У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А..

суддів - Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення
мукачівського міськрайонного суду від
22 жовтня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого
публічне акціонерне товаристве
комерційний банк «ПриватБанк» (далі по
тексту - Банк) звернулося до суду з
даним позовом, мотивуючи тим, що 13.08.2007
між Банком та відповідачем було
укладено кредитний договір №MKAWGK00000082,
згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 69212,50 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10,08% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 12.08.2027. В
забезпечення виконання зобов'язання за
вищезазначеним договором 13.08.2007 між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
відповідач надала в іпотеку нерухоме
майно - житловий будинок загальною
площею 113,4 кв.м., житлова площа 74,2 кв.м.,
та належні до нього господарські
споруди, розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідачка зобов'язання перед
позивачем виконувала не належним
чином, у зв'язку з чим станом на 12.02.2009 її
заборгованість за кредитним договором
становила 56972,34 доларів США. В рахунок
погашення заборгованості Банк просив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
виселити відповідача з цього будинку
із зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 01.06.2009, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 13.05.2014, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 13 серпня 2007
року в розмірі 431 004,83 грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки
(а.с.39-41,108-111).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.09.2014 рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 01.06.2009 та
ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 13.05.2014
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції
(а.с.130-132).

17.10.2014 позивачем подано заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
остаточно просили суд звернути
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №МКАWGK00000082 від 13.08.2007, в
розмірі 95 643,59 доларів США, що станом на
01.10.2014 складає 1238584,50 грн. (а.с.151-153).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 20.10.2014, за клопотанням
представника позивача, позовну вимогу
ПАТ КБ „ПриватБанк" про виселення
ОСОБА_1 та зняття її з реєстраційного
обліку залишено без розгляду (а.с.177-178).

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 22.10.2014 в задоволенні
уточненого позову відмовлено (а.с.191-194).

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду як такого,
що ухвалене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи та чинному
законодавству. Апелянт вважає, що судом
безпідставно застосовано Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", та звертає увагу на те, що
відповідач порушив умови кредитного
договору до прийняття цього Закону, а
відтак згідно вимогам ЦК України та
Закону України «Про іпотеку» наявні
всі підстави для задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

У справі встановлено, що 13 серпня 2007
року між Банком та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кошти в сумі 69212,50
доларів США зі сплатою 10,08% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим строком повернення
12 серпня 2027 року (а.с.5-7).

Договором іпотеки від 13 серпня 2007 року,
укладеним між Банком та ОСОБА_1,
забезпечено виконання умов кредитного
договору, укладеного між цими
сторонами, предметом якого є належний
ОСОБА_1 на праві приватної власності
житловий будинок літ. А-А, вбиральня
літ. Б, літня кухня літ. В, погріб літ. Г,
гараж літ. Д, споруди №1-2, насос літ. Н,
загальною площею 113,4 кв.м., житлова
площа 74,2 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Згідно розрахунку заборгованість
ОСОБА_1 станом на 01.10.2014 складає суму
95643,59 доларів США, що за курсом НБУ - 12,95
за 1 долар США - складає 1238584,50 грн. (в т.ч.
73025,86 дол. США - заборгованість за
кредитом; 14315,95 доларів США -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 2368,80 дол. США -
заборгованість по комісії; 5932,98 доларів
США - пеня (а.с.160-171).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з підстав, передбачених
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки такий ґрунтується на нормах
матеріального права.

07 червня 2014 року набув чинності Закону
України N 1304-VII «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» (далі - Закон N 1304-VII) і
п.1 ч.1 цього Закону передбачено, що
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом іпотеки
згідно із ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній валюті
за умовами, що: таке нерухоме житлове
майно використовується за місцем
постійного проживання позичальника
(майнового поручителя) або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно, і загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
житлового будинку.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідачці надано
споживчий кредит в іноземній валюті,
загальна площа спірного будинку
становить 113.4 кв.м. (житлова 74,2 кв.м.) і це
є єдиним місцем проживання
відповідачки, що підтверджується
довідкою Павшинської сільської ради
Мукачівського району №02-21/657 від 21.10.2014
(а.с.179). Виходячи з даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
станом на 20.10.2014, відповідач не має у
власності іншого нерухомого житлового
майна (а.с. 180-183). Відповідач не є
суб'єктом Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції".

Відповідно до ст. 4 Закону N 1304-VII
протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються, зокрема, загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки.

Банком було змінено розмір позовних
вимог - визначено заборгованість
відповідача за кредитом станом на 1
жовтня 2014 року, і розмір лише пені
складає 5932,98 доларів США, а гривневий
еквівалент заборгованості зазначено
за курсом НБУ 12,95 грн. за 1 долар США.

Відповідно до ст. 3 Закону N 1304-VII, цей
Закон втрачає чинність з дня набрання
чинності законом, який врегульовує
питання особливостей погашення
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, що виникає у бухгалтерському
та/або податковому обліку кредиторів
та позичальників, а також порядок
списання пені та штрафів, які
нараховуються (були нараховані) на таку
основну суму заборгованості.

Таким чином, після прийняття
відловідного закону, яким буде
врегульовано порядок погашення
основної суми заборгованості, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, а також порядок списання пені
та штрафів, які нараховуються (були
нараховані) на основну суму
заборгованості, загальний розмір вимог
Банку та їх складові будуть
відрізнятись від заявлених в цій
справі.

А тому колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову Банку на
підставі Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Посилання апелянта на те, що позов
подано до набрання чинності
вищевказаним законом до уваги не
береться як безпідставне.

Зважаючи на викладене, судова колегії
вважає, що підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
немає. Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права. Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 22 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня на
брання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді