Справа № 463/4289/13
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/8009/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника ПАТ
"УкрСиббанк" - Міроха Х.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 03
листопада 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання недійсним
договору, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 03 листопада 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр.
Московський, 60, , МФО 351005,
рахунок № 0113) заборгованість за
кредитним договором №0 від 03.03.2008
року в розмірі 33 826,73 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ станом на
дату та час ухвалення рішення
еквівалентно 438 081,39 грн., з яких
заборгованість за кредитом в розмірі 22
081,46 доларів США, заборгованість за
відсотками в розмірі 11 745,27 доларів США
та заборгованість по пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 28 367,63 грн., а
всього на суму 466 449,02 грн. (чотириста
шістдесят шість тисяч чотириста сорок
дев'ять грн. дві коп.).

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання недійсним з
моменту укладення кредитного договору
від 03.03.2008р. № 0 - відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

У поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що судом першої
інстанції при ухваленні зазначеного
рішення неповно з'ясовано обставини,
які мають важливе значення у справі,
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема,
зазначає, що укладений договір, який по
своїй суті є договором про надання
споживчого кредиту, не відповідає
вимогам чинного законодавства України,
які застосовуються до такого роду
правочинів. Так, зокрема, в кредитному
договорі відсутній розрахунок
сукупної вартості кредиту з
урахуванням всіх витрат, а загальна
сума кредиту відрізняється від тієї, що
фігурує в п. 1.2.2 кредитного договору.
Крім цього, в договорі належним чином
не визначена дата надання кредиту.
Також, момент сплати коштів в погашення
кредиту та відсотків за користування
ним, поставлений в залежність від дій
самого банку, а не клієнта. З іншого
боку, в кредитному договорі жодним
чином не регламентовано строку
списання коштів відповідачем. Поряд з
цим, перелік випадків, коли у банку
виникає право на дострокове стягнення
кредитних коштів не відповідає вимогам
ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів». Також, в договорі
міститься несправедлива умова, яка
надає банку право змінювати розмір
плати за користування кредитом, та крім
цього, несправедлива умова, яка
передбачає здійснення плати
споживачем на користь банку за дії, які
останній вчиняє на власну користь, у
тому числі, за управління
зобов'язанням. Звертає увагу і на ту
обставину, що за умовами договору
позичальнику забороняється не
надавати поруку по відношенню до інших
юридичних та фізичних осіб, а також не
пізніше дати укладення договору
застави застрахувати предмет застави.
Такі умови також вважає
несправедливими, оскільки укладення
договору щодо забезпечення виконання
зобов'язань позичальника та укладення
договору страхування у названій банком
компанії не вимагається чинним
законодавством, в витрати за таким
договором прямо не передбачені у
складі сукупної вартості кредиту. Крім
того, банком обрано найбільш
невигідний для позичальника метод
розрахунку відсотків за кредитним
договором. Так, за умовами договору, для
обрахунку відсотків обрано метод
«факт/360», за наявності якого розмір
відсотків за один день користування
кредитом становить 52,778 доларів США,
тоді за методом обрахунку відсотків
«факт/факт», такий розмір становитиме
52,055 доларів США. При попередньому
обговоренні істотних умов, така
інформація банком надана не була.
Вважає, що всі ці обставини в
сукупності підтверджують, що
відповідач свідомо, всупереч
встановленим вимогам чинного
законодавства на час укладення
кредитного договору ввів позичальника
в оману стосовно обсягу його
договірних зобов'язань. З іншого боку,
положення кредитного договору є
несправедливими, суперечать вимогам
чинного законодавства, мають істотний
дисбаланс договірних прав і обов'язків
його учасників.

Зважаючи на вказане, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ
"УкрСиббанк".

Заслухавши представника позивача -
Міроха Х.Р., перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, сплата
яких передбачена ст.1048 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 03 березня 2008 року між
АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником
якого є ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно з
яким АКІБ "УкрСиббанк" надав ОСОБА_3
грошові кошти (кредит) у розмірі 86 318
доларів США з терміном повернення
02.03.2018 року зі сплатою річних 13,40 % за
користування кредитними коштами. В
подальшому, до кредитного договору
укладена додаткова угода № 2 від
10.02.2009р. щодо зміни схеми погашення
кредиту шляхом повернення коштів
відповідно з графіком погашення та
додаткова угода № 3 від 02.09.2009р. щодо
зміни графіку погашення Згідно з
умовами кредитного договору
відповідач ОСОБА_3 зобов'язувалась
забезпечувати своєчасне повернення
кредиту та нарахованих відсотків і
комісій у строки, визначені кредитним
договором. У разі невиконання договору,
відповідно до п.п. 5.4-5.10 позивач АКІБ
"УкрСиббанк" має право стягнути
заборгованість.

Судом першої інстанції встановлено, що
АКІБ "УкрСиббанк" видав ОСОБА_3 кредитні
кошти в сумі 86 318 доларів США, банк умови
кредитного договору виконав, а
позичальник свого обов'язку щодо
своєчасного повернення основного
боргу та відсотків за користування
кредитом не виконав, у зв'язку з чим у
ОСОБА_3 склалася заборгованість.

За невиконання позичальником
зобов'язань по поверненню отриманих
коштів та сплати відсотків за
користування кредитними коштами,
позичальник несе тягар наслідків,
передбачених ст. 1050 ЦК України, у якій
зазначено, що у випадку своєчасного
неповернення суми позики, позичальник
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 ЦК України.

Наслідками порушення відповідачем
умов кредитного договору щодо строку
виконання зобов'язань стало
нарахування позивачем штрафних
санкцій, передбачених умовами договору
і складає станом на 28.05.2014 року 33 826,73
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ станом на дату проведення
розрахунку еквівалентно 397 503,04 грн., з
яких заборгованість за кредитом в
розмірі 22 081,46 доларів США,
заборгованість за відсотками в розмірі
11 745,27 доларів США та заборгованість по
пені за прострочення виконання
грошового зобов'язання в розмірі 28 367,63
грн.

Відтак враховуючи вищенаведене суд
першої інстанції правомірно стягнув з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№0 від 03.03.2008 року відсотків по
ньому, пені на загальну суму 466 449, 02 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання недійсним
кредитного договору, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
оспорюваний кредитний договір
укладений з дотриманням вимог чинного
на час укладення договору
законодавства України, сторонами було
досягнуто згоди щодо істотних умов
договору, а саме, валюти кредитування,
валюти повернення кредитних коштів та
сплати відсотків за користування
кредитними коштами, права позивача, як
споживача, не порушені, у зв'язку з чим
відсутні підстави для визнання
кредитного договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Відносини споживчого кредитування
регулюються Законом України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
згідно якого, договір про фінансові
послуги повинен містити підтвердження
надання споживачу певної інформації
щодо надання послуг, та Правилами
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління НБУ від 10.05.2007
року №168, згідно яких споживачу також
повинна надаватися інформація про
умови кредитування та сукупну вартість
кредиту.

Як вбачається з кредитного договору
від 03.03.2008 року, зокрема п.п. 9.2, 10.13.
позичальник ОСОБА_3 укладаючи договір з
АКІБ "УкрСиббанк" ознайомилася з
умовами, на яких банк здійснює
кредитування, загальною сукупною
вартістю всіх витрат, пов'язаних з
отриманням кредиту; сторони досягли
згоди з усіх істотних умов договору,
банком була надано ОСОБА_3 у письмовій
формі всю інформацію про умови
кредитування та інформацію,
передбачену правилами надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затвердженими Постановою
Правління НБУ від 10.05.2007 року №168.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договорів та визначенні умов з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, вимог
розумності та справедливості,
позивачка була вільною у виборі як
фінансової установи, так і валюти
кредитування. Доводи апелянта про
порушення її прав як споживача
кредитних послуг є необґрунтованими та
безпідставними і спростовуються
вищенаведеним.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 03 листопада 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
та позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання недійсним договору -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Б.М.Гриновець

Судді:

М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський