АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/8743/14
Головуючий 1 інст - Нестерцова Н.В.
Справа № 621/1007/14-ц
Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді: Макарова
Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кіпенка
І.С.,

за участю секретаря
Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" - Шуліка Аліни
Володимирівни на заочне рішення
Зміївського районного суду
Харківської області від 30 жовтня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

встановила:

08.04.2014 року позивач звернувся до суду
з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 17.05.2008 року у розмірі 24112,54 грн.,
яка складається з наступного: 3000,00 грн.
заборгованість за кредитом; 12033,13 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7455,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина); 1124,41 грн. -
штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Зміївського
районного суду Харківської області від
30 жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким зазначені
вимоги ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити
у повному обсязі. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу посилається на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, оскільки відповідач про
застосування позовної давності не
заявляв, тому суд безпідставно
відмовив у позові.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
представника Публічного акціонерного
товариства "Акцент-Банк" - Шуліка Аліни
Володимирівни підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 17.05.2008 року між
ЗАТ "Акцент-Банк", правонаступником
якого є ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2
укладено договір № б/н, відповідно до
умов якого остання отримала кредитну
картку із встановленим кредитним
лімітом 3000,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідно до Умов укладеного
договору, Договір складається з Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою. Відповідач
підтвердила свою згоду на те, що
підписана Заява позичальника разом з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, складає між нею і
Банком договір про надання банківських
послуг.

Пунктом 8.6. Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язань
банк має право нарахувати, а
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми
позову.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконала в результаті чого, станом на
24.03.2014 року має заборгованість у
розмірі 24112,54 грн., яка складається з
наступного: 3000,00 грн. - заборгованість
за кредитом; 12033,13 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
7455,00 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1124,41 грн. - штраф
(процентна складова), що складає 5% суми
заборгованості.

Згідно зі ст. ст. 526 і 527 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
договором про надання банківських
послуг не передбачено збільшення
терміну позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи із
заявою про застосування позовної
давності відповідач не зверталася.

За таких обставин висновок суду щодо
наявності підстав для відмови в
задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» є
помилковим.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012року №5 (з
подальшими змінами та доповненнями),
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Разом з тим, Верховний Суд України,
розглянувши справу №6-12цс13, зробив
правовий висновок, відповідно до якого
пункт 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавцю з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту, про що зазначив в постанові
від 20.11.2013року.

Статтею 360-7 ЦПК України встановлено,
що рішення Верховного Суду України
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Суд першої інстанції не врахував при
вирішенні даного спору вищенаведених
правових висновків Верховного Суду
України і дійшов помилкового висновку
про відмову у задоволенні позову,
застосувавши позовну давність без
наявності відповідної заяви сторони у
спорі, тобто з порушенням вимог ч.3 ст.267
ЦК України.

З урахуванням викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відсотків, комісії штрафів є законними
й обґрунтованими, у зв'язку з чим
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення - про задоволення
позовних вимог.

Згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції, підставою для
чого, згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є
порушення судом норм матеріального
права, і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Судові витрати розподіляються
відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, а саме
з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь
ПАТ "Акцент-Банк" документально
підтверджені судові витрати, які
складаються зі сплати судового збору:
при зверненні з позовною заявою до суду
першої інстанції у розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп. та при подачі
апеляційної скарги у розмірі 121 (сто
двадцять одну) грн. 80 коп, а всього у
розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) грн.
40 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 316,
317, 39, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова
колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" - Шуліка Аліни
Володимирівни - задовольнити.

Заочне рішення Зміївського
районного суду Харківської області від
30 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити у
справі нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитом -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 24 112
(двадцять чотири тисячі сто дванадцять)
грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" судові витрати у розмірі
365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді колегії -