АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2404/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Баса О.Г.

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.

з участю: представника ВДВС
Білогірського районного
управління юстиції
Присяжного О.І., представника ПАТ КБ
„ПриватБанк"
Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділу державної
виконавчої служби Білогірського
районного управління юстиції на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 11 листопада 2014 року за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до
Відділу державної виконавчої служби
Білогірського районного управління
юстиції Хмельницької області, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, про визнання
недійсними прилюдних торгів.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (далі Банк) звернулось до
суду з позовом до ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», Відділу
державної виконавчої служби
Білогірського районного управління
юстиції Хмельницької області, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, про визнання
недійсними прилюдних торгів,
посилаючись на те, що 18.09.2007 року між
Банком та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір на 150 тис. доларів США
під 19,10 % річних на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 18.09.2012 року. В забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором того ж дня ОСОБА_4 передала
Банку в іпотеку торгово-побутовий
комплекс загальною площею 634,9 кв.м. по
АДРЕСА_1 уклавши відповідний

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Сарбей
О.Ф. Провадження № 22-ц/792/2404/14
Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 19,27

договір. ОСОБА_6 неналежне виконувала
грошові зобов'язання, у зв'язку з чим
рішенням Білогірського районного суду
від 22.03.2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на
користь Банку заборгованість в сумі
160027,26 доларів США та 33735, 20 грн.. У межах
виконавчого провадження приватним
підприємством „Спеціалізоване
підприємство „Юстиція" відчужено
торгово-побутовий комплекс з прилюдних
торгів, що відбулися 11 січня 2012 року.
Переможцем став ОСОБА_3, який придбав
вказаний комплекс за 301 500 грн.. Позивач
вважає, що вказані прилюдні торги були
проведені з порушенням норм чинного
законодавства, а саме ст. 33 ч.1, ч.3, ст. 39
ч.1 та ст. 41 ч.1 ЗУ „Про іпотеку", ст. 54 ч.8
ЗУ „Про виконавче провадження".
Предмет іпотеки, який забезпечував
виконання зобов'язань третьої особи
перед Банком, реалізовано з прилюдних
торгів за відсутності відповідного
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки із зазначенням
способу реалізації предмета іпотеки.
Відчуження майна з прилюдних торгів є
правочином. Оскільки такий укладений
без додержання вимог закону, тому з
підстав, передбачених ч.1, ч.2 ст. 16, ст. 203
та ст. 215 ЦК України, просило визнати
недійсними прилюдні торги проведені
Хмельницькою філією ПП
„Спеціалізоване підприємство
„Юстиція" 11.01.2012 року згідно протоколу
проведення прилюдних торгів №1923711.1 від
11.01.2012 року.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 07 жовтня 2014
року провадження у справі в частині
вимог до приватного підприємства
„Спеціалізоване підприємство
„Юстиція" в особі Хмельницької філії
ПП „Спеціалізоване підприємство
„Юстиція" закрито.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 11 листопада 2014 року позов
задоволено. Визнано недійсними
прилюдні торги проведені Хмельницькою
філією Приватного підприємства
„Спеціалізоване підприємство
„Юстиція" 11.01.2012 року згідно протоколу
проведення прилюдних торгів №1923711.1 від
11.01.2012 року. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі Відділ державної
виконавчої служби Білогірського
районного управління юстиції вважає
рішення суду незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову Банку
відмовити, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зокрема положень ч.1 ст. 114 ЦПК України.
Суд проігнорував клопотання про
застосування до спірних правовідносин
позовної давності, яка встановлена ст.
48 ЗУ „Про іпотеку". ПАТ КБ «ПриватБанк»
був належним чином обізнаний із усім
перебігом виконавчого провадження, на
його адресу державним виконавцем у
встановлені законом строки
надсилалось поштове повідомлення про
визначену суб'єктом оціночної
діяльності ринкову вартість будівлі
торгово-побутового комплексу в сумі
393330 грн. без урахування ПДВ, проте
жодних скарг з приводу
заниженої/завищеної вартості
описаного майна до Відділу ДВС від
Банку не надходило. Банк є одночасно
заставо-іпотекодержателем і
стягувачем, тому у державного
виконавця не було перешкод для
реалізації спірного майна з прилюдних
торгів відповідно до п.1 ст. 54 ЗУ „Про
виконавче провадження". У зв'язку з
відсутністю покупців на прилюдних
торгах, державним виконавцем на
підставі ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження» було проведено уцінку
описаного й арештованого майна, про що
повідомлено сторони виконавчого
провадження.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явились, подавши заяви про розгляд
справи у їх відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення з
таких мотивів.

Згідно п.п. 1, 3 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосованню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що звернення
стягнення і реалізація з прилюдних
торгів предмета іпотеки в порушення
вимог ЗУ „Про іпотеку" за відсутності
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки, а також виконавчого
напису нотаріуса, є підставою
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину.

Проте з такими висновками суду не
можна погодитись, оскільки суд дійшов
їх не врахувавши вимоги чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, та при неповному
з'ясуванні обставин справи.

Встановлено, що рішенням Білогірського
районного суду від 22 березня 2010 року,
яке набрало законної сили, з ОСОБА_4
стягнуто на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором у сумі 160027,26
доларів США та 33735,20 грн..

29 липня 2010 року Білогірським районним
судом на підставі вказаного рішення
суду виданий виконавчий лист №1 про
стягнення з приватного підприємця
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк"
кредитної заборгованості у сумі 160027,26
доларів США та 33735,20 грн..

30 серпня 2010 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Білогірського районного управління
юстиції було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№1 виданого 29 липня 2010 року
Білогірським районним судом на
підставі заяви стягувача ПАТ КБ
„ПриватБанк".

10 березня 2011 року державним виконавцем
на підставі ст. 57 ЗУ „Про виконавче
провадження" в присутності
представника ПАТ КБ „ПриватБанк"
ОСОБА_7 складено акт опису та арешту
майна боржника ОСОБА_4, до якого
включено належну їй будівлю
торгово-промислового комплексу по
АДРЕСА_1 загальною площею 634,9 кв. м.. 18
вересня 2007 року вказана будівля була
передана власником ОСОБА_4 в іпотеку
ЗАТ КБ „ПриватБанк", на підставі
договору іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Білогірського
районного нотаріального округу і з
цього часу щодо неї оголошено заборону
відчуження до припинення договору
іпотеки. Будь-яких зауважень з приводу
опису предмета іпотеки від
представника ПАТ КБ „ПриватБанк" не
надходило.

10 березня 2011 року ОСОБА_4 подано заяву з
проханням звернути першочергове
стягнення на заставне майно будівлю
торгово-побутового комплексу.

20 червня 2011 року державним виконавцем
винесено постанову про призначення
суб'єкта оціночної діяльності для
визначення ринкової вартості цієї
будівлі.

Висновком експерта від 4 липня 2011 року
ринкова вартість будівлі становить 471996
грн. з урахуванням ПДВ (або 393330 грн. без
урахування ПДВ). 30 серпня 2011 року
відділом ДВС повідомлено сторони про
визначену суб'єктом оціночної
діяльності ринкову вартість будівлі.

26 жовтня 2011 року між відділом ДВС
Білогірського РУЮ та ХФ ПП „СП Юстиція"
було укладено договір про надання
послуг по організації і проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна. 27
жовтня 2011 року остання повідомила
державну виконавчу службу, боржника та
стягувача про призначення торгів на 17
листопада 2011 року. В цей день прилюдні
торги не відбулися у зв'язку з
відсутністю покупців.

02 грудня 2011 року відділ ДВС повідомив
боржника та стягувача про першу уцінку
описаного та арештованого майна.

7 грудня 2011 року боржник звернулась з
заявою до ДВС про проведення
переоцінки майна шляхом його зменшення
на 25%. 9 грудня 2011 року державним
виконавцем було проведено уцінку майна
в сторону зменшення на 24%, вартість
якого склала 298930,80 грн., про що було
складено акт, який направлено
торгівельній організації, стягувачу та
боржнику за вих. №08-41/6330 від 09.12.2011 року.

23 грудня 2011 року ХФ ПП „СП Юстиція"
призначила повторні прилюдні торги на
11 січня 2012 року за уціненою ціною майна
298930,80 грн., про що повідомила сторін та
розмістила інформацію в Білогірській
районній газеті „Життя і слово" від 23
грудня 2011 року №07-08.

Прилюдні торги з реалізації
арештованого майна - нежилого
приміщення ТПК відбулися 11 січня 2012
року, із двох учасників переможцем
торгів згідно протоколу №1923711.1
визнано ОСОБА_3 з пропозицією у 301500 грн.,
про що стягувача ПАТ КБ „ПриватБанк"
було повідомлено, що видно з листа
Банку від 20 січня 2012 року.

31 січня 2012 року державним виконавцем
складено акт про передачу майна
боржника після прилюдних торгів
переможцю ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи, оглянутими в
судовому засіданні матеріалами
виконавчого провадження щодо
примусового стягнення коштів з ОСОБА_4
і не оспорювались представником
позивача.

Встановлено, що прилюдні торги
проводились на виконання рішення
Білогірського районного суду від 22
березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ КБ „ПриватБанк"
кредитної заборгованості шляхом
продажу арештованого майна.

В матеріалах справи відсутній
будь-який виконавчий документ про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- нежиле приміщення торгово-побутовий
комплекс по АДРЕСА_1.

У цьому випадку прилюдні торги повинні
проводитися у відповідності до
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999
року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), а
не з дотриманням процедури відчуження
іпотечного майна, що встановлена ЗУ
„Про іпотеку".

Прилюдні торги є спеціальною
процедурою, за результатами якої
укладається договір купівлі-продажу.
Такий договір, як правочин, можна
визнати недійсним у судовому порядку з
підстав недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3,5 та 6 ст. 203 , ч.1 ст.
215 ЦК України.

При цьому підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням.

Такого висновку дійшов Верховний Суд
України та свою правову позицію з цього
питання виклав у постанові від 26
листопада 2014 року у справі № 6-174цс14, яка
в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, безпідставно
застосував до спірних правовідносин
положення ст. ст. 33, 39, 41 ЗУ „Про іпотеку"
й помилково вважав, що за відсутності
рішення суду або виконавчого напису
нотаріуса про звернення стягнення на
предмет іпотеки неможливе відчуження
арештованого предмета іпотеки з
прилюдних торгів на виконання рішення
суду про стягнення кредитної
заборгованості. За таких обставин
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову за недоведеністю.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач не навів обставин, які б
свідчили про порушення правил
проведення цих торгів, встановлених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999
року № 68/5, не встановлено таких і судом.

Відповідно до п. 1 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Згідно п. 8 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень ЗУ „Про іпотеку".

Оскільки ПАТ КБ „ПриватБанк" одночасно
є і іпотекодержателем, і стягувачем,
тому у державного виконавця не було
перешкод для реалізації заставленого
майна, яке знаходиться у стягувача.

Колегією суддів встановлено, що ПАТ КБ
„ПриватБанк" як стягувач був обізнаний
з вчиненням виконавчих дій по
примусовому виконанню судового
рішення, про що свідчить участь його
представника під час опису та арешту
торгово-промислового комплексу
належного ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 загальною
площею 634,9 кв. м., його було повідомлено
про оцінку майна, проведення перших
прилюдних торгів, уцінку майна та
проведення других прилюдних торгів, а
також результати реалізації майна. Цих
обставин не заперечувала в судовому
засіданні представник позивача,
підтвердивши, що Банк погоджувався на
реалізацію з прилюдних торгів
іпотечного майна за вартістю,
визначеною суб'єктом оціночної
діяльності.

З моменту відкриття виконавчого
провадження і до реалізації нерухомого
майна ПАТ КБ „ПриватБанк" не
скористався своїм правом на самостійне
звернення на предмет іпотеки.

З уцінкою майна представник Банку був
повідомлений 16.12.2011 року, заперечень до
реалізації майна з других прилюдних
торгів щодо неї не висловив.

Питання правомірності проведених
прилюдних торгів з реалізації
торгово-промислового комплексу по
АДРЕСА_1 з інших підстав було також
предметом розгляду судом в порядку
господарського судочинства, за
результатами якого Банку було
відмовлено в позові.

Положення статті 48 ЗУ „Про іпотеку",
які встановлюють строк для оскарження
результатів проведених торгів, не
можуть бути застосовані апеляційним
судом, оскільки реалізація спірного
майна відбулась в межах виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_4
кредитної заборгованості, а не
звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням суду або виконавчим
написом нотаріуса, до яких така норма
застосовується.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Білогірського районного управління
юстиції задовольнити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 11 листопада 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до Відділу державної
виконавчої служби Білогірського
районного управління юстиції
Хмельницької області, ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про визнання недійсними
прилюдних торгів відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А. Карпусь