АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
1-й інстанції: Бабко В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району міста Києва,
служба у справах дітей Деснянської
районної у місті Києві державної
адміністрації, про встановлення
порядку користування жилим
приміщенням, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 30 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1, яка діє у своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про встановлянення
порядку користування жилим
приміщенням.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона
разом з відповідачем є наймачами
квартири АДРЕСА_1. Оскільки між ними
виникають спори щодо користування
жилим приміщенням та оплатою
житлово-комунальних послуг, позивачка
просила визначити порядок
користування спірною квартирою,
виділити їй разом з неповнолітніми
дітьми жилу кімнату площею 18,1 кв.м.,
відповідачу та третій особі залишити у
користуванні кімнати площею 11.3 кв.м. та
11,9 кв.м. відповідно, решту загальної
площі квартири залишити у спільному
користування сторін у справі, а також
зобов'язати КП "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду"
Деснянського району міста Києва
укласти з нею окремий договір найму
жилового приміщення на кімнату площею
18,1 кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою Деснянського районного суду
міста Києва від 30 липня 2014 року позовну
вимогу ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про
зобов'язання КП "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду"
Деснянського району міста Києва
укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму
жилового приміщення на кімнату площею
18,1 кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, залишено без розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 30 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4
про встановлення порядку користування
жилим приміщенням відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Скаржник зазначає,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
спору між сторонами у справі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вважали, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

Зазначеним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє у
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив із того, що
спору між сторонами не існує.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, між
сторонами існує спір щодо порядку
користування спірною квартирою та
оплатою житлово-комунальних послуг за
користування спірною квартирою. При
цьому, саме наявність такого спору і
стала підставою для пред'явлення
відповідного позову до суду, а тому
висновок суду про відсутність спору
між сторонами та відмова з цих підстав
у задоволенні позову є помилковими.

Судом установлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1, є неприватизованою, а, відтак,
відноситься до державного і
громадського житлового фонду.

У вказаній квартирі проживають та
зареєстровані сторони у справі:
позивачка ОСОБА_1 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3,
та відповідачка - мати позивачки
ОСОБА_4, а також третя особа у справі -
сестра позивачки - ОСОБА_5 разом з
неповнолітньою дитиною ОСОБА_7

Користування жилими приміщеннями у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Член сім'ї наймача вправі
вимагати, за згодою інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, укладення з
ним окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. У разі відмовлення членів
сім'ї дати згоду на укладення окремого
договору найму, а також у разі відмови в
укладенні такого договору спір може
бути вирішено в судовому порядку (ч. 1
ст. 61, ст. 104 ЖК України).

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом до
ОСОБА_4 на підставі ст. 104 ЖК України про
зміну договору найму житлового
приміщення та виділення їй разом з
неповнолітніми дітьми у користування
кімнати площею 18,1 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 26 лютого 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1, яка діяла в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну
договору найму жилового приміщення
відмовлено.

Оскільки право на визначення предмету
позову належить виключно позивачу, а
позивачкою заявлена вимога саме про
встановлення порядку користування
спірною квартирою (заявлена вимога не є
вимогою про зміну договору найму
жилого приміщення), то у задоволенні її
позову слід відмовити з тих підстав, що
чинним законодавством не передбачена
можливість встановлення порядку
користування жилим приміщенням, яке
відносить до державного і громадського
житлового фонду.

Порядок користування жилими
приміщеннями у квартирі може бути
встановлений лише між власниками цього
майна відповідно до розміру їх часток у
праві власності, тобто лише за умови, що
квартира або інше жиле приміщення
належить до приватного житлового
фонду.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що право
користування у спірній квартирі має
також ОСОБА_5 разом з неповнолітньою
дитиною ОСОБА_7, яка не була залучена до
участі у справі в якості
співвідповідача, при цьому
заперечувала можливість задоволення
позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом ухвалено рішення про
відмову в задоволенні позову про
встановлення порядку користування
жилим приміщення через неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення судом норм процесуального
права, що відповідно до ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення й ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову з інших
підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 30 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2,
ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
комунальне підприємство "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району
міста Києва, служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації, про
встановлення порядку користування
житлом відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач