Справа №442/4457/14-ц
Провадження №2/442/1543/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просить: зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 повернути йому автомобіль НОМЕР_1, який знаходиться на арешт майданчику по вул. Федьковича, 7/1 у м.Дрогобич Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він 18.11.2013 року приблизно о 22 годині 50 хвилин на 55 км. + 600 м. автодороги Пісочне - Турка, що між м.Трускавець та м.Борислав Львівської області, керуючи автомобілем НОМЕР_2, яким рухався в напрямку м.Турка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

По факту вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди 19 листопада 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 00000865 за ч.2 ст. 286 КК України, а його транспортний засіб «Ауді-100 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 був поміщений як речовий доказ на автостоянку, яка належить ФОП ОСОБА_3

Постановою про закриття кримінального провадження від 5 червня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000865 від 19 листопада 2013 року, закрито у зв'язку з тим, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

Старший слідчий в ОВС ВР ДТП СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 у своєму листі № 2/865 від 16.06.2014 року вказав на необхідність повернення автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, так як в подальшому утримувати цей автомобіль на майданчику утримання транспортних не має потреби.

Однак ФОП ОСОБА_3 відмовляється повертати йому вищевказаний автомобіль, мотивуючи свою відмову тим, що він не оплатив кошти за його зберігання.

Між ним та ФОП ОСОБА_3 не виникало будь-яких цивільно-правових відносин, договору про зберігання автомобіля не укладали, що унеможливлює стягнення з нього витрат на зберігання майна, а тому ФОП ОСОБА_3 є незаконним володільцем майна, а саме автомобіля НОМЕР_4, оскільки останній неправомірно, без будь-якої на те правової підстави, володіє чужим майном, ці обставини змусили його звернутися в суд за захистом порушених прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_2 та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

З»ясувавши дійсні обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, давши їм оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтями 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що по факту дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце « 18.11.2013 року приблизно о 22 годині 50 хвилин на 55 км. + 600 м. автодороги Пісочне Турка», 19 листопада 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 00000865 за ч.2 ст. 286 КК України, а належний ОСОБА_2 транспортний засіб «Ауді-100 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був поміщений як речовий доказ на автостоянку, яка належить ФОП ОСОБА_3

05 червня 2014 року постановою про закриття кримінального провадження від 19 листопада 2013 року, закрито у зв'язку з тим, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України. (а.с. 6-9)

У листі № 2/865 від 16.06.2014 року старший слідчий в ОВС ВР ДТП СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 вказав на необхідність повернення автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, так як в подальшому утримувати цей автомобіль на майданчику утримання транспортних не має потреби. (а.с. 5), однак ФОП ОСОБА_3 відмовляється повернути автомобіль, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 повинен заплатити за стоянку 3165 грн. (а.с. 10)

Відповідно до п. 32 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» № 1104 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012р. - фінансування витрат, пов'язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Крім того, відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної Прокуратури України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної податкової адміністрація України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Таким чином з врахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що відповідач своїми протиправними діями порушує право ОСОБА_2 на вільне користування приватною власністю. Разом з цим, інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч.1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Згідно зі статтями 317, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право або обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки у відповідача немає правових підстав утримувати належний ОСОБА_2 транспортний засіб «Ауді-100 ЗНГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_3, так як між позивачем та відповідачем не укладалися жодні договора зберігання вказаного транспортного засобу, тобто відповідач безпідставно утримує чуже майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 317, 319, 387 ЦК України, ст.. 41 Конституції України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, який знаходиться на арешт майданчику по вул. Федьковича, 7/1 у м.Дрогобич Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В