АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/338/2014
Головуючий у І інстанції Чала А.П.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та
апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» - ХрановськогоВіктора
Михайловича на рішенняСвятошинського
районного суду м. Києва від 12 серпня 2013
року усправі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» про визнання кредитних
договорів і додаткових договорів до
них недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12 серпня 2013року
позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
визнання кредитних договорів і
додаткових договорів до них
недійсними - задоволено частково.

Додатковий договір №1 до кредитного
договору №CM-SME002/264/2007 від 20.09.2007р.,
укладений 24.03.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» і
ОСОБА_1 і додатковий договір №1 до
кредитного договору
№CM-SME002/118/2008 від 04.03.2008р., укладений
24.03.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 -
визнано недійсними.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду змінити, а саме визнати
кредитні договори від 20.09.2007 року та
від 04.03.2008 року, укладені між ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 недійсними, а в іншій
частині рішення суду залишити без змін,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням
судупредставник Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» -
Храновський Віктор Михайлович подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

В судове засіданні сторони не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені належно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду та
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, дійшла наступного
висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 20.09.2007р. між ЗАТ
«ОТП Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний
договір №CM-SME002/264/2007 на суму 270 000
доларів США строком до 26.08.2014 року, а
04.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1
укладено кредитний договір
№CM-SME002/118/2008 на суму 300 000 доларів США
строком до 04.03.2018 року.

В матеріалах справи є додатковий
договір №1 до кредитного договору
№СМ-SMЕ002/264/2007 від 20.09.2007р., укладений
24.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1
(а.с. 127-128 - копія додаткового договору) і
додатковий договір №1 до кредитного
договору №СМ-SMЕ002/118/2008 від 04.03.2008 року,
укладений 24.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк»
і ОСОБА_1 (а.с. 129-130 - копія додаткового
договору).

Згідно висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи
№325/326/13-32 від 24.05.2013 року, підписи від
імені ОСОБА_1 на першому та другому
аркушах частини 1 та останньому аркуші
частини 2 кредитного договору
№СМ-SMЕ002/264/2007 від 20.09.2007 року, на першому
та другому аркушах частини 1 та
останньому аркуші частини 2 кредитного
договору №СМ-SMЕ002/118/2008 від 04.03.2008 року
виконані ОСОБА_1; підписи від імені
ОСОБА_1 на останньому аркуші
додаткового договору №1 від 24.03.2009р. до
кредитного договору №СМ-SMЕ002/264/2007, на
останньому аркуші додаткового
договору №1 від 24.03.2009 року до
кредитного договору №СМ-SMЕ002/118/2008,
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з
наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с. 119-125 -
висновок експерта з додатками).

Стаття 203 ЦК України містить
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, де в
частині 3 вказано, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п*ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Задовольняючи позов в частині
визнання недійсними додаткових
договорів до кредитних договорів, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що позивач ОСОБА_1 додатковий договір
до кредитного договору №СМ-SMЕ002/264/2007
від 20.09.2007 року, укладений 24.03.2009 року
між ЗАТ «ОТП Банк» і нею та додатковий
договір №1 до кредитного договору
№СМ-SMЕ002/118/2008 від 04.03.2008 року, укладений
24.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і нею, не
підписувала, що свідчить про те, що
свого вільного волевиявлення на
укладення такого додаткового
правочину з відповідачем вона не
виявляла, а тому в момент вчинення
вказаних вище спірних правочинів не
дотримано вимогу відповідно до частини
3 ст.203 ЦК України щодо волі особи, у
зв*язку з чим додатковий договір до
кредитного договору №СМ-SMЕ002/264/2007 від
20.09.2007 року, укладений 24.03.2009 року між
ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 та додатковий
договір №1 до кредитного договору
№СМ-SMЕ002/118/2008 від 04.03.2008 року, укладений
24.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1
підлягають визнанню недійсними на
підставі частини 1 ст.215 ЦК України, а
позовні вимоги в цій частині суд вірно
визнав обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 1 ст.216
ЦК України, недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов*язані з його недійсністю.

Відповідно до частини 1 ст.236 ЦК
України, нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Щодо визнання недійсними
основних кредитних договорів
№СМ-SMЕ002/264/2007 від 20.09.2007 року і
№СМ-SMЕ002/118/2008 від 04.03.2008 року, сторонами
в яких є ЗАТ «ОПТ Банк» і ОСОБА_1, суд
першої інстанції вірно виходив з
наступного.

