Провадження № 2/234/299/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області

у складі: головуючого судді Чернобай
А.О.,

при секретарі Омельченко К.А.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про стягнення суми авансу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до
відпові дача ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про стягнення суми авансу.

В обґрунтування позову посилається на
те, що позивач приблизно у лютому 2012
року познайомився з відповідачем, яка
на той час бажала продати або здавати в
оренду будинок АДРЕСА_1. При зустрічі з
відповідачкою позивач домовився, що
буде орендувати будинок з наступним
правом купівлі. На той час позивач
працював у ОСОБА_5, який вирішив
виступити гарантом того, що позивач
дійсно може купити будинок. 27.03.2012 року
позивач разом з ОСОБА_5 приїхав до
відповідачки та передали відповідачці
гроші у сумі 8000 грн. в рахунок купівлі
будинку, та відповідач надала розписку
про отримання коштів від ОСОБА_5 03.05.2012
року позивач передав відповідачці 2000
грн. та відповідач знову написала
розписку. 01.06.2012 року позивач передав
відповідачці аванс у розмірі 5 600 грн. та
відповідач знову надала розписку про
отримання коштів. В липні 2012 року
відповідач повідомила позивача про те,
що у неї є інший покупець на будинок та
позивач повинен звільнити будинок.
Відповідач пообіцяла повернути
отриманні від позивача кошти у серпні
2012 року. У лютому та березні 2013 року
позивач направив відповідачу
претензії по поверненню авансу, однак
грошові кошти до теперішнього часу не
повернуті. Позивач вважає, що передані
відповідачу кошти у розмірі 15 600 грн. є
авансом. Просить стягнути з
відповідача на користь позивача
грошові кошти у розмірі 15 600 грн.,
передані в якості авансу, та стягнути
судові витрати, понесені позивачем при
зверненні до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи без його
участі, але з обов'язковою участю його
представника.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позові та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та суду
пояснила, що ніяких грошей від ОСОБА_4
вона не отримувала. Зобов'язання
існували між нею та ОСОБА_5 та виникли
на підставі наданих нею розписок. Вона
дійсно у лютому 2012 року познайомилася з
ОСОБА_4 та з позивачем домовлялася лише
об оренді будинку. Будинок належить її
чоловіку. У неї була усна домовленість
про продаж будинку з ОСОБА_5, а ні з
ОСОБА_4 Грошові кошти, отриманні по
розписці, вона повинна повернути
ОСОБА_5 Дійсно перший раз передача
коштів була у присутності як ОСОБА_5,
так і позивача. В подальшому вона
дзвонила ОСОБА_5, просила ще надати
гроші, які їй лише передавав від ОСОБА_5
позивач. Тому і розписки писала вона на
ОСОБА_5, а ні на позивача. ОСОБА_4 коли
виїхав з будинку, взагалі не сплатив
комунальні послуги. Тому просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні суду пояснила, що вона є
матір'ю позивача. Їй подзвонив син та
сказав, що продається будинок у
розстрочку. Зараз цей будинок здається
в оренду, а в майбутньому будинок
можливо викупити. Її син працював у
ОСОБА_5. Син разом з ОСОБА_5 їздив до
відповідачки та домовлявся за будинок.
Її син вирішив, що необхідно довіряти
людям, тому уклав усний договір з
відповідачкою. Гроші, які отримала
відповідачка, надавав саме її син, а не
ОСОБА_5. У серпні 2012 року її син виїхав
із будинку відповідачки, однак до
теперішнього часу відповідач грошові
кошти не повертає. Вона підтримує позов
сина та просить його задовольнити.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
проаналізувавши зібрані по справі
докази, суд вважає, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу,
зокрема договорів та інших правочинів
(ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних договором платежів,
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних із боржника платежів,
є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення
завдатку особі, яка його одержала, або
стягнення з неї подвійної суми
завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь зі сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Правило абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України
застосовується в тих випадках, коли між
сторонами було укладено договір, але
він не виконується з вини якоїсь зі
сторін. У тих випадках, коли сторони
домовилися укласти договір у
майбутньому, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються
авансовими і повертаються в тому
розмірі, в якому вони надавалися.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 27.03.2012 року ОСОБА_2 отримала від
ОСОБА_5 8000 грн. в рахунок сплати за
будинок (а.с. 24)

Як вбачається із розписки від 01.06.2012
року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5
грошові кошти у розмірі 5 600 грн. (а.с. 25)

Відповідно до розписки від 03.05.2012 року
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 2000 грн. (а.с.
26)

Позивач ОСОБА_4 27.02.2013 року, 04.03.2013 року
та 07.03.2013 року направляв відповідачці
ОСОБА_2 претензії, згідно яких
пропонував погасити заборгованість по
авансу добровільно та повернути кошти
у розмірі 15 600 грн. (а.с. 21- 23)

У судовому засіданні встановлено, що
дійсно позивач ОСОБА_4 проживав у
АДРЕСА_1 з лютого - березня 2010 року до
серпня 2012 року. Даний факт не
спростовувався сторонами по справі.

Будь - яких письмових правочинів, за
якими б відповідач ОСОБА_2 мала
отримати від позивача ОСОБА_4 грошові
кошти, між сторонами укладено не було,
що було підтверджено сторонами в
судовому засіданні. Представником
позивача у судовому засіданні не
доведено існування між сторонами будь -
яких договорних відносин.

Факт написання розписок та отримання
від ОСОБА_5 грошових коштів на загальну
суму в розмірі 15 600 грн. відповідачкою
ОСОБА_2 в судовому засіданні не
заперечується.

Будь - яких належних та допустимих
доказів того, що саме позивач ОСОБА_4
надавав належні йому грошові кошти
відповідачу ОСОБА_2, сторонами суду не
надано.

У судовому засіданні встановлено та не
спростовується сторонами по справі, що
договір купівлі - продажу квартири в
установленому законом порядку між
сторонами укладено не було.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, що мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
між сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення суми авансу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Краматорський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та
надруковане у єдиному примірнику.

Суддя: