Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/1190/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки, за апеляційними
скаргами ОСОБА_3, публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 13 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ "Дельта Банк"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки. В обґрунтування
позову зазначало, що 27 березня 2007 року
між ТОВ "Український промисловий
банк", який 30.06.2010 року передав ПАТ
"Дельта Банк" право вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 26/ФКВ-07 за яким
банк надав позичальнику кредит в
розмірі 23 600 доларів США до 22 березня 2022
року зі сплатою 14,6 % річних. Відповідно
до кредитного договору позичальник
зобов'язався повернути кредитні кошти
та сплатити відсотки частинами у
розмірі не менш як 131, 11 доларів США по 10
число кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту. Шляхом
безготівкового перерахування коштів з
рахунку позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси, а у разі
прострочення невиконання або
неналежного виконання умов договору
банк вправі вимагати дострокового
повного повернення кредиту. В
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору між кредитором та
ОСОБА_3, як поручителем, 23.03.2007 року
укладено договір поруки № 26/Zфпор-07
відповідно до якого остання поручилась
перед кредитором за виконання
позичальником його кредитних
зобов'язань. Також в забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору між ТОВ "Укрпромбанк" та
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 23.03.2007
року укладено договір іпотеки №
26/Zфквіп-07, предметом іпотеки стала
трикімнатна квартира, яка належить
іпотекодавцям на праві власності.
30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ
"Дельта Банк" та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на
користь АТ "Дельта Банк", в тому числі за
кредитними зобов'язаннями ОСОБА_2
Останній, належним чином не виконує
свої грошові зобов'язання, внаслідок
чого утворилася заборгованість.
Враховуючи вищевикладене, та з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просило, стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
в сумі 390 412 грн. 40 коп., з яких
заборгованість за кредитом - 232 822 грн.
79 коп., відсотки - 157 589 грн. 61 коп.; в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки, що
належить на праві власності ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, а саме квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу предмета іпотеки на
публічних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 13 листопада 2014 року позов
ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ПАТ "Дельта Банк"
заборгованість в розмірі 390 412 грн. 40
коп., з яких заборгованість за кредитом
- 232 822 грн. 79 коп., відсотки - 157 589 грн.
61 коп. В решті позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду в
частині задоволення позовних вимог, та
ухвалити нове, яким відмовити в повному
обсязі у задоволенні позову ПАТ "Дельта
Банк".

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк"
просить скасувати рішення суду, та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
вирішити питання щодо судових витрат,
посилаючись на те, що рішення суду
першої інстанції необґрунтоване,
ухвалене на основі неповного
дослідження матеріалів справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України,
інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено
та вбачається з матеріалів справи, що 23
березня 2007 року між ТОВ "Український
промисловий банк" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №26/ФКВ-07, згідно
якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 23 600
доларів США, зі сплатою 14,2 %, строком до
22 березня 2022 року. Повернення кредиту
здійснюється щомісячно частками у
розмірі не менше як 131,11 доларів США по 10
число (включно) кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту.

В забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором між
ТОВ "Український промисловий банк" та
ОСОБА_3 23.03.2007 року укладено договір
поруки №63/Zфпор-07, відповідно до якого
остання поручається перед кредитором
за виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором №26/ФКВ-07 від 23.03.2007
року. Поручитель і боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність, у випадку
невиконання (неналежного виконання)
боржником зобов'язань за кредитним
договором.

Також, на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 23
березня 2014 року ТОВ "Український
промисловий банк" та ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали іпотечний
договір №26/Zфквіп-07, посвідчений
приватним нотаріусом Бердичівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за №1315.
Згідно даного договору ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 передали у іпотеку ТОВ
"Український промисловий банк" належне
їм на праві власності нерухоме майно,
а саме: трикімнатну квартиру, загальною
площею 60,7 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", ПАТ
"Дельта Банк" та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банк. Згідно вказаного договору
АТ "Дельта Банк" набув права вимоги
по кредитному договору від 23.03.2007 року
№ 26/ФКВ-07, договором поруки № 63/Zфпор-07
та іпотечним договором №26/Zфквіп-07.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлене
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що у
зв'язку з порушенням виконання умов
кредитного договору ОСОБА_2, станом на
28.07.2014 року утворилась заборгованість
за кредитом в сумі 390 412 грн. 40 коп., з
яких: 232 822 грн. 79 коп. - заборгованість
за кредитом, з урахуванням
дострокового повернення, 157 589 грн. 61
коп. - відсотки, і це підтверджується
розрахунком позивача. Правильність
проведення позивачем розрахунку
заборгованості відповідачами не
спростовано.

Безпідставними є посилання ОСОБА_3 на
те, що позивачем не надано доказів про
вручення ОСОБА_2 листа про заміну
кредитора у зобов'язанні, оскільки в
матеріалах справи міститься спільний
лист ТОВ "Укрпромбанк" та АТ "Дельта
Банк", що був направлений на адресу
ОСОБА_2, яким останній повідомлявся про
здійснення 01.07.2010 року заміни кредитора
у зобов'язаннях, що діють на підставі
кредитного договору №26/ФКВ-07. Також
повідомлено про те, що з дати отримання
цього листа всі платежі в якості
погашення заборгованості за кредитним
договором №26/ФКВ-07 необхідно
спрямовувати на рахунок АТ "Дельта
Банк". В матеріалах справи містяться
банківські виписки по особовому
рахунку, з яких вбачається, що ОСОБА_2
здійснював погашення споживчого
кредиту та відсотків згідно кредитного
договору №26/ФКВ-07 на рахунки саме АТ
"Дельта Банк", в період після
направлення вищезазначеного листа про
заміну кредитора у зобов'язанні. Крім
того, в матеріалах справи знаходиться
заява ОСОБА_2 до голови ради директорів
АТ "Дельта Банк" від 15.08.2012 року, в якій
він просить розглянути можливість щодо
добровільної реалізації заставного
майна за кредитним договором №26/ФКВ-07
від 23.03.2007 року в рахунок погашення
кредитної заборгованості.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта ОСОБА_3 про те, що у позивача
відсутні правові підстави вимагати від
відповідача - ОСОБА_2 дострокового
повернення кредиту, оскільки позивачем
не виконано вимоги п.п. 4.2.5, 6.2, 6.3
кредитного договору, а саме банк
звернувся з позовом до суду раніше
п'ятнадцяти днів з моменту направлення
вимоги про дострокове повернення
кредиту.

Так, відповідно до п.6.2 кредитного
договору № 26/ФКВ-07 від 23.03.2007 року банк
має право дострокового повного
повернення кредиту, сплати процентів,
комісії, штрафних санкцій та інших
платежі, передбачених цим договором, а
позичальник зобов'язаний протягом 15
календарних днів з дати надіслання
банком відповідної вимоги повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у разі настання, зокрема,
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені цим договором.
В матеріалах справи містяться вимоги
про дострокове повернення кредиту, які
ПАТ "Дельта Банк" 12.02.2014 року направляло
на адресу відповідачів.

Відповідно до ч.6 ст.70 ЦПК України
строк не вважається пропущеним, якщо до
його закінчення заява, скарга, інші
документи чи матеріали або грошові
кошти здано на пошту чи передані іншими
відповідними засобами зв'язку.

Як вбачається із штампу відділення
поштового зв'язку на конверті, позовну
заяву ПАТ "Дельта Банк" направило до
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області 06.03.2014 року, тобто
банк звернувся з вимогою до суду після
спливу 15 календарних днів після
направлення відповідачам вимоги про
дострокове повернення кредиту.

Правильним є рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк"
про звернення стягнення на предмет
іпотеки що належить на праві власності
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а саме квартиру
АДРЕСА_1 шляхом продажу предмета
іпотеки на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження.

За змістом ст. ст. 33, 35 Закону України
"Про іпотеку" та згідно умов договору
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, 07 червня 2014 року набув чинності
Закон України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" від 03.06.2014 року
протягом дії якого не може бути
примусово стягнуто (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника чи майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/ майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника чи майнового поручителя у
власності не знаходиться інше нерухоме
житлове майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140,00 кв. метрів для квартири
та 250,00 кв. метрів для житлового будинку.
Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Зважаючи на те, що згідно з умовами
кредитного договору №26/ФКВ-07 від 23.03.2007
року кредитні кошти надавались ОСОБА_2
в іноземній валюті, квартира, яка є
предметом іпотеки відповідно до
договору №26/Zфквіп-07 від 23.03.2007 року,
використовується як місце постійного
проживання ОСОБА_2, та не перевищує 140
кв. метрів, в матеріалах справи
відсутня згода всіх співвласників
квартири на її відчуження, то з
урахуванням положень наведеного вище
Закону не може бути примусово стягнуте
майно (квартира), яке є предметом
іпотеки.

Тому, колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційних
скарг не спростовують висновки суду та
не впливають на правильність
прийнятого рішення, оскільки суду не
було надано інших доказів, на які
апелянти посилаються на підтвердження
обставин, крім тих, на які суд послався
в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 13 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді