Справа №534/1950/14-ц
№ 2/534/838/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді при
секретарі Крикливого В.В.
Клімовій С.І. з
участю:відповідачаОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Комсомольську
справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із згаданим позовом, в якому
просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його
користь борг за договором позики в
розмірі 60000 доларів США, п'ять відсотків
від суми боргу за кожний місяць
прострочення зобов'язання, проценти за
користування позикою в розмірі
облікової ставки Національного банку
України та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 06 травня 2011
року між ним та відповідачкою ФОП
ОСОБА_3 було укладено договір позики, на
підставі якого остання отримала в борг
60000 доларів США. За умовами цього
договору запозичені кошти ОСОБА_3
повинна була повернути до 06 червня 2011
року, а у випадку невиконання цих вимог,
вона бере на себе зобов'язання,
щомісячно виплачувати позивачу п'ять
відсотків від суми боргу за
прострочення строків погашення
грошового зобов'язання.

Після повернення відповідачкою 18000
доларів боргу, ОСОБА_4 уточнив свої
позовні вимоги і остаточно просив
стягнути з ФОП ОСОБА_3 за договором від
06 травня 2011 року: борг в розмірі 42000
доларів, що на курсом НБУ становить
654255,71 гривень; п'ять відсотків від суми
боргу за кожний місяць прострочення
зобов'язання в розмірі 1902014,83 грн.;
проценти за користування позикою в
розмірі облікової ставки
Національного банку України на суму
289849,42 грн. та понесені судові витрати по
оплаті судового збору.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 визнала
частково та пояснила, що 08 грудня 2014
року вона повернула ОСОБА_4 частину
боргу у сумі 2000 доларів США, тому
прохала врахувати це при ухваленні
рішення. Крім того, ОСОБА_3 наполягала
на тому, що до вимог позивача в частині
стягнення п'яти відсотків від суми
боргу та процентів за користування
позикою необхідно застосувати позовну
давність, визначену п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України. Борг в розмірі 40000 доларів США
визнала повністю.

Будучи належно повідомленим про час і
місце розгляду справи, позивач ОСОБА_4
до залу суду не з'явився, звернувся із
заявою про розгляд справи у його
відсутність.

Розглянувши справу в межах заявлених
вимог, дослідивши надані сторонами
докази, суд вважає позов ОСОБА_4
обґрунтованим і підлягаючим до
задоволення частково за наступних
підстав.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами
цивільного законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Частиною 2 ст.625 ЦК України
предбаченого, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено,
що позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Дослідивши приєднані до справи
письмові докази, судом встановлено, що
згідно свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
та довідки Комсомольського відділення
Кременчуцької ОДПІ ОСОБА_3
зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою і здійснює підприємницьку
діяльність на спрощеній системі
оподаткування (а.с.19,20).

Відповідно приєднаної до справи копії
розписки від 06 травня 2011 року
відповідачка взяла на себе
зобов'язання повернути позивачу борг у
сумі 60000 доларів США до 06 червня 2011 року,
а у випадку неповернення боргу в
указаний строк, зобов'язалася
щомісячно виплачувати п'ять відсотків
від суми боргу за прострочення строків
погашення грошового зобов'язання (а.с.6).

Згідно розписок позивача ОСОБА_4 від 20
жовтня 2014 року та 08 грудня 2014 року
відповідачкою повернуто позивачу борг
в розмірі 18000 та 2000 доларів США
відповідно (а.с.99,116)

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 визнала ту обставину, що
отримала від ОСОБА_4 у борг 60000 доларів
США і станом на 10 вересня 2014 року боргу
не повернула, тому у відповідності до
ч.1 ст.61 ЦПК України згадана обставина
не підлягає доказуванню.

За змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України,
правосуддя у цивільних справах
здійснюється на засадах змагальності
сторін, тому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Вирішуючи питання щодо задоволення
позову в частині стягнення боргу, суд
вважає, що вимоги ОСОБА_4 в цій частині
підлягають до задоволення частково з
наступних підстав.

Згідно останніх уточнень позовних
вимог ОСОБА_4 наполягаючи на
задоволенні позову, посилався на те, що
відповідачка ухиляється від
повернення боргу в розмірі 42000 доларів
США. Однак, ОСОБА_3 надано суду розписку
позивача, із змісту якою вбачається, що
08 грудня 2014 року нею було повернуто 2000
доларів США (а.с.116), які не було
враховано в уточнених позовних вимогах
від 10 грудня 2014 року (а.с.110).

З огляду на викладене, сума боргу, яка
підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивача становить 40000 доларів
США (42000 - 2000 = 40000).

Відповідно підлягають перерахунку
вимоги позивача в частині стягнення
п'яти відсотків за прострочення
зобов'язання та процентів за
користування позикою.

Суд вважає за необхідне звернути увагу
на те, що в заяві про уточнення позовних
вимог від 10 грудня 2014 року (а.с.113)
позивач ОСОБА_4 прохав стягнути на свою
користь борг в розмірі 42000 доларів, що
за курсом НБУ становить 654255,71 гривень;
п'ять відсотків від суми боргу за
прострочення зобов'язання в розмірі
1902014,83 грн.; проценти за користування
позикою в розмірі облікової ставки
Національного банку України в розмірі
289849,42 грн.

Загальна сума позовних вимог ОСОБА_4
дорівнює 2845119,96 грн. (654255,71 + 1902014,83 + 288849,42
= 2845119,96), але у першому абзаці
прохальної частини заяви про уточнення
позовних вимог зазначена сума позову -
2255119,96 грн., що фактично є арифметичною
помилкою (а.с.113).

З огляду на викладене та враховуючи
приєднані до справи розрахунки
(а.с.114,1152), суд вважає, що межами
позовних вимог ОСОБА_4 є стягнення
заборгованості за договором позики в
розмірі 2845119,96 грн.

З наведеного суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача боргу за
договором позики в розмірі 40000 доларів
США.

Станом на 11 грудня 2014 року офіційний
курс долара США встановлений
Національним банком України складає
1564,6999 грн. за 100 доларів США (а.с.118). Таким
чином, на користь позивача підлягає
стягненню борг в розмірі 625879,96 грн. ($40000
х 1564,6999: 100 = 625879,96).

Також ґрунтуються на нормах чинного
законодавства та підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення з відповідачки п'яти
відсотків від суми боргу за кожний
місяць прострочення зобов'язання,
відповідно до ст.625 ЦПК, та процентів за
користування позикою в розмірі
облікової ставки Національного банку
України, відповідно до ст.1048 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо задоволення
вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3
п'яти відсотків за кожний місяць
прострочення зобов'язання, суд
виходить з того, що відповідачка взяла
на себе зобов'язання погасити борг за
договором позики до 06 червня 2011 року
(а.с.6), термін прострочення виконання
зобов'язання починається з 07 червня 2011
року.

20 жовтня 2014 року та 08 грудня 2014 року
відповідачкою повернуто позивачу 18000
та 2000 доларів США відповідно, тому при
обчисленні зазначених п'яти відсотків,
суд виходить з того, що термін
прострочення у період з 07 червня 2011
року по 20 жовтня 2014 року становить 40
місяців, у період з 21 жовтня 2014 року по 08
грудня 2014 року - один місяць, у період з
09 грудня 2014 року по 11 грудня 2014 року -
менше місяця.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає
стягненню п'ять відсотків від суми
боргу за кожний місяць заборгованості
на загальну суму 1910352,67 грн. (1877639,88 + 11955,85
+ 0 = 1910352,67), згідно наведеного нижче
розрахунку.

(- за період з 07.06.2011 р. по 20.10.2014 р. -

$60000(брог) х 1564,6999: 100(курс долара) х
5%(проценти) х 40(місяців прострочення
платежу) = 1877639,88;

- за період з 21.10.2014 р. по 08.12.2014 р. -

$42000(брог) х 1564,6999: 100(курс долара) х
5%(проценти) х 1(місяць прострочення
платежу) = 11955,85;

- за період з 07.06.2011 р. по 20.10.2014 р. -

$40000(брог) х 1564,6999: 100(курс долара) х
5%(проценти) х 0(місяців прострочення
платежу) = 0).

До матеріалів справи приєднано
розрахунок процентів за користування
позикою за обліковою ставкою НБУ,
правильність якого перевірено та
підтверджено судом в частині
визначення періодів та кількості днів
прострочення заборгованості, розміру
облікової ставки НБУ.

Приймаючи до уваги офіційний курс
долара США на день ухвалення судового
рішення та факт повернення
відповідачкою 08 грудня 2014 року 2000
доларів США, з ОСОБА_3 підлягає
стягненню проценти за користування
позикою в розмірі 289809,67 грн.

Розмір процентів за користування
позикою визначається судом з
урахуванням облікової ставки
Національного Банку України (а.с.117),
встановленної у відповідні періоди
часу, виходячи з наступної формули:

Q = S х A : 365(днів у році) х B, де:

S - сума боргу за договором позики;

A - облікова ставка НБУ;

B - кількість днів прострочення платежу
при зазначеній ставці НБУ.

облікова ставка НБУ,%сума боргуперіод
простроченняКількість днів
простроченняРозмір відсотків,
грн.7,75$60000з 07.08.2011 р. по 22.03.2012
р.28957608,827,5$60000з 23.03.2012 р. по 09.06.2013
р.44385458,347,0$60000з 10.06.2013 р. по 12.08.2013
р.6311343,006,5$60000з 13.08.2013 р. по 14.04.2014
р.24440793,669,5$60000з 15.04.2014 р. по 07.08.2014
р.9222480,2412,5$60000з 08.08.2014 р. по 20.10.2014
р.18860444,5712,5$42000з 21.10.2014 р. по 12.11.2014
р.224951,3114,0$42000з 13.11.2014 р. по 08.12.2014
р.246049,6014,0$40000з 09.12.2014 р. по 11.12.2014
р.4960,25всього290089,78

Таким чином, з відповідачки на користь
позивача підлягають стягненню
проценти за користуванням позикою у
розмірі 290089,78 грн., а всього на суму
2826468,32 грн.

Виходячи з наведеного, з відповідачки
ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає
стягненню борг за договором позики в
розмірі 625879,96 гривень, п'ять відсотків
від суми боргу за кожен місяць
прострочення зобов'язання в розмірі
1910352,67 грн., проценти за користування
позикою в розмірі облікової ставки НБУ
в розмірі 290089,78 грн., а всього
заборгованість на загальну суму 2826468,32
грн.

В письмових заперечення проти позову
від 04.09.2014 року відповідачка прохала
відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову
з підстав пропущення трьохрічного
строку позовної давності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
термін прострочення виконання
зобов'язання по розписці від 06 травня
2011 року розпочався з 07 червня 2011 року, а
з відповідним позовом до суду ОСОБА_4
звернувся лише 18 липня 2014 року, тобто
через три роки один місяць та
одинадцять днів. Але твердження про
пропуск позивачем строків давності суд
до уваги не приймає з наступних
підстав.

Згідно вимог статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиної першою статті 261 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

У відповідно до ч.ч.1,3 статті 264 ЦК
перебіг позовної давності
переривається і починається заново
вчиненням особою дій, що свідчать про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Позивачем до матеріалів справи в
якості доказу було приєднано розписку
ОСОБА_3 від 22 серпня 2011 року, із змісту
якої вбачається, що вона визнає свій
борг у сумі 60000 доларів США і має намір
його повернути (а.с.74). Після надання
суду згаданої розписки, ОСОБА_3 на
застосуванні позовної давності до суми
боргу не наполягала.

З огляду на викладене, суд вважає, що
твердження ОСОБА_3 про пропуск
позивачем строку позовної давності є
неспроможними.

В письмових запереченнях проти позову
від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_3 наполягала
на застосуванні однорічного строку
позовної давності, визначеному п.1 ч.2
ст.258 ЦК України, щодо вимог позивача в
частині стягнення п'яти відсотків від
суми боргу за кожний місяць
прострочення заборгованості та
процентів за користування позикою в
розмірі облікової ставки НБУ.

Суд вважає, що наведенні вище вимоги
відповідача ґрунтуються лише на
вільному та хибному тлумаченні норм
чинного законодавства і тому не
приймаються судом до уваги.

Так, у відповідності до п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 624 ЦК України визначено, що якщо
за порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків. Договором може
бути встановлено обов'язок
відшкодувати збитки лише в тій частині,
в якій вони не покриті неустойкою.
Договором може бути встановлено
стягнення неустойки без права на
відшкодування збитків або можливість
за вибором кредитора стягнення
неустойки чи відшкодування збитків.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Аналізуючи наведенні норми права, суд
дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_4 за ч.2
ст.625 та ч.1 ст.1048 ЦК України мають іншу
правову природу ніж неустойка, штраф,
пеня, передбачені статтею 549 ЦК України
і тому спеціальна позовна давність до
цим вимог не застосовується.

При зверненні до суду із згаданим
позовом та заявами про уточнення
позовних вимог позивачем ОСОБА_4
сплачено судовий збір на загальну суму
730,80 грн. (а.с.1,110,111), а також при
зверненні із заявою про забезпечення
позову - в розмірі 243,60 грн. (а.с.37).

При визначенні розміру судового збору,
що підлягає стягненню на користь
позивача, суд приймає до уваги, що
розрахунок позовних вимог за заявою
від 10 грудня 2014 року проводився
позивачем без урахування повернутих 08
грудня 2014 року 2000 доларів США та
виходячи з курсу долара США, який було
встановлено НБУ на день розрахунку,
тобто в розмірі 1557,7517 грн. за 100 доларів
США.

Станом на 11 грудня 2014 року офіційний
курс долара США встановлений НБУ
складає 1564,6999 грн. за 100 доларів США
(а.с.118). З урахування зазначеного курсу
національної валюти фактичний розмір
позовних вимог ОСОБА_4 дорівнює 2857336,30
грн., а задоволенню підлягає 2826468,32 грн.

Таким чином, на користь позивача
підлягає стягненню з відповідача
відшкодування витрат по оплаті
судового збору, сплаченого при
зверненні до суду з позовом
пропорційно до розміру задоволених
вимог в сумі 728,36 грн. та відшкодування
витрат по оплаті судового збору,
сплаченого при зверненні до суду із
заявою про забезпечення позову в
розмірі 243,60 грн., а всього на загальну
суму 971,96 грн.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» при подачі позовної
заяви майнового характеру необхідно
сплатити судовий збір в розмірі 3654 грн.,
а позивачем сплачено лише 730,80 грн.

Відповідно до правил ст.88 ЦПК України у
разі визначення при відкритті
провадження у справі судового збору в
розмірі меншому, ніж передбачено
законом, недоплачена сума стягується в
дохід держави з позивача при відмові в
позові, а при задоволенні позову - з
відповідача.

Таким чином, з ФОП ОСОБА_3 підлягає
стягненню на користь держави 2925,64 грн.
судового збору (3654 - 730,80 = 2925,64).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, ст.213 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг за
договором позики на загальну суму 2
826 468 (два мільйони вісімсот двадцять
шість тисяч чотириста шістдесят вісім)
гривень 32 копійки та понесені судові
витрати в розмірі 971 грн. 96 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь держави державне
мито в розмірі 2925 грн. 64 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Комсомольський
міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис
В.В.Крикливий

Копія вірна.

Суддя
В.В.Крикливий