У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 р.
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу ДВС Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи
(боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань,

В С Т А Н
О В И В:

Державний виконавець звернувся в суд з
цим поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань по сплаті боргу по
аліментах в розмірі 59982,53 грн. на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
Ірини, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавче
провадження відкрите 16.01.2002 за
виконавчим листом №2-1-102.

Подання аргументоване тим, що боржник
на виклики державного виконавця та
його попередження про
відповідальність за ухилення від
спалити аліментів він реагує. Згідно
отриманих відомостей в ході здійснення
виконавчого провадження будь-якого
майна належного боржнику, що підлягає
опису, не виявлено. Боржник офіційно
ніде не працює, не перебуває на обліку у
центрі занятості. Згідно усного
повідомлення стягувача стало відомо,
що боржник періодично перетинає межі
України.

В судове засідання державний
виконавець не з’явився.

Розглянувши подання та дослідивши
додані до нього документи суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу ДВС; суд негайно
розглядає подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", підставами для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні. Звернення до суду з таким
поданням не має бути формальним.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".
Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо) – такої позиції
притримується Верховний Суд України в
узагальненні судової практики щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013.

Як вбачається документів доданих до
подання, у боржника ОСОБА_2 дійсно
станом на 29.09.2014 виник борг по сплаті
аліментів на неповнолітню дитину перед
стягувачем ОСОБА_3 в розмірі 59982,53 грн.,
однак на підтвердження доводів,
викладених у поданні, державним
виконавцем не надано жодних доказів, що
боржник ухиляється від виконання
покладених на нього зобов’язань за
рішенням суду в зв’язку з чим має намір
виїхати за кордон, а тому підстав для
тимчасово обмеження боржника у праві
виїзду за кордон немає.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" від
21.01.1994, ст.ст.209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК України
суд,

У Х В А Л И
В:

Подання державного виконавця про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань -
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Вінницької області
через Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області протягом п’яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду

ОСОБА_4