АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/692/14 р.
Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Пшенічної
Л.В., Ізмайлової Г.Н.,

при секретарі -
Литвин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 05.12.2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованість,-

в с т а н о в и л а:

16.04.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Фідобанк» звернулось до
суду з вище вказаним позовом.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що що 21 грудня
2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним
Банком «Факторіал-Банк»
(правонаступником АБ «Факторіал-Банк»
та ВАТ «СЕБ Банк» є ПуАТ «СЕБ Банк»,
найменування якого в подальшому було
змінене на ПуАТ «ФІДОБАНК») укладено
Кредитний договір № 453-А-Г/01/06 , згідно
якого позивач надав відповідачу кредит
в сумі 260 000 (двісті шістдесят тисяч)
гривень. Вказані грошові кошти були
надані відповідачу строком до 20 грудня
2011 року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом, визначених
умовами кредитного договору, а в
частині виконання сторонами
зобов'язань - до їх повного виконання. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, між
кредитодавцем, позичальником та ОСОБА_2
було укладено договір поруки № 453/01 від
21.12.2006 року, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником умов щодо оплати суми
кредиту, процентів за користування
кредитом, комісійних, а також можливих
штрафних санкцій та інших витрат у
розмірі, в строк та на умовах,
передбачених кредитним договором:

В порушення умов кредитного договору,
договору поруки, відповідачами не
виконуються зобов'язання щодо
погашення суми кредиту та сплати
процентів за його користування в
строки та розмірі, визначених
договором, станом 15.10.2013 року загальна
сума простроченої заборгованості за
кредитним договором становить 147535,34
грн., з яких: 55154,89 грн. - прострочена
заборгованість за кредитом; 18,77 грн. -
прострочена заборгованість по
відсоткам; 67620,53 гри. - прострочені
нараховані комісії, 2181,2 грн. -
нараховані комісії, 22559,95 грн. - пеня за
несвоєчасну сплату кредиту та
несвоєчасну сплату процентів

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 05.12.2013 року позовні
вимоги ПАТ «ФІДОБАНК» - задоволені.
Стягнуто солідарно на його користь з
ОСОБА_1 та ОСОБА_1 заборгованість за
кредитним договором № 453-А-Г/01/06 від
21.12.2006 р. у сумі 147535,34 грн.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове
яким відмовити ПАТ «ФІДОБАНК» у
задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам вказаного закону судове
рішення відповідає.

Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року
між ОСОБА_1 та Акціонерним Банком
«Факторіал-Банк» (правонаступником АБ
«Факторіал-Банк» та ВАТ «СЕБ Банк» є
ПуАТ «СЕБ Банк», найменування якого в
подальшому було змінене на ПуАТ
«ФІДОБАНК») укладено Кредитний договір
№ 453-А-Г/01/06 , згідно якого позивач надав
відповідачу кредит в сумі 260 000 (двісті
шістдесят тисяч) гривень.

Вказані грошові кошти були надані
відповідачу строком до 20 грудня 2011 року
зі сплатою відсотків за користування
кредитом, визначених умовами
кредитного договору, а в частині
виконання сторонами зобов'язань - до їх
повного виконання (п. 6.1 Кредитного
договору).

Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.4, 3.3.8
Кредитного договору, відповідач ОСОБА_1
зобов'язаний повернути кредит у строки
та в порядку, що визначені умовами
договору та здійснювати погашення
кредиту в строки та в сумі згідно з
графіком погашення кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
у повному обсязі та стягуючи з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість, що станом на 15 жовтня
2013 року склала у розмірі позову на
користь ПуАТ «Фідобанк» суд першої
інстанції виходив із того, що в
порушення умов кредитного договору,
договору поруки відповідачами не
виконуються зобов'язання щодо
погашення суми кредиту та сплати
процентів за його користування в
строки та розмірі, визначених
договором.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору
у разі прострочення боржником строків
повернення кредиту та сплати
процентів, щомісячної комісії
позичальник сплачує кредитодавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ (річних), що діяла на період
порушення, від несвоєчасно сплаченої
суми за кожний день прострочення у
виконанні зобов'язань.

При цьому суд керувався положеннями
актів, що застосував ухваленні рішення.

Висновок суду ґрунтується на основі
повно та всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених наявними у справі
доказами, він погоджується з
положеннями ст.. ст.. 526, 530, 543, 554, 1048-1052, 1054
ЦК України та відповідає вимогам ст..
ст.. 57, 58, 59, 60, 64 ЦПК України.

Так відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору
у разі прострочення боржником строків
повернення кредиту та сплати
процентів, щомісячної комісії
позичальник сплачує кредитодавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ (річних), що діяла на період
порушення, від несвоєчасно сплаченої
суми за кожний день прострочення у
виконанні зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1, 2 статті 533 ЦК України,
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,

відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судова колегія повністю погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За положеннями Глави 5 «Докази» ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як передбачається вимогами ст. 58
ЦПК України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За вимогами ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухваленні рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог вказаного
цивільно-процесуального закону
позивачем як суду першої інстанції, так
і суду апеляційної інстанції не надано
належних і допустимих доказів на
підтвердження своїх заперечень на
позовні вимоги. На підтвердження
розміру заборгованості за кредитом,
відсотками та нарахуванню комісії у
сумі, що стягнута судом, представником
позивача до апеляційної інстанції
наданий розрахунок(119-139), проти
достовірності якого відповідач не
заперечує.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, ухвалив
законне рішення на основі повно в
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.
Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду
судова колегія не вбачає.

Керуючись 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -