АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа -212/8633/14-ц
Провадження №22ц-774/К/2496/к/14
Категорія - 26 ( І )
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Митрофанова Л.В.,
Чорнобук В.І.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат",
третя особа Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі
про відшкодування моральної шкоди, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

Представник відповідача ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
- Кукуруза Дар`я Сергіївна;

позивач - ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що вона, працюючи
тривалий час в шкідливих умовах праці,
отримала професійне захворювання, у
зв'язку із чим висновком МСЕК від 15.10.2012
року, їй первинно було встановлено
стійку втрату професійної
працездатності у розмірі 15% з 17 вересня
2012 року до 01 жовтня 2013 року. При
повторному переогляді 08.10.2013 року
відсоток втрати професійної
працездатності не змінився.

Вважає, що у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням їй
спричинено моральну шкоду, розмір якої
вона визначила у сумі 243 600 грн. та
просила суд стягнути цю суму з
відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_2 у сумі 12 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
без утримання податку з доходу
фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на
користь держави судовий збір в сумі 243,
60 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
судом першої інстанції не враховано, що
робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється та наявність
шкідливих умов праці є об`єктивним
явищем, а тому в діях відповідача
відсутня протиправна поведінка. При
укладанні трудового договору
відповідач не приховував важкість та
шкідливість технологічного процесу, а
тому не може нести відповідальність у
вигляді моральної шкоди із- за цієї
підстави, що суд не взяв до уваги.

Судом не взято до уваги, що розмір
стягнутої шкоди значно завищений та не
відповідає засадам розумності та
справедливості відповідно до
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995
року, №4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Суд не обґрунтовано дійшов висновку
про спричинення позивачу моральної
шкоди ушкодженням здоров'я без
призначення відповідної медичної
експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заявлених
позовних вимог колегія суддів, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з
25.01.1989 року по 01.03.2001 року працювала
підземною стовбуровою, з 01.03.2001 року по
15.02.2008 року підземним оператором пульта
керування дільниці № 10 (ВШТ) на ш.
«Октябрська» РУ ім.. Комінтерну, ШУ
«Октябрське» ВО»Кривбасруда», ПАТ
«Кривбасзалізрудком», з 03.05.1984 року по
24.01.1989 року підземним машиністом
насосної установки на ш. «Південна» РУ
ім. Ілліча та РУ ім.. Дзержинського ВО
«Кривбасруда», 18.02.2013 року звільнена за
власним бажанням в зв`язку з виходом на
пенсію (а.с. 10-12).

Працюючи протягом тривалого часу,
впродовж 23 років 9 місяців в умовах
підвищеного рівня запиленості повітря
робочої зони, позивач отримав
професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 15.10.2012 року (а.с. 8) їй первинно
встановлено 15% втрати професійної
працездатності по ХОЗЛ з 17.09.2012 року до
01.10.2013 року. При наступному переогляді
відсоток втрати професійної
працездатності не змінився.

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Висновок суду також підтверджується
актом розслідування хронічного
професійного захворювання №24 від
26.07.2012 року (а.с. 6-7), яким встановлено, що
причиною професійного захворювання
позивача є робота протягом 23 року 9
місяців в умовах підвищеного рівня
запиленості повітря робочої зони, які
виникли в результаті порушення
керівництвом підприємств, де працюав
позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України «Про охорону праці», якими
передбачений обов'язок власника або
уповноваженого ним органу створити на
робочому місці умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як вона
переносить фізичний біль, був
порушений звичайний спосіб її життя в
зв'язку з чим вона вимушена витрачати
свої сили на організацію свого життя,
переносить фізичний біль, внаслідок
чого переносить моральні страждання.

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає в залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілої, тяжкість вимушених змін у
її життєвих і виробничих стосунках, час
та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_2 моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що позивач
добровільно працювала тривалий час у
шкідливих умовах праці та саме його дії
стали причиною професійного
захворювання безпідставні та
суперечать вищевикладеному.

Доводи в апеляційній скарзі про
те, що судом стягнуто на користь
позивача моральну шкоду без
призначення медичної експертизи є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
15.10.2012 р. встановлено стійку втрату
професійної працездатності.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат » відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді:/підписи/