Справа № 175/4908/14-ц
Провадження № 2/175/1881/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Озерянської Ж.М.

при секретарі - Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як за забудовником, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року за кожним по 1/6 частині житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1; ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1.

Представник позивачів за довіреністю ОСОБА_7 надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без представника міської ради (а.с.59).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом № 11 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 виданому ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.25). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. Заповіту спадкодавець не складав.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 єдиними спадкоємцями є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у встановлений законом строк, звернулися до державного нотаріуса Зачепилівської державної нотаріальної контори Терещенко Л.О. з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановами про відмову вчинені нотаріальної дії від 17 жовтня 2014 року (а.с.22,23,24).

Судом встановлено, що з 20 листопада 1970 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується актовим записом № 176 в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_6 (а.с.21). від шлюбу народилося троє дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. 21 липня 1992 року шлюб між подружжям ОСОБА_2 був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 44 від 21 липня 1992 року (а.с.21).

Згідно рішення виконкому Дніпропетровської районної ради № 58 від 10 лютого 1971 року ОСОБА_6 було відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку та надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_1 площею 800 кв.м. (а.с.41). На підставі вищевказаного рішення 15 лютого 1971 року був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідчений 24 лютого 1971 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2634 (а.с.42).

У 1984 році, на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 24 лютого 1971 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, побудували житловий будинок АДРЕСА_1 Дніпропетровської області. 15 жовтня 1992 році за № 117, був складений акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 але даний акт в БТІ Дніпропетровського району не був зареєстрований.

За життя наш ОСОБА_6 не отримав на своє ім'я свідоцтво про право власності на належне йому нерухоме майно, що підтверджується довідкою виданою КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР» від 22 серпня 2014 року № 1343/14, в якій зазначено, що право власності на даний житловий будинок не зареєстроване (а.с.40).

З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва будинку (згідно Технічного паспорту - 1984 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпоряджання цим майном.

Відповідно до ст. 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, їх частки визнаються рівними.

Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами подружжя ОСОБА_6 будували разом за сумісні кошти, у шлюбі, то кожному з подружжя належить по 1/2 частині даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами були спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, тобто їх частки у цьому майні були рівними - по 1/2 частці у кожному з подружжя.

Тому спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірний будинок, зв'язку з чим його діти не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вони не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем ОСОБА_6 за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року за кожним по 1/6 частині житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як за забудовником - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_7 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 11 травня 2006 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», до складу якого входять: 1 - коридор площею 5,8 кв.м., 2 - передпокій площею 16,0 кв.м., 3 - житлова кімната площею 14,4 кв.м., 4 - житлова кімната площею 6,0 кв.м., 5 - житлова кімната 6,3 кв.м., 6 - житлова кімната площею 6,2 кв.м., 7 - комора площею 3,6 кв.м., 8 - туалет площею 1,1 кв.м., І - тамбур площею 2,3 кв.м., загальною площею приміщень 61,7 кв.м., загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., допоміжною площею 26,5 кв.м., площею літніх приміщень 2,3 кв.м., а також з господарських будівель та споруд: прибудова літ. «а» площею 3,3 кв.м., ганок площею 1,4 кв.м., козирок площею 1,4 кв.м., погріб літ. «пг» площею 10,6 кв.м., літня кухня літ. «Б» площею 21,1 кв.м., прибудова літ. «б» площею 7,8 кв.м., сарай літ. «В» площею 23,6 кв.м., гараж літ. «Г» площею 22,3 кв.м., оглядова яма площею 2,4 кв.м., літній душ літ. «Д» площею 1,4 кв.м., вбиральня літ. «Е» площею 1,3 кв.м., колодязь літ. «к» площею 1 кв.м., колонка літ. «к1» площею 1 кв.м., зливна яма літ. «я» площею 2,3 кв.м., зливна яма літ. «я1» площею 4 кв.м., ворота з хвірткою № 3-4 площею 7,3 кв.м., огорожа № 5 площею 5 кв.м., огорожа № 6 площею 41,9 кв.м., хвіртка № 7 площею 1,2 кв.м., огорожа № 8 площею 22,5 кв.м., замощення І площею 72,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_8 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21 грудня 2001 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_9 виданий Дніпропетровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області 28 серпня 2013 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_4, паспорт серії НОМЕР_10 виданий Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19 березня 2009 року, право власності за кожним по 1/6 частині в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», до складу якого входять: 1 - коридор площею 5,8 кв.м., 2 - передпокій площею 16,0 кв.м., 3 - житлова кімната площею 14,4 кв.м., 4 - житлова кімната площею 6,0 кв.м., 5 - житлова кімната 6,3 кв.м., 6 - житлова кімната площею 6,2 кв.м., 7 - комора площею 3,6 кв.м., 8 - туалет площею 1,1 кв.м., І - тамбур площею 2,3 кв.м., загальною площею приміщень 61,7 кв.м., загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., допоміжною площею 26,5 кв.м., площею літніх приміщень 2,3 кв.м., а також з господарських будівель та споруд: прибудова літ. «а» площею 3,3 кв.м., ганок площею 1,4 кв.м., козирок площею 1,4 кв.м., погріб літ. «пг» площею 10,6 кв.м., літня кухня літ. «Б» площею 21,1 кв.м., прибудова літ. «б» площею 7,8 кв.м., сарай літ. «В» площею 23,6 кв.м., гараж літ. «Г» площею 22,3 кв.м., оглядова яма площею 2,4 кв.м., літній душ літ. «Д» площею 1,4 кв.м., вбиральня літ. «Е» площею 1,3 кв.м., колодязь літ. «к» площею 1 кв.м., колонка літ. «к1» площею 1 кв.м., зливна яма літ. «я» площею 2,3 кв.м., зливна яма літ. «я1» площею 4 кв.м., ворота з хвірткою № 3-4 площею 7,3 кв.м., огорожа № 5 площею 5 кв.м., огорожа № 6 площею 41,9 кв.м., хвіртка № 7 площею 1,2 кв.м., огорожа № 8 площею 22,5 кв.м., замощення І площею 72,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.