Справа № 505/5115/14-ц
Провадження по справі № 2/505/2269/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"10" грудня 2014 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондареенко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки, при цьому наполягала на визнанні за нею, ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, де позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини на які посилалась в позовній заяві, прохала про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, згідно якої позов не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі рішення виконкому № 128 від 28 жовтня 1954 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_2 та зареєстрована Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 3063 від 19 грудня 1988 року.

Житловий будинок за вищезазначеною адресою із господарськими спорудами та будівлями, було здано в експлуатацію у 1983 році, однак побудований в 1978 році.

Тому, 10 серпня 1978 року між сторонами по справі була укладена угода купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку господарчими будівлями та спорудами, за якою позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 1300 рублів СРСР, натомість остання ключі та відповідний пакет документів на вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1, про що свідчить розписка від 10 серпня 1978 року.

Однак, оформити належним чином вищевказану угоду не вдалось, оскільки відповідачко по справі не дотримувалось викладених зобов'язань в розписці та всіляко ухилялась посвідчити угоду нотаріально.

Позивачка у свою чергу залишається мешкати в спірному житловому будинку. Проживає там, щорічно сплачує періодичні платежі та робить поточні та капітальні ремонти.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачкою частиною житлового будинку з господарчими спорудами і будівлями АДРЕСА_1 значно перевищує 10 років, то позивачка має право на визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 344, 391, 392, 655, 1223 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -