Справа № 713/74/14-ц
Провадження №2/713/819/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді
Кибич І.А.

з участю секретаря
Мірчева О.І.

за участю представника
позивачки ОСОБА_1

за участю представника
відповідача ПАТ «Дельта Банк» -
Безбородько І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вижниця цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, інтереси якої за
довіреністю представляє ОСОБА_1, до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
про захист прав споживача, визнання
недійсним кредитного договору
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року, визнання
заборгованості за кредитним договором
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року
безпідставною, стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3, інтереси якої за
довіреністю представляє ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про захист
прав споживача, визнання недійсним
кредитного договору №001-25752-050413 від
05.04.2013 року, визнання заборгованості за
кредитним договором №001-25752-050413 від
05.04.2013 року безпідставною, стягнення
моральної шкоди до відповідачів ПАТ КБ
«Надра», ПАТ «Дельта Банк».

Посилається на те, що на початку квітня
2013 року у неї виникла необхідність
звернутись до банківської установи з
метою отримання споживчого кредиту. В
зв'язку з чим, добровільно та свідомо
звернулася у Вижницьке відділення ПАТ
«КБ «Надра», де її проконсультували з
питань кредитування та повідомили, що
для отримання кредиту їй потрібно
подати паспорт, довідку про присвоєння
ідентифікаційного номеру платника
податків та підписати деякі документи,
на що вона погодилася. Усіма своїми
діями виявила бажання укласти правочин
саме з ПАТ «КБ «Надра».

Крім того всі документи, а саме: виписка
повідомлення до договору про
комплексне банківське обслуговування
ПАТ «КБ «Надра» від 05.04.2013 року; договір
доручення від 05.04.2013 року; заява
№001-25752-050413 з додатком (графік платежів);
пам'ятка позичальника; таблиця
орієнтовних місячних платежів та їх
подорожчання; повідомлення про права у
сфері захисту персональних даних, які
їй надала для підпису працівник ПАТ «КБ
«Надра» вважала такими, що необхідні
для отримання кредиту саме у ПАТ «КБ
«Надра». Однак, як виявилося пізніше,
проти своєї волі уклала договір
споживчого кредиту з АТ «Дельта Банк»
на суму 13000,00 грн. Для того щоб закрити
договір споживчого кредиту вона
сплатила на користь АТ «Дельта банк»
кошти в розмірі 12741,00 грн. Через деякий
час, а саме 30.11.2013 року отримала листа
від АТ «Дельта Банк» де повідомлялось,
що вона уклала з АТ «Дельта Банк»
кредитний договір №001-25752-050413 від 05.04.2013
року і станом на 22.11.2013 року розмір
загальної заборгованості за кредитним
договором складає 3853,60 гривень.

Вважає, що кредитний договір №001-25752-050413
від 05.04.2013 року слід визнати недійсним,
оскільки її внутрішня воля була
спрямована на укладення правочину з
конкретним контрагентом - ПАТ «КБ
«Надра». Однак ігноруючи її волю,
користуючись її необізнаністю в
юридичній та банківській сферах, їй
надали для підпису документи для
укладення кредитного договору з АТ
«Дельта Банк». Вільного вибору
контрагента її позбавили шляхом
обману.

Зазначила, що договір №001-25752-050413 від
05.04.2013 року не підписувала, а підписала
заяву №001-25752-050413 від 05.04.2013 року,
оскільки їй пояснили, що це необхідно
зробити, щоб отримати гроші. Згодом їй
пояснили, що це була оферта від її імені
на адресу АТ «Дельта Банк». При цьому,
їй надали готові бланки оферти з
готовим текстом, та уже акцептовані
головою ради директорів з наявністю
чорно-білого зображення печатки на
бланку та підпису. Наміру висувати
будь-які пропозиції, тим більше на
адресу АТ «Дельта Банк» не мала. Вважає,
що виготовлення таких бланків оферт,
які акцептовані раніше підписання
самої оферти є протизаконними діями АТ
«Дельта Банку», які спрямовані на обман
клієнтів.

На її запит ПАТ «КБ «Надра» повідомили,
що 07.06.2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та АТ
«Дельта Банк» укладено
договір-доручення «Про здійснення
інформаційно-консультаційної
діяльності в сфері споживчого
кредитування». У зв'язку з цим, у
відділенні №2506 ПАТ «КБ «Надра»
Чернівецьке РУ 05.04.2013 року між нею та АТ
«Дельта Банк» був укладений кредитний
договір №001-25752-050413 від 05.04.2013 року.
Зазначила, що про вказаний
договір-доручення між банками від
07.06.2012 року нічого не знала до моменту
отримання відповіді 09.12.2013 року,
оскільки працівники ПАТ «КБ «Надра» їй
нічого не повідомляли.

Вважає, що неправомірні дії посадових
осіб банку призвели до ряду негативних
наслідків, зокрема: відповідним чином
почала змінюватися її кредитна
історія; відносно неї почав
формуватися відповідний імідж
неплатоспроможної особи; її репутація
чесної людини, яку заробляла впродовж
всього самостійного життя серед
знайомих, родичів, колег, сусідів,
опинилася під загрозою; була принижена
її честь і гідність. Вказані дії
викликали у неї потребу звернутися за
кваліфікованою юридичною допомогою до
спеціаліста. Та обставина, що їй
потрібно захищатися, захищати свої
права та репутацію чесної людини,
змушувала її хвилюватися та відчувати
певний дискомфорт. Фінансове становище
позивача і відповідача є відчутно
різним. Вважає, що незаконними діями
посадових осіб відповідачів їй завдана
моральна шкода у розмірі 18000,00 гривень.

Просила визнати кредитний договір
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року недійсним,
визнати заборгованість за кредитним
договором №001-25752-050413 від 05.04.2013 року
безпідставною та стягнути з
відповідачів на її користь 18000,00 грн.
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями їх посадових
осіб.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 підтримав позовні
вимоги в повному об'ємі, дав пояснення
аналогічні викладеним в позові, просив
позов задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не
з'явилася, належним чином повідомлена
про час та місце розгляду справи. До
початку розгляду справи від позивачки
ОСОБА_3 надійшло пояснення, де вона
зазначає, що з показів допитаних в
судовому засіданні свідків судом
першої інстанції раніше було
встановлено, що 08.04.2013 року вона у касі
ПАТ КБ «Надра» кошти в сумі 13000,00 грн. не
отримувала, оскільки відмовилась від
отримання та передала кредитну картку
касиру, яка в свою чергу перерахувала
кошти в сумі 12741,50 грн. на рахунок ПАТ
«Дельта Банк» для погашення
заборгованості за кредитним договором
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року, кредитна
картка розрізана. 08.04.2013 року згідно її
заяви поточний (картковий) рахунок було
закрито. Частина коштів в сумі 258,50
знята шляхом списання з поточного
карткового рахунку ОСОБА_3 на оплату
комісій за поповнення рахунку та за
закриття поточного (карткового)
рахунку в сумі 135,00 грн. відповідно до
Договору про комплексне банківське
обслуговування ПАТ КБ «Надра» та
страхового платежу в сумі 123,50 грн. на
підставі договору доручення від 05.04.2013
року. Частина коштів в сумі 258,50 грн.
безпідставно знято з поточного
карткового рахунку, оскільки вона
відмовилась від одержання кредиту в
повному обсязі, про що повідомила
менеджера ПАТ КБ «Надра». Вважає, що
процедура відмови від кредиту є
відмінною від процедури відмови від
кредитного договору. Форму відмови від
одержання кредиту закон не встановлює,
а тому відмова від одержання кредиту в
усній формі вважається такою, що не
порушує вимоги цивільного
законодавства. Зазначає, що
відмовилась саме від одержання кредиту
у повному обсязі у порядку ст.1056 ЦК
України. Крім того, не відкликала свою
згоду на укладення договору споживчого
кредиту, оскільки не отримала
примірник укладеного договору, а
отримала тільки копію такого
примірника. Той екземпляр договору,
який був їй наданий не є примірником
укладеного договору, оскільки на ньому
присутні лише копії факсимільє
посадової особи та чорно-білої печатки
банку. Цей документ був роздрукований з
мережі інтернет та не може вважатися
оригінальним примірником укладеного
договору. А тому, строк для реалізації
такого права не почав перебіг,
відповідно вона була позбавлена права,
передбаченого ч.6 ст.11 ЗУ «Про захист
прав споживачів» і фактично не змогла
ним скористатись. Позовні вимоги
підтримує, просить задовольнити.

До початку розгляду справи від
представника ПАТ «КБ «Надра» надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутності та додаткові пояснення, де
зазначив, що у спірних правовідносинах
з ОСОБА_3, ПАТ «КБ «Надра» діяв виключно
як обслуговуючий банк за договором про
комплексне банківське обслуговування
та як повірений у правовідносинах за
Договором добровільного страхування
від нещасних випадків, на підставі
Договору доручення від 05.04.2013 року.
Кредитні правовідносини у ОСОБА_3
виникли безпосередньо з АТ «Дельта
Банк» на підставі укладеного між ними
05.04.2013 року договору, згідно якого
ОСОБА_3 отримала від АТ «Дельта Банк»
13000,00 грн., та виходячи з вимог чинного
законодавства повинна повернути саме
13000,00 грн., а також нараховані проценти
та інші обов'язкові платежі,
передбачені договором. Однак, ОСОБА_3
повернула тільки 12741,50 грн. Кредитний
договір між ОСОБА_3 був укладений 05.04.2013
року, шляхом подання заяви №001-25752-050413
(оферти) АТ «Дельта Банк» та її
акцептування головою ради директорів
Поповою О.Ю. Згідно п.2.1 заяви №001-25752-050413
моментом прийняття (акцепту) Банком
пропозиції щодо укладення договору про
надання кредиту на власні потреби, а
отже моментом укладення договору буде
вважатись дата підписання банком цієї
пропозиції та скріплення його
печаткою. Умовами заяви №001-25752-050413
встановлено, що моментом прийняття
(акцепту) банком пропозицій про
укладення договору про надання кредиту
на власні потреби також буде вважатися
момент вчинення банком фактичних дій
щодо перерахування суми кредиту на
поточний рахунок позивача. Крім цього,
ОСОБА_3 подала заяву на ім'я Голови ради
директорів ПАТ «Дельта Банк» Попової
О.Ю. 05.04.2013 була подана заява про
надання /перерахування кредитних
коштів згідно з кредитним договором
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року у розмірі
13000,00 грн. шляхом їх зарахування на
рахунок НОМЕР_1, який відкритий в ПАТ
«КБ «Надра», відділення №2506
Чернівецьке РУ, код банку 380764, з
подальшим перерахуванням цих коштів
на рахунок НОМЕР_2, який відкритий в ПАТ
«КБ «Надра», код банку 380764. У ПАТ «КБ
«Надра» ОСОБА_3 був відкритий поточний
рахунок. Обслуговування ОСОБА_3, ПАТ
«КБ «Надра» здійснював на підставі
договору про комплексне банківське
обслуговування ПАТ «КБ «Надра»,
приєднання до умов якого здійснюється
шляхом підписання клієнтом
відповідної анкети-заяви та
виписки-повідомлення. Згідно з
анкетою-заявою ОСОБА_3 на відкриття
нового пакету послуг від 05.04.2013 року,
остання була належним чином
ознайомлена з умовами договору про
комплексне банківське обслуговування
ПАТ «КБ «Надра», який розміщений на
офіційному сайті ПАТ «КБ «Надра» та
відповідними тарифами за
обслуговування пакету послуг, і
зобов'язалася їх виконувати, що
засвідчила власним підписом.

Крім цього, 05.04.2013 року між позивачем та
ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір
доручення, відповідно до умов якого
ОСОБА_3 доручила ПАТ «КБ «Надра»
укласти зі страховиком ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» договір добровільного
страхування від нещасних випадків та
сплатити за неї страховий платіж за
вказаним договором, шляхом списання
коштів з її зазначеного вище
карткового рахунку. Позивач власним
підписом у договорі доручення
безперечно підтвердила свою згоду бути
стороною вказаного договору
добровільного страхування від
нещасних випадків №055/000/000002,
укладеного ПАТ «КБ «Надра» з ПрАТ
«УПСК». 08.04.2013 року відповідно до умов,
погоджених ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк»,
кошти надійшли на її поточний
(картковий) рахунок, згідно заяви на
видачу готівки №5848 від 08.04.2013 року
ОСОБА_3 одержала зі свого поточного
рахунку 12741,50 грн., частина коштів з
поточного карткового рахунку позивача
була використана на оплату комісій
(шляхом списання коштів з рахунку)
відповідно до договору про комплексне
банківське обслуговування ПАТ «КБ
«Надра» та страхового платежу на
підставі договору доручення від 05.04.2013
року. Вважає, що ОСОБА_3 не доведено, що
вона здійснила передбачені
законодавством дії, необхідні для
припинення кредитного договору, а саме:
не подала письмове повідомлення
кредитодавцю про відмову від
кредитного договору в строки,
встановлені законом; одночасно, разом з
відкликанням згоди не повернула
отриманий кредит; не сплатила
нараховані банком проценти за весь
період користування кредитними
коштами. Навпаки, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 отримавши
кредитні кошти в сумі 13000,00 грн.,
розпорядилася ними на власний розсуд,
сплативши частину коштів в сумі 12741,50
грн. ПАТ «Дельта банк», а кошти в сумі
258,50 грн. були використані на оплату
комісії (шляхом списання коштів з
рахунку) відповідно до договору про
комплексне банківське обслуговування
ПАТ «КБ «Надра» та страхового платежу
на підставі договору доручення від
05.04.2013 року. Вважає, що кредитний
договір між ОСОБА_3 та АТ «Дельта банк»
був укладений у відповідності з
вимогами чинного законодавства,
підписавши та подавши заяву №001-25752-050413
(оферту) від 05.04.2013 року ОСОБА_3
засвідчила свою згоду з усіма умовами
кредитування. Доказів повернення решти
кредитної заборгованості ОСОБА_3 не
надала. Позивачка не надала жодного
доказу, щодо неповідомлення її про
умови кредитування та особу, яка надає
кредит, або щодо приховання від неї
такої інформації. Вимоги ОСОБА_3 щодо
визнання кредитного договору
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року недійсним та
про стягнення моральної шкоди вважає
безпідставними і такими що не
підлягають задоволенню. А спірний
кредитний договір у порядку ст.ст. 204, 525,
526 ЦК України підлягає обов'язковому
належному виконанню сторонами. Просив
в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ПАТ «Дельта Банк»
Безбородько І.Я. позовні вимоги не
визнала, підтримала заперечення та
доповнення до заперечення, де зазначає,
що підстави наведені ОСОБА_3 у позовній
заяві є надуманими, недоведеними та не
відповідають дійсним обставинам
справи. АТ «Дельта банк» повністю
виконав обов'язок по зарахуванню на
рахунок ОСОБА_3, кредитних коштів у
відповідності до умов укладеного
договору, в свою чергу позивачка ОСОБА_3
отримала кредитні кошти та
розпорядилась ними. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд. Згідно із
п.1.3 ст.1 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»
дата валютування - зазначена платником
у розрахунковому документів або в
документі на переказ готівки дата,
починаючи з якої кошти, переказані
платником отримувачу, переходять у
власність отримувача. Отже, кредитні
кошти з моменту їх зарахування на
рахунок переходять у власність
отримувача, який має виключне право
розпорядження ними, а банк в свою чергу
у межах договору та відповідно до вимог
законодавства виконує функції з
обслуговування банківського рахунку
клієнта (здійснює зберігання коштів, за
розпорядженням клієнта проводить
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів тощо)
і не є набувачем цих коштів. ОСОБА_3 було
здійснено частковий платіж по
кредитному договору №001-25752-050413 від
05.04.2013 року через касу відділення в
сумі 12741,50 грн., а також сплачено з
поточного рахунку комісію за
поповнення рахунку в сумі 130,00 грн.;
страховий платіж за договором
страхування в сумі 123,50 грн.; комісію про
закриття поточного (карткового)
рахунку в сумі 5,00 грн., що в загальному
складає 258,50 грн. Вважає,
необгрунтованими та безпідставними
позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору, стягнення
моральної шкоди та визнання
безпідставною заборгованості. Просить
в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача,
представника відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07.06.2012 року між
ПАТ «Дельта Банк» (Банк) в особі Голови
Ради Директорів Попової О.Ю., яка діє на
підставі Статуту та ПАТ «КБ «Надра
Банк» (Агент) в особі Заступника
Директора по роздрібному бізнесу
Бачинського В.М., що діє на підставі
Довіреності №13-11-7020 від 11.05.2012 року,
укладений договір №3 «Про здійснення
інформаційно-консультаційної
діяльності у сфері споживчого
користування», що підтверджується
копією договору.

Згідно п.1.1. договору №3 «Про здійснення
інформаційно-консультаційної
діяльності у сфері споживчого
користування» від 07.06.2012 року
визначено, що відповідно до умов цього
договору Агент (ПАТ «КБ «Надра»)
зобов'язувався за дорученням Банку (ПАТ
«Дельта Банк») від його імені та в його
інтересах здійснювати наступні
юридичні дії (послуги або доручені дії):
інформувати клієнтів про умови
споживчого кредитування та кредитні
продукти, що діють в Банку, в тому числі,
надавати повну інформацію у письмовій
формі затвердженого Банком зразка про
умови кредитування та орієнтовану
сукупну вартість кредиту згідно з
чинним законодавством України та
вимогами Банку; отримувати від Клієнта
у письмовій формі затвердженого у
Банку зразка згоду (дозвіл) на обробку
його персональних даних; встановлювати
особу Клієнта на підставі паспортного
документу та картки платника податків
(довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера); отримувати
від Клієнта документи, що необхідні
Банку для розгляду питання про
отримання кредиту та прийняття
кредитного рішення; здійснювати
підготовку документів Клієнта,
формувати в окрему справу дані щодо
Клієнта та документи, що необхідні
Банку для розгляду питання про надання
кредиту та прийняття кредитного
рішення, для подальшого передання
такої справи у Банк в порядку та в
строки, передбачені цим Договором;
контролювати підписання Клієнтом Заяв,
типова форма яких затверджена виключно
Банком; передавати до Банку окремо
сформовану справу по кожному
Позичальнику з документами та даними
Клієнта, на основі яких Банком було
прийнято рішення щодо можливості
надання кредиту.

Згідно п.2.1., п.2.2 договору №3 «Про
здійснення
інформаційно-консультаційної
діяльності у сфері споживчого
користування» від 07.06.2012 року, Агент
реалізує надані йому повноваження з
метою надання
інформаційно-консультаційних послуг
Клієнтам та передачі до Банку
документів, які необхідні для
прийняття кредитного рішення.
Кредитування позичальників
здійснюється виключно Банком (ПАТ
«Дельта Банк»).

Згідно ч.3 умов заяви №001-25752-050413 від
05.04.2013 року вбачається, що позивачка
ОСОБА_3 пропонує (надає оферту) ПАТ
«Дельта Банк» на умовах, визначених в
цій пропозиції, та відповідно до Правил
надання банківських послуг при
здійсненні кредитування фізичних осіб
у ПАТ «Дельта Банк» і Тарифів Банку, які
є невід'ємною частиною цієї пропозиції,
укласти з нею договір (про надання
кредиту на власні потреби), в рамках
якого: пп.1.1. надати їй кредит: пп.1.1.1. на
власні потреби, не пов'язані з
підприємницькою діяльністю, у сумі
13000,00 грн. шляхом перерахування на її
поточний рахунок за реквізитами,
вказаними у заяві до Банку для
виплати/перерахування коштів, не
пізніше, ніж на наступний банківський
день з дня оформлення такої заяви;
пп.1.1.2. на оплату комісій Банку за
надання кредиту в сумі 0,00% та комісії за
надання довідки про відсутність
кредитної заборгованості, визначеної у
п.2.9. частини 2 вказаної пропозиції;
пп.1.3. всі інші умови її взаємовідносин
з Банком з приводу отримання нею
кредитного продукту «Кредит Готівкою
Надра Банк» визначені в Правилах та
Тарифах Банку, що підтверджується
копією заяви.

Згідно пункту 2 частини 3 заяви
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року зазначено, що
позивачка ОСОБА_3 підтвердила своє
розуміння і згоду з тим, що відповідно
до пп.2.1. момент прийняття (акцепту)
Банком її пропозиції щодо укладення
договору, а отже моментом укладення
договору на умовах, описаних вище в цій
пропозиції Правилах, вважатиметься:
дата підписання Банком цієї пропозиції
та скріплення її печаткою або момент
вчинення Банком фактичних дій щодо
перерахування суми кредиту на її
поточний рахунок. Вказані дії є
юридично значимими для неї та Банку та
підтвердженням (доказом) укладення
договору на умовах, визначених у цій
пропозиції та Правилах.

Відповідно до пп.2.3. заяви №001-25752-050413
від 05.04.2013 року позивачка ОСОБА_3
засвідчила, що до підписання нею цієї
пропозиції вона була ознайомлена в
письмовій формі з інформацією про
умови кредитування та орієнтовну
сукупну вартість кредиту, відповідно
до законодавства України.

Пунктом 3 заяви №001-25752-050413 від 05.04.2013
року визначено порядок погашення
кредитної заборгованості згідно з
графіком платежів, який є невід'ємною
частиною цієї пропозиції.

Згідно п.5 заяви №001-25752-050413 від 05.04.2013
року позивачка ОСОБА_3 засвідчила, що
вона погоджується, що складовою та
невід'ємною частиною цієї пропозиції є
Правила та Тарифи Банку, з якими вона
попередньо ознайомлена, повністю
згідна, їх зміст розуміє і положення
яких вона неухильно зобов'язується
дотримуватись.

Згідно заяви №001-25752-050413 від 05.04.2013 року
позивачка ОСОБА_3 отримала у
відповідача АТ «Дельта Банк» кредит в
розмірі 13000,00 грн., зі строком
кредитування - 48 місяців, розмір
процентної ставки - 9,99 % річних, розмір
комісії за обслуговування кредитної
заборгованості - 3,49% в місяць.

