У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді – Бузовського В.В.,

при секретарі – Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в місті ОСОБА_1
заяву Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк» про
поновлення строку для пред’явлення
виконавчого документа до виконання, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство КБ
«ПриватБанк» (далі АТ «ПриватБанк»)
звернувся до суду із заявою та просив
поновити строк для пред’явлення
виконавчого листа до виконання
посилаючись на те, що на підставі
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 16.03.2011 у справі № 2-1073/11 року
було видано 12.04.2011р., виконавчі листи
про стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Виконавчий лист про стягнення боргу з
ОСОБА_3, було пред’явлено до виконання
та постановою державного виконавця від
12.12.2012р., було повернуто стягувачу, але
АТ «ПриватБанк» виконавчий лист не
отримав. Виконавчий лист щодо
стягнення боргу з ОСОБА_2, до виконання
не пред’являвся та був втрачений
колишнім працівником АТ «ПриватБанк»
ОСОБА_1 24.07.2014р., АТ «ПриватБанк» отримав
дублікати виконавчих листів на
підставі ухвали Суворовського
районного суду м. Одеси від 06.06.2014р.
Після отримання виконавчих листів, АТ
«ПриватБанк» звернувся до виконавчої
служби із заявою про прийняття
документів до виконання. але
постановами державного виконавця від
24.07.2014р., у відкритті виконавчого
провадження відмовлено у зв’язку із
пропуском строку встановленого
законом. Таким чином, представник АТ
«ПриватБанк» вважає, що стягувач
пропустив строк встановлений законом
для пред’явлення виконавчого
документу до виконання з поважних
причин та просить його поновити.

Представник ОСОБА_3, заперечувала проти
поновлення строку для пред’явлення
виконавчого документа до виконання та
в запереченнях зазначила, що АТ
«ПриватБанк» не довів до суду та не
надав жодного належного доказу про
пропущення строку з поважних причин.

Боржник ОСОБА_2, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Згідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення,-
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено
законом.

Строки, зазначені у частині першій
цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а в разі
якщо судове рішення підлягає
негайному виконанню, - з наступного дня
після його постановлення.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України,
стягувачам, які пропустили строк для
пред’явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Заява про поновлення пропущеного
строку подається до суду, який видав
виконавчий лист, або до суду за місцем
виконання і розглядається в судовому
засіданні з повідомленням сторін, які
беруть участь у справі. Їхня неявка не є
перешкодою для вирішення питання про
поновлення пропущеного строку. Суд
розглядає таку заяву в десятиденний
строк.

Дослідивши надані АТ «ПриватБанк»
документи, суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає, оскільки
поважними визнаються лише ті
обставини, які є об’єктивно
непереборними, не залежать від сторони
стягувача та пов’язані з дійсними
істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій. Разом із тим,
представник стягувача, в судовому
засіданні так і не зазначила
поважності причин, за яких стягувач не
звертався протягом трьох років до
виконавчої служби із заявою про
прийняття виконавчих листів до
виконання.

Суд не приймає до уваги посилання
представника АТ «ПриватБанк» про
втрату виконавчого листа працівником
стягувача, оскільки в даному випадку
має місце не поважність причини
непред’явлення виконавчого документу,
а недбалість самого стягувача.

Також, судом не прийнято до уваги
неотримання АТ «ПриватБанк»
виконавчого листа про стягнення боргу
з ОСОБА_3, на підставі постанови
державного виконавця від 12.12.2012р.,
оскільки п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 зазначено, що стягувач, який
подав до відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження і не
отримав у визначений законом строк
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він з матеріалами
виконавчого провадження. Отже, АТ
«ПриватБанк» з часу отримання
виконавчих листів, а саме з 12.04.2011р., по
30.01.2014р., взагалі не цікавився
виконанням судового рішення
ухваленого на його користь.

Суд не приймає до уваги посилання
представника ОСОБА_3, на інші підстави
для відмови в задоволенні заяви про
поновлення строку для пред’явлення
виконавчого документа до виконання,
оскільки вони не мають правового
значення для вирішення зазначеного
питання по суті.

Керуючись ст.ст. 293, 371 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В заяві Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк» про
поновлення строку для пред’явлення
виконавчого документа до виконання по
справі № 2-1073/11 за позовом Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5-ти
днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: