АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/810/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тауса М.М. Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 листопада 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом 12 грудня 2012
року. В обґрунтування заявлених та
уточнених вимог посилалася на те, що з 25
квітня 1998 року по 18 березня 2013 року
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
вони придбали квартиру АДРЕСА_1 Через
те, що ОСОБА_3 захоплюється азартними
іграми, періодично висловлює побажання
продати квартиру для погашення своїх
боргів та на потреби спільної дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти не виділяє,
позивач просить визнати за нею право
власності на 2/3 частки вищезазначеної
квартири.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 листопада
2013 року позовні вимоги ОСОБА_2,
задоволено частково: припинено право
спільної сумісної власності подружжя
на квартиру АДРЕСА_1 визнано за
сторонами право власності по ? частині
вищевказаної квартири, в іншій частині
відмовлено, вирішено питання судових
витрат.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду змінити в частині
розміру визнаних за сторонами часток
спірної квартири визнавши за нею право
власності на 2/3 частини спірної
квартири, а за відповідачем на 1/3
частину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині розміру визнаних за
сторонами часток квартири, перегляд
законності і обґрунтованості рішення
суду першої інстанції проведено в цих
межах.

Задовольняючи заявлені вимоги
частково суд першої інстанції виходив
з їх доведеності та обґрунтованості в
цих межах.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 25
квітня 1998 року по 18 березня 2013 року, від
якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на утримання якої відповідач сплачує
аліменти.

Під час шлюбу подружжям, 08 жовтня 1999
року, було придбано квартиру АДРЕСА_1

Згідно до ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 70 СК
України при вирішенні спору про поділ
майна суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин,
що мають істотне значення, зокрема якщо
один із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. за рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Як роз'яснено у п.30 Постанови №11
Пленуму Верховного Суду України від
21 грудня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді спору про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" при вирішенні спору про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в
окремих випадках може відступити від
засади рівності часток подружжя,
враховуючи обставини, що мають істотне
значення для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування).

Тобто законом передбачено, що
відступлення від засад рівності часток
подружжя при поділі майна можливе
тільки у виключних випадках, а тому
саме по собі твердження апелянта
стосовно того, що на її утриманні є їх
спільна донька не може бути підставою
для збільшення розміру частки майна на
її користь. До того ж апелянтом не
надано жодного доказу про ухилення
відповідача від утримання доньки.

Посилання апелянта на порушення судом
норм процесуального права не може бути
прийнято до уваги, оскільки відповідно
до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги через те, що вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: