Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюк В.В.,

за участю секретаря - Шабатин Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Піреус Банк МКБ», про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ПАТ «Піреус Банк МКБ» (надалі за текстом - відповідач), про визнання договору поруки припиненим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 95/2007-3 (надалі за текстом - договір поруки) відповідно до умов якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 (надалі за текстом - позичальником) за кредитним договором № 95/2007-1 від 06.09.2007 р., в тому числі повернення кредиту до 05.09.2009 р. в сумі 430 000 доларів США. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Позивач вважає, що договір поруки підлягає припиненню з наступних підстав, зокрема, строк виконання зобов'язань по кредитному договору сплив 05.09.2009 р., а заборгованість позичальника виникла в грудні 2009 р., в свою чергу, кредитор не пред'явив вимог до поручителя до червня 2010 р. Таким чином, протягом 6-ти місяців відповідач не звертався до поручителя з вимогою про повернення кредитних коштів, а відтак договір поруки підлягає визнанню припиненим. У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення та копію вимоги про усунення порушень направлену на адресу позивача, а також рішень судів першої та апеляційної інстанції про солідарне стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки з позивача та позичальника (а.с. 26 - 41).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 06.08.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 95/2007-3 (а.с. 8 - 9).

06.09.2007 р. між відповідачем та позичальником укладено кредитний договір № 95/2007-1 (а.с. 5 - 7).

09.12.2009 р. на адресу позивача відповідачем кур'єрською поштою була направлена письмова вимога № 607 про усунення порушення, в якій відповідач вимагав від поручителя протягом 30 днів усунути порушення кредитного договору та сплатити наявну заборгованість (а.с. 27 - 29), факт направлення вимоги підтверджується транспортною накладною (а.с. 30).

Судом було досліджено Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обласні від 06.04.2011 р. у справі за позовом ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого позов ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» заборгованість за Кредитним договором №95/2007-1 від 06.09.2007 р. в сумі 5 057 740 грн. 15 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 32 - 35).

Судом було досліджено Рішення Апеляційного суду Закарпатської обласні від 19.08.2014 р. по вищезазначеній справі, яким апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обласні від 06.04.2011 р. змінено, виклавши його в такій редакції «Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» заборгованість за кредитним договором №95/2007-1 від 06.09.2007 р. у розмірі 5 057 740 грн. 15 коп. та судові витрати», в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що 09.12.2009 р. відповідач направляв на адресу позивача вимогу про усунення порушення за кредитним договором, а відтак, позивач був повідомлений, як поручитель за основним зобов'язанням. З урахуванням також встановлених рішеннями судів, що набрали законної сили обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 6, 11, 13, 15, 104, 525 - 526, 627, 638 ЦК України, ст. ст. 3 - 4, 10, 13, 27 - 30, 57, 60, 88, 209, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Піреус Банк МКБ», про визнання договору поруки припиненим - залишити без задоволення;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

.

Суддя В.В. Гребенюк