В Україні діє принцип свободи
договору, який закріплено в ст.ст. 6, 627
ЦК України, із змісту яких вбачається,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У відповідності до ст.629 ЦК
України, договір є обов*язковим для
його виконання сторонами.

Загальні вимоги, дотримання яких є
необхідними для чинності правочину,
закріплені в ст.203 ЦПК України.

В даному випадку, підставою
недійсності основних кредитних
договорів позивачка зазначає ті
обставини, що текст цих кредитних
договорів та їх умови, які вона
підписувала із ЗАТ «ОТП Банк» були
іншими, але, крім вказівки про це в
позові та поясненнях представника
позивачки в судовому засіданні,
доказів, відповідно до приписів
статтей 58,59 ЦПК України, в
підтвердження цих обставин суду не
надала.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_1 про те, що
підпис в кредитних договорах згідно
висновку судово-почеркознавчої
експертизи належить ОСОБА_1 не має
основоположного значення та не
повинен прийматися судом безумовно,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки саме з підстав, наведених у
вказаному висновку експерта суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про визнання недійсними на
підставі ч.1 ст.215 ЦК України додаткових
договорів, укладених 24.03.2009 року між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_1

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
як встановлено судом першої та
апеляційної інстанцій позивач ОСОБА_1
уклавши кредитний договір 20.09.2007 року
та кредитний договір 04.03.2008 року
погашення відповідної частини кредиту
здійснювала певний період часу 2007-2008
року щомісяця у розмірі та строки,
визначені у графіку повернення
кредиту та сплати процентів, які були
визначені в Додатках №1 до цих
договорів підписаних водночас з
кредитними договорами 20.09.2007 року та
04.03.2008 року.

Вказане підтвердила представник
позивача в суді апеляційної інстанції.

Тобто, позивачу достовірно були відомі
умови укладених між нею та ЗАТ «ОТП
Банк» кредитних договорів від 20.09.2007
року №СМ-SMЕ002/264/2007 та від 04.03.2008 року
№СМ-SMЕ002/118/2008, що спростовує
твердження позивача викладені в
апеляційній скарзі .

Інші доводи апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_1 також
висновків суду не спростовують і не
впливають на правильність ухваленого
у справі рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги
представника ПАТ «ОТП Банк» про те, що
позивач свої обов»язки після
підписання умов додаткових договорів
виконувала вчасно та відповідно до
графіків, які були підписані 24.03.2009
року, а отже її волевиявлення було
вільним, відповідало внутрішній волі
та вона прийняла умови додаткових
договорів №1 від 24.03.2009 року до
кредитних договорів в повному обсязі,
оскільки це твердження відповідача не
підтверджується матеріалами справи,
додатками до кредитних договорів,
розрахунками заборгованості та
виписками по особовим рахункам
позивача, витребуваних судом
апеляційної інстанції.

З розрахунку заборгованості позивача
за кредитним договором №СМ-SMЕ002/118/2008
від 04.03.2008 року вбачається, що останній
платіж в сумі 1406 грн. 30 коп. внесено
позивачем 04.02.2009 року.

В подальшому по вказаному договору
платежі позивачем сплачені не були.
(а.с.225).

З розрахунку заборгованості позивача
за кредитним договором №СМ-SMЕ002/264/2007
від 20.09.2007 року вбачається, що
позивачем платежі за вказаним
договором вносились відповідно до
графіку додатку №1 договору з 26.09.2007
року по 26.03.2008 року.

В подальшому з 29.04.2008 року по 27.11.2009
року розміри платежу внесені не у
відповідності до розміру
встановленому у графіку до
Додаткового договору №1 кредитного
договору. (а.с.227).

Тобто, твердження відповідача в
апеляційній скарзі про те, що позивач
виконувала умови додаткових договорів
відповідно до графіків, які були
підписані 24.03.2009 року спростовуються
розрахунками заборгованості ОСОБА_1 за
кредитними договорами наданими
відповідачем.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
як вбачається з матеріалів справи
позивач сплачувала платежі в 2007,2008
роках та частково в 2009 році згідно
графіків додаткових договорів №1 до
кредитних договорів, які були
підписані позивачем при укладенні
кредитних договорів 20.09.2007 року та
04.03.2008 року.

Підтвердження того, що позивач
виконувала свої обов»язки по
погашенню кредитів після укладення
додаткових договорів №1 від 24.03.2009 року
із наданих суду доказів не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги
представника відповідача ПАТ «ОТП
Банк» висновків суду не спростовують і
не впливають на правильність
ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та апеляційну скаргу
представника Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» - Храновського
Віктора Михайловича - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: