АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1612/1125/12
Номер провадження 22-ц/786/3525/14
Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 27 лютого
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Комсомольської міської ради
Полтавської області, відділу
Держкомзему у м. Комсомольську
Полтавської області про визнання
частково недійсним акту на право
приватної власності на земельну
ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А
:

У квітні 2012 року до суду звернувся
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою. У своєму позові ОСОБА_2 просив
зобов'язати відповідача ОСОБА_1 не
чинити йому перешкод в користуванні
його власністю, а саме - земельною
ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1
Полтавської області, та знести
незаконно встановлений паркан. Свої
вимоги мотивує тим, що згідно
державного акту він є власником
згаданої земельної ділянки. Однак, на
цій ділянці відповідачем ОСОБА_1
самовільно було встановлено паркан, що
створює перешкоди у користуванні його
власністю.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2,
Комсомольської міської ради
Полтавської області та відділу
Держкомзему у місті Комсомольську
Полтавської області про визнання
частково недійсним акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, в якому просив визнати
частково недійсним акт серії ПЛ №000406
на право приватної власності на
земельну ділянку, площею 0,1000 га, по
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_2 в
частині визначення плану меж земельної
ділянки та зобов'язати ОСОБА_2
повернути оригінал згаданого
державного акту до відділу Держкомзему
у місті Комсомольську. Свої вимоги
мотивує тим, що при виготовленні
державного акту на ім'я ОСОБА_2 було
допущено помилку у визначенні
поворотних точок земельної ділянки, у
зв'язку із чим відбулося накладення меж
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1,
та земельної ділянки, яка належить
ОСОБА_2

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 27 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 -
задоволено повністю.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_2 належною йому
земельною ділянкою, розташованою по
АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_1 привести межі
належної йому земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_2 Полтавської
області, у відповідність із планом меж
земельної ділянки за кадастровим
номером №:50:025:0188, шляхом знесення
встановленого паркану та перенесення
його за межі суміжної земельної
ділянки, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1 Полтавської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 107,30 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов до ОСОБА_2
задовольнити, вказуючи на порушення
місцевим судом при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

З огляду на ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам рівні умови
захисту прав власності на землю, при
цьому власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист цих прав на земельну ділянку
здійснюється, зокрема шляхом визнання
прав, відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно з ч.ч. 2,3,5 ст.158 ЗК України
виключно судом вирішуються: земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Cудом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 0,1000 га,
розташованої по АДРЕСА_1 Полтавської
області, та суміжним користувачем
належної відповідачу ОСОБА_1 земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_2

Межі земельної ділянки позивача ОСОБА_2
за кадастровим №:50:025:0276 та
відповідача ОСОБА_1 за кадастровим
№:50:025:0188 зазначені у додатках до
Державних актів на право власності на
земельні ділянки на їх ім'я.

ОСОБА_1 створив ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні належною йому земельною
ділянкою, внаслідок встановлення
паркану на земельній ділянці позивача
та збільшення у такій спосіб своєї
ділянки.

Вказані обставини, крім акту перевірки
виконкому Комсомольської міської ради
від 08.07.2010 року, підтверджується
висновком додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №П-381
від 10.01.2014 року, згідно якої фактичні
межі суміжних земельних ділянок по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 не відповідають
фізичним параметрам відповідних
державних актів на право приватної
власності на землю. Зі сторони
земельної ділянки по АДРЕСА_2
встановлено самозахват земельної
ділянки, що належить на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серія П-ПЛ №000406 від
12.02.2003 року ОСОБА_2, площею 47,5 кв.м.
Власником земельної ділянки по АДРЕСА_2
в м. Комсомольську, ОСОБА_1, земельна
ділянка по АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2,
використовується під городом.

Із змісту листів виконавчого комітету
Комсомольської міської ради від 15.07.2010
року вбачається, що згаданий спір щодо
розмежування земельних ділянок сторін
вирішено органом місцевого
самоврядування на користь ОСОБА_2,
однак відповідач ОСОБА_1 із згаданим
рішенням не погодився, тому позивач
набув право звернення до суду із
згаданим позовом.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи, що ОСОБА_1 використовує
земельну ділянку, що належить ОСОБА_2,
чим порушує право ОСОБА_2 на вільне
господарювання та використання
земельної ділянки позивача, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
щодо усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, приведення меж у
відповідність із планом меж земельної
ділянки за кадастровим номером та
знесенням побудованого паркану.

Оскільки ОСОБА_1 не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що при
виготовленні державного акту на ім'я
ОСОБА_2 було допущено помилку, вказане
також спростовується висновком
експертизи №П-381 від 10.01.2014 року,
місцевий суд вірно відмовив у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання частково недійсним
акту на право приватної власності на
земельну ділянку.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про непроведення
земельно-технічної експертизи,
оскільки судом призначалося дві судові
будівельно-технічні експертизи, на
вирішення яких ставилися питання, що
стосувалися предмета спору та на які
було надано вмотивовані та
обґрунтовані відповіді, належних
доводів та підстав для призначення
чергової земельно-технічної
експертизи представником ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 наведено не було.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що додаткова судова
будівельно-технічна експертизи
призначалася за клопотанням
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

Крім того, у апеляційній скарзі та суді
апеляційної інстанції клопотання про
проведення земельно-технічної
експертизи та витребування додаткових
доказів не заявлялося.

За вказаних обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, який повно встановивши
фактичні обставини справи, дав
об'єктивну оцінку зібраним у справі
доказам, вірно застосувавши норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та ухвалив
рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 303,308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 27 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.Б. Бутенко

О.І.
Обідіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль