Справа № 442/206/14
Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків
Провадження № 22-ц/783/5543/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д.,
Ванівського О.М.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника органу опіки та
піклування Дрогобицької

міської ради - Якима І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 10 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та
піклування Дрогобицької міської ради
про позбавлення їх батьківських прав
щодо їх дочки, а її внучки, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила ОСОБА_2, вважає, що заочне
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликається на те, що судом порушено
вимоги ч. 2 ст. 171 СК України, оскільки
неповнолітня ОСОБА_7 в судовому
засіданні надала пояснення, в яких
зазначила, що розуміє, що відповідачі є
її біологічними батьками, проте вона не
відчуває від них підтримки,
батьківської любові, турботи,
сімейного затишку. Також апелянт
просить врахувати, що існує негативний
висновок органу опіки та піклування
Дрогобицької міської ради від 22.09.2006 р.,
з цього часу батьки не доклали жодних
зусиль для покращення відносин із
донькою. Щодо посилання суду на те, що
на даний момент позивачу необхідно
отримати новий висновок, зазначає, що
за обставин, які склались між
сторонами, підготувати необхідний
пакет документів є неможливим,
оскільки мати не бажає надавати
будь-які документи щодо себе та щодо
доньки. З наведених підстав просить
оскаржуване рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров»я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх батьківських
обов»язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь - яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляд справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно утримують та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов»язків, а тому
питання про його застосування слід
вирішувати лише після повного,
всебічного та об»єктивного з»ясування
обставин справи, зокрема, ставлення
батьків до дітей. Особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини , яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов»язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов»язками.

ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
її народження НОМЕР_1, виданого 11.09.1996 р.,
у якому її батьком записаний ОСОБА_6, а
матір»ю - ОСОБА_5.

Відмовляючи у задоволенні позову про
позбавлення відповідачів батьківських
прав, суд першої інстанції,
проаналізувавши зібрані у справі
докази та оцінивши їх в сукупності, за
відсутності належних доказів ухилення
ОСОБА_5, ОСОБА_6 від виховання дочки,
прийшов до висновку про відсутність
винної поведінки відповідачів та
свідомого нехтування ними своїми
батьківськими обов»язками, оскільки
встановив, що свої обов»язки по
вихованню дочки вони не виконували у
зв»язку з тяжким матеріальним
становищем та наявністю на їх
утриманні та вихованні ще двох
малолітніх дітей, а також те, що
позивачка внаслідок великої любові та
піклування про внучку свідомо
перебрала на себе значну частину
обов»язків по її вихованню, що не
свідчить про ухилення батьків від її
виховання.

В матеріалах справи відсутній висновок
органу опіки та піклування виконкому
Дрогобицької міської ради про
доцільність позбавлення ОСОБА_5, ОСОБА_6
батьківських прав, а як вбачається з
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 25.01.2008 р. та
ухвали Апеляційного суду Львівської
області від 15.05.2008 р., висновок органу
опіки та піклування виконкому
Дрогобицької міської ради від 22.09.2006 р.
був предметом дослідження, з
урахуванням цього висновку
ухвалювалось рішення 25.01.2008 р., а відтак
суд першої інстанції вірно не взяв до
уваги цей висновок при ухваленні
оскаржуваного рішення. Доводи
апеляційної скарги в цій частині не
спростовують законність оскаржуваного
рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, а покликання апелянта
на те, що судом не надано належної
оцінки тому, що лише позивачка
займалася вихованням та утриманням
дитини, лікувала її, що підтверджується
зібраними по справі письмовими
доказами, а відповідачі дійсно
ухилялися від виконання батьківських
обов»язків, передбачених ст. 150 СК
України, те, що суд всупереч вимогам ч.2
ст. 171 СК України не врахував думу самої
дитини щодо заявленого позову, її
бажання позбавити батьків щодо неї
батьківських прав, її негативне
ставлення до батьків через ухилення
ними від виконання батьківських
обов»язків, не заслуговують на увагу,
так як ці обставини судом першої
інстанції належно оцінені.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції.

Залишаючи без задоволення апеляційну
скаргу та оскаржуване рішення суду без
змін, колегія суддів враховує і те, що
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років. Разом з
тим, як вбачається з копії свідоцтва
про народження ОСОБА_7 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., їй ІНФОРМАЦІЯ_2 року
виповнилося вісімнадцять років, а
відтак на момент перегляду
оскаржуваного рішення Апеляційним
судом Львівської області її батько,
ОСОБА_6, мати, ОСОБА_5, не можуть бути
позбавлені батьківських прав щодо їх
повнолітньої дочки.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 10 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Ванівський О.М.