Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6127/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді
Михальченко Ю.В.

при секретарі
Терезюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В с т а н о в и в:

11.06.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
Придніпровського районного суду
м.Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог зазначили,
що 09 червня 2010 року між громадянами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі -
Відповідач) було укладено договір про
відступлення частки в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рена» шляхом
купівлі-продажу. Договір посвідчений
приватним нотаріусом Черкаської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_4, договір зареєстровано
в реєстрі за № 2-1640.

Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 продали, а Відповідач купив
належну Продавцям частку в статутному
капіталі TOB «Рена» в розмірі 100 % (ста
відсотків) на умовах викладених
договорі.

Пунктом 4.1.3 сторони обумовили, що
статутний капітал становить 1500000 (один
мільйон п'ятсот тисяч) гривень 00 коп., з
яких частка Продавців, що відчужується
складає 100 % статутного капіталу
Товариства, а саме: ОСОБА_1 - 750000 грн., що
складає 50 %, ОСОБА_2 - 750000 грн., що складає
50 %.

Пунктом 7 Договору передбачено, що
продаж за домовленістю сторін
вчиняється з розстрочкою платежу за
1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч)
гривень, які Відповідач зобов'язувався
сплатити Позивачам в наступному
порядку:

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2011
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2012
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2014
року.

На виконання умов Договору Позивачами
були здійснені всі необхідні дій, що
свідчить про належне виконання ними
зобов'язань по Договору. В свою чергу
Відповідач всупереч зобов'язанням
покладеним на нього умовами Договору,
ігноруючи домовленості порушує п. 7
Договору, а саме не здійснює оплату 100 %
частки.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.27,31,32 Цивільного процесуального
кодексу України, просять стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1500000
(один мільйон п'ятсот тисяч) гривень.

У судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав
повністю та просив задовольнити в
повному обсязі.

Представники відповідача проти позову
заперечували в повному обсязі, надали
письмові заперечення, відповідно до
яких вважають, що підставою для
звернення з позовними вимогами до суду
є порушення умов виконання договірних
зобов'язань за договором про
відступлення частки в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рена» шляхом
купівлі-продажу (далі по тексту -
Договір). Позовна заява містить
посилання на порушення Відповідачем
зобов'язань за Договором, а саме пункту
7. Зі змісту позовної заяви не зрозуміло
в чому саме полягає порушення права
Позивачів, так як в тексті відсутні
обставини якими вони обґрунтовують
свої вимоги. Міститься лише голослівне
посилання на те, що Позивачами були
здійснені всі необхідні дії, що
свідчать про належне виконання ними
зобов'язань по Договору, а в свою чергу
Відповідач всупереч зобов'язанням,
покладеним на нього умовами Договору,
ігноруючи домовленості порушує п.7
Договору, а саме не здійснює оплату 100%
частки. Прохальна частина позову
містить вимогу про стягнення загальної
суми боргу з Відповідача на користь
двох Позивачів в розмірі 1 500 000,00 грн.
При цьому зі змісту позовної заяви не
зрозумілий розмір боргу Відповідача
перед кожним з Позивачів, відсутні
будь-які посилання на норми
матеріального права, які врегульовують
відносини між учасниками товариства і
які стосуються корпоративних прав.
Законодавство про господарські
товариства грунтується на нормах,
установлених Конституцією України, і
складається з ЦКУ, ГКУ, Закону «Про
господарські товариства», інших
нормативно- правових актів, прийнятих
відповідно до цих законодавчих актів
(стаття 11 1 Закону). Посилання
представника Позивачів про
необов'язковість доведення суми боргу
Відповідача перед кожним з Позивачів з
посиланням на спільну сумісну
власність подружжя суперечить як
предмету спору, так і не
підтверджується жодним наданим по
справі локазом. Відповідно до ст..541 ЦКУ
солідарна вимога виникає у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання. Відповідно до п. 54
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій для посвідчення
правочину про продаж корпоративних
прав, необхідно також надати
нотаріально посвідчені заяви осіб, які
мають «переважне право» на купівлю, про
відмову від цього права. Позовна заява
Позивача не містить в додатких таких
заяв.

Нормами ЦКУ, а саме статтями 526,530,610, на
підставі яких був заявлений та
розглядається позов, солідарної вимоги
не передбачено, як не передбачено і
договором про відступлення частки в
статутному капіталі TOB шляхом
купівлі-продажу. Таким чином відсутній
зміст позовних вимог до кожного з
Позивачів, оскільки позовна заява
стосується стягнення коштів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 116 ЦКУ учасники
господарського товариства мають право
у порядку, встановленому установчими
документами товариства та законом,
здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом.

Учасник TOB має право продати чи іншим
способом відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього товариства
на підставі норм ст. 147 ЦКУ. Цією ж
статтею визначена можливість
відчуження частки (її частини) учасника
третій особі. На момент підписання
договору статутний капітал TOB «Рена»
був сформований лише на суму 1 245 600,00
грн., що становить 83,04% зареєстрованого
статутного капіталу відповідно до
Протоколу зборів учасників TOB «Рена» №
1 від 10.08.2009р

Відповідно до ч. 2 ст. 115 ЦКУ вкладом до
статутного (складеного) капіталу
господарського товариства можуть бути
гроші, цінні папери, інші речі або
майнові чи інші відчужувані права, що
мають грошову оцінку, якщо інше не
встановлено законом.

Грошова оцінка вкладу учасника
господарського товариства
здійснюється за згодою учасників
товариства, а у випадках, встановлених
законом, - підлягає незалежній
експертній оцінці. Таким чином, нормами
ЦКУ передбачено за загальним правилом
проведення оцінки вкладу у статутний
капітал TOB за згодою учасників. І лише у
визначених законом випадках - шляхом
незалежної експертної оцінки. Разом з
тим, чинним законодавством не
врегульовано, в якій формі
здійснюється оцінка вкладу учасниками
товариства.

Таким чином, учасник, який виходить зі
складу учасників ТОВ шляхом відступу
своєї частки на користь третьої особи,
вартість корпоративних прав
встановлює самостійно. Така вартість
може бути визначена на рівні
номінальної вартості його частки у
статутному капіталі, або ж бути більшою
чи меншою на розсуд учасника..

Отже, вітчизняне законодавство не
містить обмежень щодо визначення
вартості корпоративних прав при їх
відчуженні учасником ТОВ. Така
вартість визначається учасником на
власний розсуд, узгоджується сторонами
та фіксується у договорі
купівлі-продажу.

Але відповідно до ст. 53 Закону «Про
господарські товариства» зазначено, що
частка учасника товариства з обмеженою
відповідальністю може бути відчужена
до повної сплати лише в тій частині, в
якій її уже сплачено.

Пунктом 30 постанови Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13
зазначено, що у разі, якщо учасник не
повністю вніс (не повністю оплатив)
свій вклад до статутного капіталу
товариства, йому виплачується дійсна
вартість частки пропорційно внесеній
(оплаченій) частині вкладу.

Отже, повнота внесення учасником
вкладу в статутний капітал впливає на
розмір виплати при його виході з
товариства.

Враховуючи вищевикладене та те, що саме
визначення та доведення суми боргу
Відповідача перед кожним з Позивачів в
рамках заявленого судового спору є
визначальним, вважають, що відсутні
правові підстави для задоволення
позову, а тому керуючись ст.ст 1,10,27,214,216
ЦПК України, просять відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Крім цього представники відповідача
ОСОБА_3 подали заяву про застосування
строку позовної давності.

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до положень ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 09
червня 2010 року між громадянами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
про відступлення частки в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рена» шляхом
купівлі-продажу, який посвідчений
нотаріусом Черкаської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4,
договір зареєстровано в реєстрі за №
2-1640.

Відповідно до п. 1 Договору ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_3 купив належну
Продавцям частку в статутному капіталі
TOB «Рена» в розмірі 100 % (ста відсотків)
на умовах викладених договорі.

Пунктом 4.1.3 сторони обумовили, що
статутний капітал становить 1500000 (один
мільйон п'ятсот тисяч) гривень 00 коп., з
яких частка Продавців, що відчужується
складає 100 % статутного капіталу
Товариства, а саме: ОСОБА_1 - 750000 грн., що
складає 50 %, ОСОБА_2 - 750000 грн., що складає
50 %.

Пунктом 7 Договору передбачено, що
продаж за домовленістю сторін
вчиняється з розстрочкою платежу за
1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч)
гривень, які Відповідач зобов'язувався
сплатити Позивачам в наступному
порядку:

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2011
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2012
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2011
року.

На виконання умов Договору Позивачами
були здійснені всі необхідні дій, що
свідчить про належне виконання ними
зобов'язань по Договору. В свою чергу
Відповідач всупереч зобов'язанням
покладеним на нього умовами Договору,
ігноруючи домовленості порушує п. 7
Договору, а саме не здійснює оплату 100 %
частки.

Посилання представників відповідача
на те, що при укладанні договору була
визначена вартість частки в статутному
капіталі більш ніж загальний статутний
капітал Товариства, то такі посилання
не заслуговують на увагу, оскільки при
укладанні договору купівлі-продажу
сторони самостійно визначають суму, за
яку одна особа Продавець продає, а інша
сторона Покупець купує, якщо сторони
домовилися та дійшли згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Посилання представників відповідача
на те, що при в позовній заяві не
конкретизовано суму сплати кожному з
позивачів, то такі посилання не
заслуговують також на увагу, оскільки
відповідно до ст.541 ЦКУ солідарна
вимога виникає у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Таким чином, своїми підписами сторони
письмово підтвердили та закріпили те,
що вони діяли свідомо, були вільні в
укладенні договору, вільні у виборі
контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 626 ЦКУ договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, а згідно ст.627 ЦКУ сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору (свобода укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК
України, є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає, або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другої сторони (покупцеві), а покупець
приймає, або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Ч. 2 ст. 656 ЦК України вказує, що
предметом договору купівлі-продажу
можуть бути майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.

Частинами 1,2 ст.53 Закону України "Про
господарські товариства" передбачено,
що учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства. Відчуження учасником
товариства з обмеженою
відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається,
якщо інше не встановлено статутом
товариства.

В судовому засіданні представниками
відповідача не надано належних та
допустимих доказів неналежного
виконання позивачами умов договору,
сплати коштів на виконання умов
договору, договір є чинним в даний час,
а тому позов є обґрунтованим.

Щодо вимоги про застосування строку
позовної давності суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», роз'яснено
що установивши, що строк для звернення
з позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Такий правовий аналіз зазначених норм
та обставин відповідає викладеним у
постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 р. у справі №6-116 цс13 висновкам.
Дане судове рішення згідно положень 360-7
ЦПК України є обов'язковим для всіх
судів, які зобов'язанні привести свою
судову практику у відповідність із цим
рішенням.

Оскільки п.7 договором визначено
порядок сплатити коштів, а саме:

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2011
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2012
року;

500000 (п'ятсот тисяч) грн. до 08 червня 2014
року, то починаючи з 08.06.2011 р., було
відомо про порушення умов договору
купівлі-продажу, тобто про порушення
своїх прав відповідачем, тому перебіг
позовної давності слід рахувати з
08.06.2011 р

Враховуючи те, що позов пред»явлено
11.06.2014 р., а перебіг позовної давності
розпочався з 08.06.2011 р., тому суд
приходить до висновку, що він поданий з
пропуском строку позовної давності.

Враховуючи, що представниками
відповідача подано заяву про
застосування відповідно до п.4 ст.267 ЦК
України строку позовної давності, при
цьому позивачами не подано заяви про
поновлення строку позовної давності і
доказів щодо поважності причин його
пропуску, суд прийшов до висновку, що
строк позовної давності пропущений,
оскільки він не переривався та не
зупинявся, тому в задоволенні позову в
частині стягнення 500 000 грн. слід
відмовити у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи сторін по справі, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення,
а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 - 1 00000 (один мільйон)
гривень відповідно до договору про
відступлення частки в статутному
капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю шляхом
купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачів
підлягають стягненню судові витрати
пропорційно до задоволених позовних
вимог в сумі 2436 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.147,257,261,267,526,530,540,541,542,610 ЦК України,
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», ст.ст.5,8,10, 11,
57,60,61,88,174, 212, 213, 215,216, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - 1 00000 (один мільйон) гривень
відповідно до договору про
відступлення частки в статутному
капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю шляхом
купівлі-продажу.

В решті позовних вимог відмовити, в
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 сплачений судовий збір
пропорційно до задоволених позовних
вимог в сумі 2436 грн.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України
повний текст рішення виготовлено 29
грудня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: Ю. В. Михальченко