АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М.,Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника відповідачів -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 2 липня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту, процентів, нарахованих за
користування кредитом та пені,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/684/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Калініченко Л.С.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ТОВ «Кей-Колект», звернувся з
позовом, в якому просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
про надання споживчого кредиту від
25.04.2008, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк»
та відповідачем ОСОБА_2

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за укладеним кредитним
договором, 25.02.2008 та 25.04.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3
укладено договори поруки, за якими
останні взяли на себе зобов'язання
відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за
виконання взятих позичальником ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором.

Однак, відповідачі взятих на себе
зобов'язань не виконали, порушили
встановлений графік платежів та їх
розміри, внаслідок чого утворився
значний розмір простроченої
заборгованості, тому позивач просить
суд стягнути солідарно з відповідачів
на користь позивача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 186 893,79
доларів США, що за курсом НБУ станом на
10.05.2012 року становить 1 493 075, 80 грн.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 2 липня 2013 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
суми заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом
та пені задоволено, стягнуто солідарно
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект»
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 25.04.2008 року, додатковою угодою
до договору про надання споживчого
кредиту № 1 від 5.02.2008 року,
договорами поруки від 25.04.2008 року та
додатковими угодами до договорів
поруки від 5.02.2008 року, в загальному
розмірі 186 893, 79 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 10.05.2012 року становить 1 493
075,80 грн., стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» 1 700 грн. судового збору та
120 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в рівних
частинах.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 направили до
суду апеляційну скаргу, в якій просять
рішення скасувати, та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог
ТОВ «Кей Колект» щодо дострокового
стягнення заборгованості з
відповідачів за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 25.04.2008 і
додаткової угоди до нього №1 від
05.02.2008.

В апеляційній скарзі зазначають, що
рішення справи не відповідає зібраним
матеріалам справи, на обґрунтування
чого вказують, що правові підстави для
дострокового стягнення заборгованості
з відповідачів згідно договору №0
про надання споживчого кредиту від
25.04.2008 відсутні.

Також на думку апелянтів, підставою для
дострокового повернення споживчого
кредиту, в разі порушення його умов,
відповідно до п.6.2. договору про надання
споживчого кредиту є направлення
письмової вимоги відповідачу про
встановлення нового терміну
повернення всієї наданої суми кредиту
та сплати відсотків за його
користування. Термін дострокового
повернення і сплати за кредит
вважаються такими, що настали, а кредит
і плата за кредит - обов'язковими до
повернення і сплати в повному обсязі
Банку з 41-го календарного дня, рахуючи з
дати відправлення Позичальником
повідомлення (вимоги) Банку про
дострокове повернення кредиту, проте
апелянти стверджують, що позивач
письмової вимоги не направляв, та не
надав суду доказу про отримання такої
вимоги відповідачами.

Крім цього апелянти вказують, що
додаткова угода № 1 за 1 від 05.02.2008
до договору про надання споживчого
кредиту №0 від 25.04.2008 і додаткові
угоди № 1 і № 2 від 05.02.2008 до договорів
поруки № 201001 і №200960 від 25.04.2008 складені
і підписані раніше на два місяці, чим
було укладено основний договір і
договори поруки, що не відповідає
приписам, встановленими ст.ст. 638-647, 651-
654 ЦК України, при цьому позивачем не
надано суду доказів, що вказані спірні
додаткові угоди складені і підписані
саме 07.09.2009, як стверджує суд, а не 05.02.2008,
тому висновок суду, що вказані
додаткові угоди укладені 07.09.2009 на
думку апелянтів ґрунтується виключно
на припущеннях.

В судовому засіданні представник
відповідачів апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити з
підстав, викладених у скарзі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомив, тому в
силу ст.305 ЦПК України, колегія суддів
вважає за можливе розглядати справу у
відсутність представника позивача.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення представника
відповідачів, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого судом
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції з правильно
встановлених в судовому засіданні
обставин, дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову та
стягнення зазначеної суми
заборгованості солідарно з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Сплата прострочених відсотків,
заборгованості по відсотках, пені за
несвоєчасне повернення кредиту,
відсотків за кредит, обумовлене
договором і підлягає стягненню,
оскільки відповідач своєчасно не
погасив суму кредиту та відсотки за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено,
що предметом неустойки може бути
грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язання зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя

Так, 25.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2 укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов п.1.1 якого банк
зобов'язувався надати позичальнику
кредитні кошти в іноземній валюті у
сумі 128 000,00 доларів США, що дорівнювало
646 400,00 грн. за курсом НБУ на день
укладення договору, а позичальник
зобов'язувався прийняти, належним
чином використовувати та повернути
банку кредитні кошти та сплатити плату
за кредит у порядку та на умовах,
зазначених у договорі.

За пунктом 1.2 кредитного договору
позичальник взяв на себе зобов'язання
повернути кредит у повному обсязі у
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, але в
будь-якому випадку не пізніше 25 квітня
2018 року, якщо тільки не застосовувався
інший термін повернення кредиту
відповідно до умов цього договору
та/або згідно умов відповідної угоди
сторін.

Розділом 6 кредитного договору
визначено порядок дострокового
повернення кредиту за вимогою банку.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
25.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язувався відповідати перед
кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх
його зобов'язань перед банком, що
виникли із договору про надання
споживчого кредиту від 25.04.2008, в повному
обсязі.

Також, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
25.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4
укладено договір поруки, відповідно до
умов якого поручитель зобов'язувався
відповідати перед кредитором за
невиконання ОСОБА_2 усіх його
зобов'язань перед банком, що виникли із
договору про надання споживчого
кредиту від 25.04.2008, в повному обсязі.

У зв'язку із укладенням вказаної вище
додаткової угоди до кредитного
договору, між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено додаткові
угоди до договорів поруки від 25.04.2008
року, датовані 05.02.2008 року, однак
фактично укладені між сторонами 5.02.2009
року, що вбачається зі змісту самої
угоди. Відповідно до умов вказаних вище
договорів, поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
надали свою згоду на зміну основного
зобов'язання, зокрема, щодо розміру
ануїтетного платежу, графіку погашення
кредиту та кінцевого терміну виконання
основного зобов'язання - 25 квітня 2028
року.

У разі порушення відповідачем ОСОБА_2
зобов'язань, що випливають із
кредитного договору, відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають перед
позивачем як солідарні боржники.

При цьому, колегія суддів вважає
необґрунтованими твердження про
відсутність правових підстав для
дострокового стягнення заборгованості
з відповідачів згідно договору №0
про надання споживчого кредиту від
25.04.2008, оскільки відповідач ОСОБА_2, не
сплативши кредит у вказаний в договорі
строк, порушив вимоги ст. 530 ЦК України,
що з огляду на положення ст. 610 ЦК
України є порушенням зобов'язання, тому
за умовами розділу 6 кредитного
договору є підставою вимагати від
позичальника дострокового повернення
всієї суми кредиту та повної сплати за
кредит, змінивши при цьому терміни
повернення кредиту та плату за кредит в
сторону зменшення.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність доказів на підтвердження
недійсності додаткових угод, оскільки
дані додаткові угоди № 1 і № 2 від 05.02.2008
до договорів поруки № 201001 і №200960 від
25.04.2008 не були визнані недійсними у
встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції в
повному обсязі дослідив, проаналізував
та дав належну оцінку, поданим
сторонами доказам, що мають значення в
конкретній справі, доводять існування
відповідних юридичних обставин,
застосував норми матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект».

Інші доводи апеляційної скарги
законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального та
процесуального права, правові підстави
для скасування рішення, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 2 липня 2013
року відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 2 липня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: