Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/2883/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.12.2014
Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі

головуючого судді
Разумовської О. Г.,

при секретарі
Кожину В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Адміністрація Заводського
району м. Миколаєва, Миколаївське
відділення Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, КП «Миколаївське МБТІ», про
відновлення межі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Адміністрація Заводського району м.
Миколаєва, Миколаївське відділення
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз, КП
«Миколаївське МБТІ», про відновлення
межі, в якому просить відновити
становище у загальному подвір'ї шляхом
ліквідування ливневих труб,
встановлення межі городчика і
особистого подвір'я за варіантом № 2
експертизи, зобов'язання відповідача
встановити тин на межі городчика.

Ухвалою суду від 09.12.2014 провадження у
справі в частині вимог ОСОБА_1 про
ліквідування належних ОСОБА_2 ливневих
труб закрито.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала, просила позов
задовольнити. В день оголошення
рішення у справі до судового засідання
не з'явилася.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
проти задоволення позову заперечували,
вважаючи його безпідставним. В день
оголошення рішення у справі до
судового засідання не з'явилися,
представник відповідача суду надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового
засідання не з'явилися, суду надали
заяви про розгляд справи за їхньої
відсутності, проти задоволення позову
заперечували.

Представники третіх осіб
Адміністрація Заводського району м.
Миколаєва, Миколаївське відділення
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз, КП
«Миколаївське МБТІ» до судового
засідання не з'явилися, суду надали
заяви про розгляд справи за
відсутності їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, беручи до
уваги раніше надані пояснення осіб, що
беруть участь у справі, суд приходить
до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторонам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
належить на праві спільної часткової
власності житловий будинок садибного
типу АДРЕСА_1 з відповідними
господарськими будівлями і спорудами і
комунікаціями.

Порядок користування земельною
ділянкою вказаного домоволодіння
визначено рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 05. 11. 2007
у справі № 2-3764-07 за варіантом № 2
висновку експерта. Вказане рішення
набрало законної сили.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
склалися конфліктні ситуації з приводу
користування земельною ділянкою
домоволодіння та господарськими
будівлями і спорудами і комунікаціями.

Спори з вказаного приводу неодноразово
розглядалися судами.

Звертаючись до суду за вирішенням
спору, що розглядається судом в
теперішній час, позивач ОСОБА_1 вказує,
що відповідачем ОСОБА_2 захоплено
належну їй частину земельної ділянки,
площею 5 кв. м.

Проте, судом з пояснень сторін,
представленого плану кадастрової
зйомки та графічного відтворення
варіанту № 2 висновку експерту,
доданого до рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 05. 11. 2007
у справі № 2-3764-07, яким визначено
порядок користування земельною
ділянкою, встановлено наступне.

Ширина спірної земельної ділянки
сторонами не оспорюється.

Водночас, встановлено, що позивач
ОСОБА_1 на теперішній час користується
спірною земельною ділянкою (визначеною
нею як городчик) довжиною 4, 85 м. (4,08+0,77), в
той час як вказаний розмір перевищує
довжину, визначену рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 05. 11. 2007 у справі № 2-3764-07, у
розмірі 4,6 м. Тобто позивач
користується городчиком навіть
більшого розміру, порівняно з
визначеним вказаним рішенням суду.

За такого твердження позивача про
захоплення відповідачем ОСОБА_2
належної позивачу частини земельної
ділянки (городчика), площею 5 кв. м. є
безпідставними, та такими, що
спростовуються зібраними у справі
доказами.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
відповідача встановити тин на межі
городчика слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 16 ЦК встановлено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, а в ч. 2
цієї статті ви значено способи
здійснення захисту цивільних прав та
інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить
визначення поняття способів захисту
цивільних прав та інтересів. Вони
становлять собою визначений законом
механізм правозахисту цивільних прав і
інтересів, що приводиться в дію за
рішенням суду у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Таким чином, у
розумінні закону суб'єктивне пра во на
захист - це юридично закріплена
можливість особи вико ристати заходи
правоохоронного характеру для
відновлення по рушеного права і
припинення дій, які порушують таке
право.

Позивачем не доведено обов'язку
відповідача встановлювати тин на межі
їхніх земельних ділянок, як і не
наведено підстав для встановлення
судом такого обов'язку відповідачу, не
зазначено, яким чином таке не
встановлення тину відповідачем
порушує її права.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Судом були надані рівні можливості
сторонам процесу щодо подання доказів,
їх дослідження і доведення перед судом
їх переконливості.

На підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку про
необгрунтованість вимог позивача, а
тому у суду нема підстав для
задоволення таких вимог. Доказів на
підтвердження своїх доводів, що
обгрунтовують позовні вимоги,
позивачем не надано, а тому, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, в результаті всебічного,
повного та об'єктивного їх розгляду в
судовому засіданні, суд вважає у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід
відмовити повністю.

Вимог про відшкодування понесених
судових витрат сторони не заявляли.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Адміністрація Заводського району м.
Миколаєва, Миколаївське відділення
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз, КП
«Миколаївське МБТІ», про відновлення
межі відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10
днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м. Миколаєва в строк та порядок,
визначені ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя
О.Г. Разумовська