У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики від 18 серпня 2008 року та 15 вересня 2008 року. Зазначив, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договори позики, відповідно до яких відповідач взяв у нього грошові кошти в розмірі 200 000 грн, які зобов'язався повернути не пізніше 11 жовтня 2009 року. Оскільки ОСОБА_2 борг не повернув, позивач просив стягнути з відповідача борг за договорами позики в розмірі 200 000 грн, а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 6 000 грн, інфляційні втрати в розмірі 22 980 грн та судові витрати.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договорів позики від 18 серпня 2008 року та 15 вересня 2008 року недійсними. Зазначив, що зазначені договори він не підписував та про їх наявність дізнався лише під час розгляду даної справи, а тому просив суд визнати недійсними договори позики від 18 серпня 2008 року та 15 вересня 2008 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 228 980 грн, що складається за договором позики від 18 серпня 2008 року та договором позики від 15 вересня 2008 року: з суми основного боргу в розмірі 200 000 грн, суми інфляції в розмірі 22 980 грн та 3 % річних в розмірі 6 000 грн, також стягнуто 1 875,20 грн витрат по проведенню експертизи.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У листопаді 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року.

До касаційної скарги скаржник надав заяву про поновлення строку у якій просить поновити строк на касаційне оскарження з зазначенням причини пропуску процесуального строку.

Заява підлягає задоволенню, оскільки скаржником пропущено процесуальний строк з поважної причини.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та на правильність висновків судів не впливають.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович