У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух
О.А..

суддів - Леска
В.В., Чужі Ю.Г.,

при секретарі -
Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Тячівського районного суду від
02 жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка 21 серпня 2014 року
звернулася до суду із позовом, в якому
просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання неповнолітнього
сина у розмірі 800 грн. Позовні вимоги
мотивувала тим, що з відповідачем по
справі перебуває у шлюбі, від якого в
них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стверджує, що відповідач коштів на
утримання дитини не надає, участі у
вихованні дитини не приймає.

Рішенням Тячівського районного
суду від 02 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі
700 грн. щомісяця, починаючи з 21 серпня 2014
року до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць. Стягнуто з відповідача на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить рішення
суду змінити, встановивши розмір
аліментів на утримання сина в сумі 400
грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

В надісланій на адресу апеляційного
суду заяві позивачка просила рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію
відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття; за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються в частці від доходу
платника аліментів або, за заявою
платника або одержувача аліментів, у
твердій грошовій сумі, якщо платник має
нерегулярний, мінливий дохід. При
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність в останнього
інших утриманців, інші обставини які
мають значення для справи.

Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК України
(ч. 2 ст. 182 СК України), тобто при
визначенні розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

За змістом ст. 184 СК України та з
урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК
України, суд визначає аліменти у
твердій грошовій сумі в чітко
визначеному розмірі, який не залежить
від розміру прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку чи відсотків
від нього, тим більше такий розмір
аліментів не може варіюватись залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму кожного року, оскільки це
суперечить самому змісту ст. 184 СК
України та принципам такого способу
визначення розміру аліментів.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що сторони є
батьками сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.3). Син проживає з позивачкою та
перебуває на її утриманні. Відповідач
коштів на утримання дитини не надає,
Позивачка власного будинку не має,
проживає з батьком пенсіонером, ніде не
працює, перебуває у декретній
відпустці, має ще двох малолітніх дітей
від першого шлюбу (а.с.7, 8).

Апелянтом подано додаткові документи,
з яких вбачається, що він дійсно
проживає окремо від дитини - зі своєю
матір'ю - пенсіонеркою та братом, 1993 р.н.,
не працює (а.с. 37-40).

Таким чином, відповідач регулярного
доходу не отримує, а тому визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі відповідає обставинам справи та
нормам матеріального права.

В той же час, він є молодою, здоровою,
працездатною людиною. Інших дітей чи
непрацездатних на утриманні не має.
Позивач не працює, оскільки здійснює
догляд за дитиною відповідача, яка
народилась у серпні 2013 року.

Тому колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у
твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.
щомісяця є правильним.

При цьому колегія зазначає, що
сторони не позбавлені права в
подальшому, відповідно до положень ст.
192 СК України, ставити питання про зміну
розміру аліментів.

На думку колегії суддів, місцевий суд
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
02 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: