Справа № 265/3598/13-ц
Провадження № 6/265/418/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року

місто
Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі: головуючого судді
Копилової Л.В.,

при секретарі – Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
відстрочку виконання рішення суду,

зацікавлені особи – ОСОБА_1, ОСОБА_2,
-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції (далі
-ВДВС) звернувся до суду із заявою про
відстрочку виконання рішення суду,
зацікавлені особи – ОСОБА_1, ОСОБА_2,
посилаючись на те, що на виконанні у
ВДВС перебуває виконавчий лист
№2/265/1555/13, виданий Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя про
вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1.

27 січня 2014 року на підставі ст.ст.17,19,20,25
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику 7-й строк з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження для добровільного
виконання рішення суду.

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження направлена
боржнику за адресою проживання,
вказаною у виконавчому документі
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, згідно вимог ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження».

04 лютого 2014 року державним виконавцем
здійснено вихід по вулиці Київській,
до будинку № 86, в квартиру № 59 в
м.Маріуполі та складено акт про те, що
рішення суду не виконано, оскільки
ОСОБА_2 не з’явилася для вселення
протягом строку для добровільного
виконання рішення суду.

07 лютого 2014 року державним виконавцем
здійснено вихід за цією ж адресою
та складено акт про те, що ОСОБА_2
з’явилася для вселення, ОСОБА_1 не
перешкоджала вселенню її до квартири,
але відмовилась надати ключі від
квартири.

25 лютого 2014 року до ВДВС надійшла
ухвала ВССУ від 22 січня 2014 року, згідно
якої необхідно зупинити виконавче
провадження до закінчення касаційного
провадження у справі про вселення.

Після цього 26 лютого 2014 року державним
виконавцем на підставі ст.37 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження.

01 серпня 2014 року до ВДВС надійшла
ухвала ВССУ, згідно якої рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 07.11.2013 року в частині
вселення ОСОБА_2 залишено без змін.

19 серпня 2014 року до ВДВС надійшла
ухвала Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя разом з копіями
договору дарування від 07.06.2014 року та
витягу з реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_2 від
07.06.2014 року, згідно яких власником
вищевказаної квартири є ОСОБА_3.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя відкрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
особи втратившою право користування.

Тому просить суд відстрочити виконання
рішення суду від 07 листопада 2013 року
про вселення ОСОБА_2 до квартири
АДРЕСА_3 до вирішення вищевказаної
справи.

При розгляді заяви
представник ВДВС ОСОБА_5 підтримала
свої вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в заяві.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не
з’явилася надала заяву про розгляд
справи в її відсутність, вимоги
заявника вважає законними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення заяви
посилаючись на те, що підстав для
задоволення заяви ВДВС не має, так як
рішення суду по справі про визнання її
втратившою правом користування
квартирою № 59, в будинку № 86 по вулиці
Київській в м.Маріуполі не впливає на
виконання рішення суду про її вселення
в дану квартиру.

Заслухавши пояснення
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що подана до суду заява не
підлягає задоволеню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
ВДВС перебуває виконавчий лист
№2/265/1555/13, виданий Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя про
вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1.

На підставі договору дарування від
07.06.2014 року та витягу з реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності на квартиру АДРЕСА_2
від 07.06.2014 року, власником
вищевказаної квартири є ОСОБА_3.

В провадженні Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
знаходиться справа за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
особи втратившою право користування –
квартирою № 59 в будинку № 86 по
вулиці Київській в м.Маріуполі.

Відповідно до частини п’ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129
Конституції України до основних засад
судочинства віднесено обов’язковість
рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною Радою України, –
і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вжити передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім»ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявною державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Виходячи з вимог вказаної вище норми
закону вбачається, що відстрочка
рішення суду може бути застосована
судом лише у виключних випадках,
оскільки рішення суду підлягає
обов'язковому виконанню у повній мірі в
строки і порядок, передбачений чинним
законодавством.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд,
приймає до уваги, що за рішенням
апеляційного суду справа вирішена по
суті, це рішення набрало законної сили
з моменту проголошення і є
обов"язковим до виконання після
набрання ним законної сили, а
відстрочка виконання судового рішення
про вселення має місце лише у
виняткових випадках.

Разом з тим заява головного державного
виконавця ВДВС не містить будь-яких
доводів стосовно наявності виключних
обставин, що перешкоджають виконанню
рішення суду та вселення ОСОБА_2 до
квартири.

Посилання заявника як на підставу
відстрочення виконання судового
рішення на те, що власником квартири
АДРЕСА_2, в яку слід вселити ОСОБА_2 є
ОСОБА_3, а не боржник ОСОБА_1, тому
державний виконавець не знає кого саме
треба зобов»язувати вселити ОСОБА_2
не свідчать про наявність підстав, що
унеможливлюють вселення.

Крім того, суд вважає, що розгляд
справи в суді за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
особи втратившою право користування –
квартирою № 59 в будинку № 86 по вулиці
Київській в м.Маріуполі не є виключною
обставиною і не впливає на вселення
стягувача до цієї квартири.

Керуючись ст.373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
відстрочку виконання рішення суду,
зацікавлені особи – ОСОБА_1, ОСОБА_2,
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги, яка
має бути подана до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
протягом п”яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

ОСОБА_6