В частині 2 заяви №001-25752-050413 від 05.04.2013
року вказано рахунок для погашення
заборгованості - НОМЕР_3 та назва
кредитного продукту - Кредит Готівкою
Надра Банк.

Заява позивачки ОСОБА_3 №001-25752-050413,
05.04.2013 року акцептована Головою Ради
Директорів ПАТ «Дельта Банк» Поповою
О.Ю., що підтверджується її підписом та
печаткою Банку.

З копії заяви від 05.04.2013 року,
підписаної ОСОБА_3 вбачається, що вона
надає свої в анкеті дані АТ «Дельта
Банк» та пропонує розглянути
можливість про надання їй кредиту на
умовах, викладених в кредитному
договорі; укласти з нею кредитний
договір; відкрити позичковий рахунок в
українській гривні; здійснювати
кредитування на загальних умовах
кредитування, що погоджені з нею та
зазначені в кредитному договорі.
Підтвердила свою згоду з умовами
кредитного договору і зобов'язалася їх
виконувати.

05.04.2013 року ОСОБА_3 підписала дозвіл ПАТ
«Дельта Банк» про обробку її
персональних даних, що підтверджується
його копією.

З копії анкети-заяви на відкриття
Нового пакету послуг від 05.04.2013 року,
підписаної ОСОБА_3 вбачається, що вона
підписанням даної анкети-заяви
підтвердила, що доручає Банку відкрити
рахунки відповідно до Пакету послуг і
підтвердила свою згоду з умовами
Договору про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ
«НАДРА» і Тарифами Банку, зобов'язалася
їх виконувати. Згідна з тим, що Договір
про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ
«НАДРА» і Тарифи Банку розміщуються на
офіційному сайті Банку. Із змістом
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах
ознайомлена. Вимоги цієї Інструкції
для неї обов'язкові.

З копії Виписки-повідомлення до
договору про комплексне банківське
обслуговування ПАТ «КБ «Надра» від
05.04.2014 року підписаного представником
ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 05.04.2013 року
вбачається, що ОСОБА_3 відкрито рахунок
НОМЕР_1 у ПАТ «КБ «Надра», і вона
підтвердила, що Банк письмово
повідомив її про її права, визначені
законодавством України у сфері захисту
персональних даних, мету обробки
персональних даних та осіб, яким
передаються її персональні дані.
Відповідне повідомлення отримано нею.
Вказана виписка-повідомлення є
невід'ємною частиною анкети клієнта,
договору про комплексне банківське
обслуговування.

Судом також встановлено, що 05.04.2013 року
позивачка ОСОБА_3 підписала заяву про
надання/перерахування кредитних
коштів, в якій вказано, що вона просить
здійснити надання кредитних коштів,
відповідно до умов кредитного договору
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року у сумі 13000,00
грн. шляхом їх зарахування на рахунок
НОМЕР_1, який відкритий в ПАТ «КБ
«Надра» Відділення №2506 Чернівецьке РУ,
код Банку 380764, з подальшим
перерахуванням цих коштів на рахунок
НОМЕР_2, який відкритий в ПАТ «КБ
«Надра», код Банку 380764, що
підтверджується копією заяви.

З копії меморіального ордеру №22043718 від
08.04.2013 року вбачається, що 08.04.2013 року
ПАТ «Дельта Банк» на рахунок ОСОБА_3,
відкритий в ПАТ «КБ «Надра» НОМЕР_1,
перераховано 13000,00 грн., призначення
платежу - надання кредиту згідно
договору №001-25752-050413 від 05.04.2013 року.

З копії заяви на видачу готівки №5848 від
08.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 видано
12741,50 гривень.

Крім того, 05.04.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ
«КБ «Надра» було укладено договір
доручення, відповідно до умов якого
позивач доручила ПАТ «КБ «Надра»
укласти зі страховиком ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» договір добровільного
страхування від нещасних випадків та
сплатити за неї страховий платіж за
вказаним договором, шляхом списання
коштів з її карткового рахунку.

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

У ст.3 ЦК України передбачено, що одним
із принципів цивільного законодавства
є свобода договору. Особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Різновидом договору є кредитний
договір, який обов'язково укладається в
письмові формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України).

Кредитний договір, відповідно до ст.1054
ЦК України, являє собою правочин,
укладений між двома або більше особами,
відповідно до умов якого банк або інша
фінансова особа зобов'язується надати
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із п.1.3 ст.1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» дата валютування - зазначена
платником у розрахунковому документі
або в документі на переказ готівки
дата, починаючи з якої кошти,
переказані платником отримувачу,
переходять у власність отримувача. До
настання дати валютування сума
переказу обліковується в
обслуговуючих отримувача банку або в
установі - учасників платіжної системи.
Таким чином, кредитні кошти з моменту
їх зарахування на рахунок переходять у
власність отримувача, який має
виключне право розпорядження ними, а
банк в свою чергу у межах договору та
відповідно до вимог законодавства
виконує функції з обслуговування
банківського рахунку клієнта (здійснює
зберігання коштів, за розпорядженням
клієнта проводить розрахунково-касові
операції за допомогою платіжних
інструментів тощо) і не є набувачем цих
коштів. (Постанова ВСУ від 02.09.2014 року)

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Згідно ч.2, ч.4 ст.1068 ЦК України Банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.
Клієнт зобов'язаний сплатити плату за
виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.1071 ЦК України Банк
може списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін
спрямована на настання, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї зі сторін має бути
досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України,
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч.1 ст.642 ЦК України, відповідь
особи, якій адресована пропозиція
укласти договір, про її прийняття
(акцепт) повинна бути повною і
безумовною.

А у ч.2 вказаної статті зазначено, якщо
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору (відвантажила
товари, надала послуги, виконала
роботи, сплатила відповідну суму
грошей тощо), яка засвідчує її бажання
укласти договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою визнання недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною 1-3, 5 ст.203 ЦК України, а саме:
зміст правочину не може суперечити
вимогам ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати внутрішній
волі, а також правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що ним обумовлені.

У ст.204 ЦК України встановлена
презумпція правомірності правочину, а
саме - правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочинну прямо не
встановлена законом але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням), такий
правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
встановлених законом та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Згідно п.19 вказаної постанови,
відповідно до статей 229-233 ЦК України
правочин, вчинений під впливом помилки,
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним.

Згідно п.20 вказаної постанови правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї з сторін у разі
істотного порушення (коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється, того на що
вона розраховувала при укладенні цього
договору) договору другою стороною та в
інших випадках, встановлених
договором, чи законом.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що споживач має право протягом
чотирнадцяти календарних днів
відкликати свою згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без пояснення причин. Перебіг
цього строку розпочинається з моменту
передачі споживачеві примірника
укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється
письмовим повідомленням, яке споживач
зобов'язаний подати особисто чи через
уповноваженого представника або
надіслати кредитодавцю до закінчення
строку, зазначеного в абзаці першому
цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач повинен одночасно
повернути кредитодавцю кошти або
товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за
період між моментом одержання коштів
та моментом їх повернення за ставкою,
встановленою в договорі.

Отже, Законом України «Про захист прав
споживачів» передбачено єдиний строк у
14 календарних днів з моменту отримання
примірника договору кредитування, під
час якого споживач має право
відкликати свою згоду. Оскільки
примірник договору споживачем було
отримано саме 05.04.2013 року під час його
укладення і позивачка ОСОБА_3 власноруч
про це розписалась, однак позивачка
ОСОБА_3 своїм правом відкликання згоди
на підписання договору кредитування
не скористалась, оскільки нею не було
подано письмове повідомлення, яким
вона повинна була відкликати свою
заяву на отримання коштів.

Таким чином, судом при розгляді даної
справи не встановлено будь яких
порушень вимог ст.203 ЦК України, які
могли б призвести до нечинності даного
правочину, так як позивачка ОСОБА_3
підписала пропозицію укласти договір,
яка була направлена і прийнята ПАТ
«Дельта Банк», про що повідомлено
позивача, а тому з вказаного моменту
вказаний кредитний договір є
укладеним. Кредитний договір було
укладено в належній формі, при
досягненні сторонами, які володіли
необхідним обсягом дієздатності, згоди
з усіх істотних умов договору, його
ціни, строку повернення кредиту,
розміру відсотків, письмової форми,
позивачка ОСОБА_3 отримала копію
договору, ознайомлена з умовами
погашення кредиту, що підтверджується
її підписом. А тому і безпідставним є
посилання позивачки ОСОБА_3 на те, що
при укладенні кредитного договору її
позбавили вільного вибору контрагента
шляхом обману, оскільки її внутрішня
воля була спрямована на укладення
правочину з конкретним контрагентом
ПАТ «КБ «Надра», оскільки, позивачка
ОСОБА_3 була ознайомлена з усіма
наданими документи, власноручно
підписала їх, чим засвідчила свою згоду
на укладення кредитного договору з АТ
«ДельтаБанк», заперечень на час
укладення договору від неї не
надходило, а тому немає підстав вважати
кредитний договір №001-25752-050413 від 05.04.2013
року укладений між ОСОБА_3 та АТ «Дельта
Банк» - недійсним.

Посилання позивачки ОСОБА_3 у позовній
заяві та поясненнях, адресованих суду
на те, що вона в порядку ст.1056 ЦК України
відмовилась від отримання кредитних
коштів, про що повідомила в усній формі
працівника банку до уваги не береться,
оскільки законодавцем чітко визначено
порядок відмови від отримання кредиту.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3
сплатила у касі ПАТ «КБ «Надра» на
рахунок АТ «Дельта Банк» кошти в сумі
12741,50 грн., частина коштів в сумі 258,50 грн.
знята шляхом списання з поточного
карткового рахунку ОСОБА_3 на оплату
комісій за поповнення рахунку та за
закриття поточного (карткового)
рахунку в сумі 135,00 грн. відповідно до
Договору про комплексне банківське
обслуговування ПАТ «КБ «Надра» та
страхового платежу в сумі 123,50 грн. на
підставі Договору доручення від 05.04.2013
року.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
Кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та цивільного законодавства.
Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048
Цивільного Кодексу України розмір і
порядок одержання процентів
встановлюється договором. З положень
кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК
України вбачається, що сторонами
дотримано в повному обсязі вимог
цивільного законодавства щодо
предмету договору, його ціни, строку
повернення кредиту, розміру відсотків,
письмової форми.

А тому вимога позивачки щодо визнання
заборгованості за кредитним договором
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року
безпідставною, задоволенню не
підлягає, оскільки пунктом 5 заяви
№001-25752-050413 від 05.04.2013 року з яким
позивачка ОСОБА_3 ознайомлена, що
засвідчила своїм підписом визначено,
що остання погоджується, що складовою
та невід'ємною частиною цієї
пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з
якими вона попередньо ознайомлена,
повністю згідна, їх зміст розуміє і
положення яких вона неухильно
зобов'язується дотримуватись.

У частині 2 ст.230 ЦК України встановлено,
що сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У частині 2 вказаної статті зазначено,
що моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ч.3 вказаної статті, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Позивачкою не доведено факту завдання
їй будь-яких збитків, не надано доказів,
що підтверджують наявність реальних
збитків, що могли б бути підставою для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідачів моральної
шкоди.

Також задоволення такої вимоги можливе
лише з урахуванням положень п.5 ч.1 ст. 4
ЗУ "Про захист прав споживачів", що
передбачає право споживачів на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією (товаром,
роботою або послугою, що виробляється,
виконується чи надається для
суспільних потреб) у випадках,
передбачених законодавством.

У даному випадку мають місце договірні
правовідносини між сторонами і
укладеним договором не передбачена
можливість відшкодування моральної
шкоди.

Отже, враховуючи договірний характер
правовідносин, що виникли між
сторонами, та відсутність виду
відповідальності умовами договору, а
також в судовому засіданні не знайшли
свого підтвердження обставини, які
відповідно до закону могли б бути
підставою визнання кредитного
договору недійсним, суд приходить до
висновку про те, що позивачкою не
надано, а судом не встановлено належних
та достатніх доказів порушення
відповідачами прав позивачки, тому
правових підстав, передбачених
законодавством для задоволення позову
в частині вимог про відшкодування
моральної шкоди не вбачається, дана
вимога є похідною від позовної вимоги
про визнання кредитного договору
недійсним, а тому в задоволенні
позовних вимог про стягнення
моральної шкоди необхідно відмовити.

Таким чином, аналізуючи встановлені в
судовому засіданні обставини справи,
докази, їх юридичну оцінку, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_3
не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.3, 11, 15, 23, 202-204, 215-216, 230,
525-527, 530, 626-628, 638, 640, 642, 651, 1054-1056, 1167 ЦК
України, ППВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», ч. 6 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 57-58, 60, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И
В :

В задоволені позову ОСОБА_3, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_1, до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», про захист прав
споживача, визнання недійсним
кредитного договору №001-25752-050413 від
05.04.2013 року, визнання заборгованості за
кредитним договором №001-25752-050413 від
05.04.2013 року безпідставною, стягнення
моральної шкоди в сумі 18000,00 гривень, -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а в разі проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення - з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду Чернівецької
області через Вижницький районний суд
Чернівецької області.

Суддя:
І. А. Кибич