РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарях - ВОРОНІНІ Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщені Дзержинського
районного суду міста Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки,

встановив:

04.11.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просить суд
звернути стягнення на житловий будинок
з надвірними будівлями АДРЕСА_2 в м.
Харкові та земельну ділянку площею 0,0471
га, кадастровий номер :08:044:0010 за
адресою м. Харків, АДРЕСА_3 шляхом
визнання за ним право власності на
зазначене майно.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_4
було укладено договір іпотеки від
04.06.2010р., яким було забезпечено
виконання зобов'язання ОСОБА_4 по
поверненню позики за договором позики
від 04.06.2010р. Не повернення суми позики в
установлений строк, та смерть ОСОБА_4
стала підставою для звернення із даним
позовом до дружини померлого ОСОБА_2 та
другого іпотекодавця та спадкоємця
померлого - другого відповідача ОСОБА_3

Крім того спадкоємцями після померлого
стали його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, але
вони відмовились від своєї долі на
користь сина ОСОБА_3

Таким чином, позивач вказує, що
оскільки ОСОБА_3 не відмовився від
прийняття спадщини у встановлені
строки, і є єдиним спадкоємцем після
померлого, і на сьогодні власниками
іпотечного майна є він та дружина
померлого.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що 07.10.2013
року він вручив ОСОБА_2 вимогу про
повернення основного боргу та
попереджено про звернення на предмет
іпотеки, у разі невиконання такого
зобов'язання, на що вона відповіла, що в
неї не має таких коштів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином.

Представник позивача ОСОБА_7 у судове
засідання також не з'явилась, надала
суду заяву з проханням розглядати
справу за її відсутністю, позов
підтримала у повному обсязі та просила
його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про причини неявки суду не
повідомили. Через канцелярію
Дзержинського районного суду надійшла
заява ОСОБА_2, що діє від свого імені та
від імені свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3, в якій вона повідомила суд, що
відповідачі належним чином
повідомлені про час ті місце розгляду
справи, просить слухати справу без їх
участі, та зазначила, що не заперечує
проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надала суду заяву, в якій просила
розглядати справу за її відсутністю,
позовні вимоги не визнала, оскільки
вони не відповідають інтересам дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 04 червня 2010 року
між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
укладено договір позики.

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості (ст. 1046 Цивільного кодексу
України).

Згідно п.1 Договору позики Позикодавець
передав у власність Позичальника, а
Позичальник прийняв валютні цінності у
вигляді доларів США на суму 40 000,00
доларів США, які Позичальник
зобов'язався повернути у строк не
пізніше 04 лютого 2011 року.

25 лютого 2011 року сторони підписали
Додаткову угоду до Договору позики,
якою визначили строк повернення позики
- до 04 лютого 2012 року.

Згода ОСОБА_2 на укладання вказаного
Договору позики її чоловіком - ОСОБА_4, -
була посвідчена приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 04 червня 2010 року, реєстр.
№ 1175. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

04 червня 2010 року між позивачем та
ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстровий № 1177.

Іпотека, згідно ст. 1 Закону України "Про
іпотеку", - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом

Згідно п.1 Договору іпотеки цей договір
був кладений як засіб забезпечення
виконання зобов'язань за Договором
позики. У забезпечення виконання
зобов'язання в іпотеку було передано
житловий будинок з надвірними
будівлями № 3-А та земельну ділянку
площею 0,0471 га кадастровий номер
:08:044:0010, що розташовані за адресою:
м. Харків, АДРЕСА_2.

За взаємною домовленістю сторони
оцінили передане в іпотеку майно в
загальну суму 312 000,00 гривень, що є
еквівалентом 40 000 доларів США (п. 5
Договору іпотеки).

Вказане нерухоме майно належало ОСОБА_2
та ОСОБА_4 на праві власності в рівних
частинах на підставі договору
купівлі-продажу жилого будинку від 24
березня 2000р., та Державних актів на
право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 047336 та ЯД № 047335 від 12 січня
2008р. (а.с. 17,18)

На сьогоднішній день зобов'язання за
Договором позики не виконано - позика
позивачу не повернута. Докази
протилежного суду надані не були.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.(а.с.15)

Відповідно до ч.1 ст. 1282 Цивільного
кодексу України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Згідно ч.2 ст. 1281 Цивільного кодексу
України кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

07 жовтня 2013 року позивач звернувся до
відповідачів із вимогою про виконання
зобов'язання в 30-денний строк із
повідомленням про подальше звернення
стягнення на предмет іпотеки у випадку
неповернення позики.

ОСОБА_2 діючи від свого імені та від
імені ОСОБА_3, як його законний
представник, отримала вказану вимогу
07.10.2013р., про що свідчить її особистий
підпис на такій вимозі, та зазначила, що
повернути позику в розмірі 40 000 доларів
США вона не має можливості в зв'язку із
відсутністю у неї вказаної суми. (а.с. 8-9)

Позивач на підставі ст.ст. 1281, 1282
Цивільного кодексу України звернувся
до приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
із проханням передати всім можливим
спадкоємцям померлого ОСОБА_4 заяви про
задоволення вимоги кредитора із
повернення позики в тому числі за
Договором позики. Приватним нотаріусом
було підготовлено відповідні заяви та
вручено їх можливим спадкоємцям
ОСОБА_4: вдові ОСОБА_2, сину ОСОБА_10,
матері ОСОБА_6, батькові ОСОБА_5. На
підтвердження вручення вказаних заяв
про виконання зобов'язання
вищевказаним особам, 08 листопада 2013
року приватним нотаріусом було видано
позивачу відповідні Свідоцтва. (а.с. 10-13)

На запит суду приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 листом вих. № 356/01-16 від
29.11.2014р. повідомила, що нею 29 липня 2013
року була відкрита спадкова справа №
38/2013 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4 Спадщину прийняв
малолітній син спадкодавця ОСОБА_3 в
порядку ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу
України. Батьки спадкодавця ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та дружина спадкодавця ОСОБА_2
від спадщини відмовились на користь
малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_10.
(а.с. 36)

До вказаної відповіді нотаріус додала
копію спадкової справи № 48/2013, згідно
матеріалів якої вбачається, що ОСОБА_6
своєю заявою від 29.07.2013р. відмовилася
від спадщини за законом та за
заповітом, належної їй після смерті
сина на користь сина спадкодавця
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 своєю
заявою від 29.07.2013р. також відмовився від
спадщини за законом та за заповітом,
належної йому після смерті сина на
користь сина спадкодавця ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.09.2013 ОСОБА_2 підписала
аналогічну заяву, якою відмовилася від
спадщини за законом та за заповітом,
належної їй після смерті чоловіка на
користь сина спадкодавця ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодекс України
діти спадкодавця, той з подружжя, який
його пережив, та батьки мають право на
спадкування у першу чергу.

В ч.2 ст. 1274 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкоємець за законом
має право відмовитися від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 Цивільного
кодексу України малолітня,
неповнолітня, недієздатна особи, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами
другою-четвертою ст. 1273 цього кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази
відмови ОСОБА_3 від спадщини.

Наявні в матеріалах справи документи,
перелічені вище, дають суду підстави
вважати встановленим факт прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 його
неповнолітнім сином - ОСОБА_3

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
іпотеку" у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Викладені норми свідчать, що ОСОБА_3 в
результаті спадкування набув статус
іпотекодавця та прийняв на себе всі
права та обов'язки іпотекодавця -
ОСОБА_4 - за Договором іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
"Про іпотеку" Іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки

В п. 17 Договору іпотеки сторони
встановили право іпотекодержателя на
набуття предмету іпотеки у власність.

Нормами законодавства (насамперед,
статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку")
не виключається можливість звернення
стягнення в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки за рішенням суду. У цих
нормах задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття ним
права власності на предмет іпотеки
ототожнюється передусім із способом
звернення стягнення, який, поряд з
іншими, може застосовуватися, якщо його
передбачено договором. Тому в разі
встановлення такого способу звернення
стягнення у договорі іпотекодержатель
на підставі частини 2 статті 16 ЦК
України має право вимагати
застосування його судом.

Викладене свідчить про
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог, в зв'язку з чим такі позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК
України з відповідачів підлягає
стягненню на користь позивача судовий
збір у розмірі по 1560 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 15, 57-60, 88, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 530, 533, 546, 610,
626, 1046, 1049, 1216, 1218, 1261, 1268, 1281, 1282 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити:

Звернути стягнення на нерухомість:
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_2 в м. Харкові та
земельну ділянку площею 0,0471 га
кадастровий номер :08:044:0010 за
адресою: м. Харків, АДРЕСА_2 шляхом
визнання за ОСОБА_1 (61000 АДРЕСА_1, ІН
НОМЕР_1) права власності на зазначене
майно.

Стягнути з ОСОБА_2 (61000 м. Харків,
АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_2) та ОСОБА_10 (61000 м.
Харків, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (61000
АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) судовий збір у
розмірі по 1560 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення.

СУДДЯ: