існуючому
огородженню до зовнішньої стіни жилого
будинку літ. «А» довжиною 2, 25 м:,

- по міжквартирним перегородкам, які
поділяють квартири власників;

- поворот направо вздовж зовнішньої
стіни приміщень « 2-3, 2-4, 2-8» та лінії її
продовження до кордону з ділянкою
НОМЕР_3.

Встановлено ОСОБА_2 для обслуговування
та ремонту зовнішньої стіни приміщень
« 2-3,2-4,2-8» двохповерхової будови, літ.
«А1», зведеної ОСОБА_2, по АДРЕСА_1,
безстроковий, безоплатний сервітут на
земельну ділянку, шириною 1,0 м,
розташовану вздовж зовнішньої стіні
приміщень « 2-3,2-4,2-8», та на земельну
ділянку шириною 3,42 м, розташовану
вздовж стіни сараю літ. «В», де
експертизою пропонується влаштувати
дверний проріз розмірами 0,8 х 2,0 м (h) з
установкою дверного блоку, навпроти
існуючого, на кордоні з земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_3, які
знаходяться в користуванні ОСОБА_3
шляхом влаштування в стіні сараю літ.
«В», належного ОСОБА_3, дверний проріз
розмірами 0,8 х 2,0 м (h) з установкою
дверного блоку, напроти існуючого для
організації проходу до зовнішньої
стіни приміщень « 2-3,2-4,2-8».

Не погоджуючись
з рішенням суду представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25.09.2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання порядку користування
земельною ділянкою та встановлення
сервітуту на земельну ділянку
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
рішення в межах позовної заяви та
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303
ЦПК України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.
Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.
Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Одеської Міської
Ради депутатів трудящихся від 07 травня
1949року за №489, було відведено ділянку
комунальної землі площею 595кв.м. під
індивідуальне будівництво житлового
будинку по АДРЕСА_1 Кагановичеського
району м. Одеси (а.с. 80).
Рішенням народного суду Київського
району м. Одеси від 10 травня 1977 року
(справа № 2-1276/1977р.) за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та
розподіл майна, виділено ОСОБА_8 на
праві особистої власності з
домоволодіння АДРЕСА_2 11/25
домоволодіння, в яке входять кімнати 8
кв.м, 12,25 кв.м, кухня 7,7 кв.м та погріб на
загальну суму 4085 руб. ОСОБА_7 виділено
на праві особистої власності
домоволодіння АДРЕСА_2 кв.м, 14,6 кв.м,
коридор 4,1 кв.м, ганок, вбиральня - на
загальну суму 5117 руб., що становить 14/25
частин домоволодіння (а.с. 9).
На підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 06 липня 1996 року, ОСОБА_2 є
власником 11/25 частин житлового будинку
з надвірними спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Свідоцтво про
право на спадщину зареєстровано
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори,
зареєстровано в реєстрі за № 3-2577.
Зазначене свідоцтво було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»
09.09.1996року під №10757 стр. 20 кн. 104доп. (а.с. 8
на звороті). На
підставі розпорядження № 796 від 12
червня 2003 року Київської районної
адміністрації Виконавчого комітету
Одеської міської ради «Про будівництво
житлового будинку по АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2.» було дозволено будівництво 2-х
поверхового будинку, загальною площею
176,2 кв.м, житловою 46,2 кв.м, та гаражу, в
частині домоволодіння по АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 06.07.1996року,
також дозволено ОСОБА_2 оформити дозвіл
на початок будівельних робіт в
інспекції держархбудконтролю,
зобов'язано ОСОБА_2 при порушенні
цілостності конструкцій збережених
будівель, які примикають до нового
будинку, ремонтні роботи виконати за
його рахунок (а.с. 18).

08 грудня 2003 року ОСОБА_2
отримав дозвіл на виконання
будівельних робіт №829/03 виданий
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Одеси Виконавчого комітету Одеської
ради на виконання будівельних робіт з
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 (а.с. 19).
25 червня 2003 року ОСОБА_9
подарував, а ОСОБА_10 прийняла в дар 14/25
частин житлового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та
складається в цілому з одної житлової
кам'яної будівлі житловою площею 54,1
кв.м. та надвірних споруд: «В,Г» - сараїв,
І,ІІ - мостіння, № 1-6 огорожі,
розташованих на земельній ділянці 494
кв.м.
31 грудня 2004 року між
ОСОБА_10 та ОСОБА_3 був укладений договір
довічного утримання (догляду),
відповідно до якого, ОСОБА_3 став
власником 14/25 частин житлового будинку
з надвірними спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1, який знаходиться на
земельній ділянці розміром 494 кв.м.

Ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
17 травня 2013року по справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу.
На підставі проведених
досліджень встановлено, що забезпечити
доступ ОСОБА_2 до зовнішньої стіни
приміщень « 2-3, 2-4, 2-8» 2-ох поверхової
будівлі, зведеної ОСОБА_2 на період
обслуговування та ремонту
вищезазначених приміщень пропонується
наступним чином: в стіні сараю літ. «В»,
встановити дверний проріз розмірами 0,8
х 2,0 м (h) з установкою дверного блоку,
напроти існуючого для організації
проходу до зовнішньої стіни приміщень
« 2-3,2-4,2-8».

Згідно ст. 120 ЗК України при переході
права власності на будівлю і споруду до
декількох осіб, право на земельну
ділянку визначається пропорційно
часткам осіб в вартості будівлі і
споруди, якщо інше не передбачено в
договорі відчуження будівлі і споруди.
Відповідно до ч. 3 ст. 415
ЦК України особа, до якої перейшло
право власності на будівлі (споруди),
набуває право користування земельною
ділянкою на тих же умовах і в тому ж
обсязі, що й попередній власник будівлі
(споруди).
Відповідно до п. 21 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», якщо до вирішення
судом спору між співвласниками жилого
будинку розмір часток у спільній
власності на земельну ділянку, на якій
розташовані будинок, господарські
будівлі та споруди, не визначався або
вона перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.
Право користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, площею 595кв.м., було
надано згідно з рішенням Виконавчого
комітету Одеської міської Ради
депутатів трудящих від 07.05.1949р. (а.с. 80).

Відповідно до ст. 401 ЦК України
право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або
іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 402 ЦК
України сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. У разі
недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 100
Земельного кодексу України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.
Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 403 ЦК України
сервітут визначає обсяг прав щодо
користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на
певний строк або без визначення строку.

Ст. 404 ЦК
України передбачає, що право
користування чужою земельною ділянкою
або іншим нерухомим майном полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу
земельну ділянку, прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.
Право користування чужим майном може
бути встановлено щодо іншого
нерухомого майна (будівлі, споруди
тощо). Суд
зазначив, що власником земельною
ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, є Одеська
міська рада, а відповідач - ОСОБА_3 є її
фактичним та добросовісним
володільцем.
Судом
встановлено, що зовнішня стіна будинку
« 2-3,2-4,2-8», яка належить ОСОБА_2, виходить
на земельну ділянку, якою користується
ОСОБА_3, який добровільно не надає згоду
на її обслуговування та утримання в
належному технічному стані, доступ до
зовнішньої стіни приміщень « 2-3,2-4,2-8»
відсутній.
Таким чином, аналізуючи
пояснення сторін, надані сторонами
докази, заначенні норми права, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Колегія суду погоджується з таким
висновком районного суду. Оскільки, суд
першої інстанції, з'ясувавши обставини
справи та давши належну оцінку
зібраним доказам, дійшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.
Докази та
обставини, на які посилається апелянт в
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Посилання апелянта не те що позивач не
надав суду жодного доказу, який
свідчить про те, що ОСОБА_3 будь-яким
чином порушує порядок користування
ділянкою чи лінію розділу земельних
ділянок, а від так жодних порушень прав
та законних інтересів позивача з боку
відповідача не відбулося, а тому
відсутній предмет спору, є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи, а саме: актом
обстеження за №77 від 13.07.2013 року (а.с.148);
висновком №2779 судово
будівельно-технічної експертизи
(а.с.117-121), якою встановлено, що існуючий
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, в м. Одесі у
відсутності доступу до зовнішньої
стіни приміщень « 2-3,2-4,2-8» не відповідає
вимогам п. 3.25 ДБН 360-92; запереченнями на
позов, самими обставинами справи.

Отже, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.
Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
розглянув справу відповідно до ст. 11
ЦПК України: за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.
Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.
На підставі
викладеного, керуючись ст. ст.209, 303, 307,
308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25.09.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
Ю.І.Кравець

Судді:
О.Г.Журавльов

К.П.Мартинова