АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/1062/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/364/14
Головуючий у 1-й інстанції Лисенко В. М.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2013
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання заповіту недійсним,
вилучення майна з незаконного
володіння, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_1, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
недійсним заповіт №52 від 24 червня 2009
року ОСОБА_3, посвідчений посадовою
особою органу місцевого
самоврядування Артемівської сільської
ради Чутівського району, на ім'я ОСОБА_1;
вилучити із незаконного володіння
відповідача нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказував, що є
сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначав, що після смерті матері
дізнався, що остання заповіла
відповідачці все належне їй майно.

Посилався на те, що мати була майже
неписемною, мала вади зору та не могла
прочитати заповіт, а тому його належить
визнати недійсним.

Рішенням Чутівського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту
та його дублікату недійсним, вилучення
майна з незаконного володіння
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив позивач ОСОБА_2, який,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог.

Зазначав, що районний суд не надав
належної правової оцінки тій
обставині, що заповіт його матері
зачитувався без залучення свідків,
хоча це було обов'язковим за наявності
у неї відповідних фізичних вад.

Вказує, що у книзі вчинених
нотаріальних дій селищної ради після
смерті спадкодавця було внесено
виправлення до запису про реєстраційну
дію, що є неприпустимим.

Також посилається на те, що секретар
селищної ради без достатніх правових
підстав видала дублікат заповіту, не
пересвідчившись у фізичній втраті його
оригіналу, що є прямим порушенням
Закону України «Про нотаріат».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 26 червня 2009 року ОСОБА_3
склала заповіт, яким заповіла все
належне їй майно ОСОБА_1 /а.с.105/

Заповіт посвідчено секретарем
Артемівської селищної ради
Чутівського району Полтавської
області Малько Л.М., зареєстрований в
книзі нотаріальних дій за №52 та
внесений до спадкового реєстру за
№48113049 /а.с.87,104/.

01 грудня 2011 року Артемівською селищною
радою Чутівського району ОСОБА_1 видано
дублікат заповіту ОСОБА_3 від 26 червня
2009 року, який зареєстровано за №231
/а.с.86/.

Відповідно до вимог ст.ст.1233,1234 ЦК
України, заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Право на заповіт
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто.

Згідно ст.1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами.

За змістом п.п.2,3 ч.1 ст.37 Закону України
«Про нотаріат» у населених пунктах, де
немає нотаріусів, уповноважені на це
посадові особи органу місцевого
самоврядування, зокрема, посвідчують
заповіти (крім секретних), видають
дублікати посвідчених ними документів.

Стаття 1257 ЦК України визначає, що
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним.

При цьому заповіт, складений особою,
волевиявлення якої не було вільним і не
відповідало її волі, може бути визнаним
недійсним тільки за позовом
зацікавленої особи з наданням
відповідних доказів цієї обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що ОСОБА_2 не надав достатньо
доказів, що оскаржуваний заповіт не
відповідав волі його матері, а також не
довів наявність формальних порушень
під час його посвідчення.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують,
спрямовані на переоцінку доказів,
фактично зводяться до незгоди з
оцінкою обставин справи, наданою
районним судом.

Згідно статтей 10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч.1 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі.

Позивач, обґрунтовуючи підстави свого
позову вказував, що під час посвідчення
оскаржуваного ним заповіту було
порушено вимоги ч.2 ст.1248 ЦК України
щодо залучення свідків, оскільки його
мати через фізичні вади не могла сама
прочитати текст свого розпорядження.

Разом із тим, зі змісту заповіту ОСОБА_3
вбачається, що вона вголос прочитала
текст документу та власноручно
підписала його.

Аналогічні пояснення у суді першої
інстанції надала секретар селищної
ради.

При цьому медична документація, надана
позивачем, підтверджує, що
спадкодавець мала низький зір, однак не
доводить відсутність у неї фізичної
спроможності читати, що є єдиною умовою
залучення свідків.

ОСОБА_3 самостійно підписала заповіт,
не вимагаючи при цьому залучення
рукоприкладника, отже вона сама
допустимо виразила свою волю.

Доводи апеляційної скарги про
незаконне внесення виправлень до
реєстру нотаріальних дій не мають
правового значення та не спростовують
законності оскаржуваного заповіту.

Відповідно до п.2.12. Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 3306/5 від 11 листопада
2011 року, усі нотаріальні дії, які
вчиняються посадовою особою органу
місцевого самоврядування,
реєструються в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій органу місцевого
самоврядування. Дописки і виправлення,
зроблені в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій, повинні бути
застережені посадовою особою органу
місцевого самоврядування і скріплені
її підписом та печаткою органу
місцевого самоврядування.

Встановлено, що у книзі нотаріальних
дій Артемівської селищної ради
Чутівського району було здійснено
виправлення дати посвідчення заповіту
ОСОБА_3 При цьому відповідне
виправлення проведено з дотриманням
встановленої процедури.

Також, колегія суддів критично
ставиться до доводів позивача про
безпідставне отримання відповідачкою
дублікату заповіту.

Згідно п.2.16. Порядку у разі втрати або
зіпсування заповіту, посвідченого
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, за письмовою заявою
заповідача видається дублікат
втраченого (зіпсованого) заповіту
згідно з порядком, передбаченим
статтею 53 Закону України "Про нотаріат".
Дублікат заповіту може бути виданий
вказаним у заповіті спадкоємцям лише
після подачі ними свідоцтва про смерть
заповідача.

Таким чином, відповідний нормативний
акт не зобов'язує орган місцевого
самоврядування з'ясовувати долю
оригіналу документу.

При цьому ОСОБА_2 хибно ототожнює
втрату заповіту з його фізичним
знищенням.

Також колегія суддів у цьому контексті
звертає увагу на недобросовісні дії
позивача, оскільки у матеріалах справи
наявні відомості про те, що ОСОБА_2
забрав у відповідачки документи на
будинок матері та оригінал заповіту
останньої, з чого вбачається створення
перешкод ОСОБА_1 в оформленні права на
спадщину.

Отже, суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційних скаргах,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 05 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі: