Справа № 464/5219/14
Головуючий у 1 інстанції: Борейко
Провадження № 22-ц/783/6144/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 05 серпня 2014 року у справі за позовом
у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9, третя особа
Сихівська районна адміністрація
Львівської міської ради про заборону
будівництва,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до суду із позовом
у якому з урахуванням уточнення
просять заборонити відповідачу
будівництво дванадцятиповерхового
багатоквартирного житлового будинку
на АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
покликаються на те, що забудова
спірного будинку проводиться з
порушення норм чинного законодавства
та виготовленій для цього проектній
документації, а саме: робочий проект,
яким дозволено будівництво
п'ятиповерхового будинку, містить
розбіжності із експертним звітом, у
якому зазначається поверховість
будівництва спірного будинку « 12
поверхів», а тому, хоч і експертиза є
завершальним етапом розроблення
проектів будівництва, однак були
відсутні дані щодо зміни поверховості,
яка була покладена в основу такої
експертизи, адже, зміни у робочий
проект не вносились. Відтак, такі
розбіжності унеможливлюють
будівництво 12-поверхового будинку, а
тому просять позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 05 серпня 2014 року в позові
відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначають,
що рішення винесене з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального права. Судом не було
проведено повного та всебічного
дослідження матеріалів справи, не
взято до уваги при винесенні рішення по
справі подані позивачами уточнення до
позовної заяви. Вказують, що судом не
було досліджені подані документи,
незважаючи на те, що у них містяться
істотні розбіжності, які дали
можливість відповідачу, який є
власником ділянки на АДРЕСА_1,
розпочати зведення 12 - поверхового
багатоквартирного житлового будинку
всупереч нормам чинного законодавства
України. Звертають увагу, що
поверховість та площі забудови у
робочому проекті не відповідають
експортному звіту, чим порушено п.п.4.2,
4.3 ДБН А 2.2.-3-2012 «Склад та зміст робочої
документації на будівництво»,
відповідно до яких проектна
документація на будівництво повинна
відповідати положенням законодавства,
вимогам будівельних норм та
нормативних документів.
Проектувальники при розроблені
будівельної документації повинні
забезпечувати відповідність проектних
рішень архітектурним і містобудівним
нормам, визначеним у містобудівних
умовах та обмеженнях забудови
земельної ділянки, вихідним даним та
ін. Не погоджуються із тим, що районний
суд відмовив в задоволенні клопотання
про призначення будівельно-технічної
експертизи проекту житлового будинку з
вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1,
оскільки питання, які необхідно було
винести на розгляд експерта, мали
важливе значення для всебічного
розгляду справи.

Просять скасувати рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 05 серпня 2014 року і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча про розгляд справи
повідомлено належним чином, що
підтверджується довідками про
доставку СМС та повідомленнями про
вручення поштового відправлення (а.с.
189-191,193), про причини неявки суд не
повідомили та з клопотанням про
відкладення розгляди справи не
зверталась, тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам.

Судом встановлено , що власником
земельної ділянки є ОСОБА_9 відповідно
до договору купівлі-продажу від 11
травня 2012 року та зазначена земельна
ділянка знаходиться на АДРЕСА_1 та на
межі території багатоповерхової та
малоповерхової забудови м. Львова, що
підтвержено листом управління
архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради від 10 травня 2011 року № 2401-3вих-1156.

Також, відповідно до п.4 ст.26, ст.27 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" право на забудову
земельної ділянки реалізується її
власником або користувачем за умови
використання земельної ділянки
відповідно до вимог необхідної
містобудівельної документації,
отриманої забудовником до початку
виконання будівельних робіт, зокрема:
вихідних даних, технічних умов,
будівельного паспорта, розроблення
проектної документації та проведення у
випадках, передбачених статтею 31 цього
Закону, її експертизи; затвердження
проектної документації; виконання
підготовчих та будівельних робіт.

Згідно ч.3 ст.375 ЦК України право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Окрім цього, суд першої інстанції
правильно застосував положення Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», якими
передбачено, що замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу (далі
інспекції державного архітектурно
будівельного контролю) за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних або отримання дозволу
на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України; 2) реєстрації відповідною
інспекцією державного архітектурно
будівельного контролю декларації про
початок виконання будівельних робіт,
щодо об'єктів будівництва, що належать
до І-IІІ категорій складності; 3) видачі
замовнику відповідною інспекцією
державного архітектурно будівельного
контролю дозволу на виконання
будівельних робіт щодо об'єктів
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності.

26 березня 2014 року ОСОБА_9 зареєстрував
в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області декларацію про
початок виконання будівельних робіт з
будівництва багатоквартирного
житлового будинку з вбудованими
автостоянками загальною площею 5453,51 м2,
з яких площа квартир складає 3040,36 м2 на
підставі проектної документації
розробленої ПП "Універсал проект" та
затвердженої замовником 31 січня 2014
року. При цьому, 24 квітня 2014 року в цій
же Інспекції зареєстровано
повідомлення про зміну даних у
зареєстрованій декларації про початок
виконання будівельних робіт та 29
травня 2014 року Інспекцією повідомлено
виконавця будівельних робіт, що
відповідно до Порядку виконання
підготовчих і будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 466 на підставі декларації про
початок виконання будівельних робіт
замовник має право розпочинати
виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що робочий проект
багатоквартирного житлового будинку
на АДРЕСА_1, на який вказує
зареєстрована декларація про початок
виконання будівельних робіт,
розроблений у 2014 році та 30 січня 2014 року
погоджений департаментом культурної
спадщини та культурних цінностей
Міністерства культури України.

Матеріалами даного робочого проекту
окреслено будівництво дванадцяти
поверхового житлового будинку, в якому
передбачено 9 поверхів житлових
приміщень та три поверхи вбудованих
приміщень, а саме спортивно-оздоровчі
приміщення - один поверх та цокольні
автостоянки - два поверхи. Житлова
площа складається з 39 квартир
загальною площею 3040 кв.м та передбачає
вісім типових та дев'ятий і десятий
поверхи даного житлового будинку
влаштовані з особливостями
проектування .

Згідно до експертного звіту 30.01.2014р. та
його додатку № 14-0042-14 проект
«Будівництво багатоквартирниного
житлового будинку з вбудованими
автостоянками по АДРЕСА_1 виконано
згідно з вимогами ДБН А.2.2-3-2012

Отже, судом вірно встановлено, що
проектна документація виготовлена на
будівництво 12-поверхового будинку і
відповідність площі забудови робочому
проекту.

Щодо доводів апелянтів, про те, що
поверховість та площі забудови у
робочому проекті не відповідають
експортному звіту, то такі
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, право особи на судовий
захист визначено ст.ст.15, 16 Цивільного
кодексу України, а також ст.3 ЦПК
України згідно якої кожна особа має
право в порядку, встановленому
цивільним процесуальним кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Позивач, заявляючи позовні вимоги, не
надав достатніх доказів, порушення
свого законного права чи інтересу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить переконання, що судом першої
інстанції було винесене законне
рішення з повним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи, та без
порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків районного суду.

Районним судом правильно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду справи
встановлено ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 05 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
Т.І. Приколота

Н.Л. Шумська