Справа № 752/8970/14-ц
Провадження №: 2/752/3858/14
11.11.2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Короткої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,
11.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 23.11.2013 року в м. Києві по пр. Червонозоряному мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою судді Солом»янського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року визнано ОСОБА_2 Автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу № АЕ/1944843. Листом № 130887 від 29.01.2014 року, ПрАТ «СК «Уніка» повідомило, що визначена вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 14 193, 74 грн. та перерахувало зазначену суму на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський». Проте фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до акту прийому-здачі робіт ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» № ЗН-0019579 від 21.03.2014 року та калькуляції витрат на відновлювальний ремонт ТЗ ЗН-0030894 склали 21 070, 94 грн. Тобто невідшкодованою залишається сума у розмірі 6 877, 20 грн. Крім того, внаслідок пошкодження належного на праві власності автомобіля зазнав моральних страждань. Через порушення нормальних суспільних зв»язків, ним не вирішено заплановані справи, що потребували пересування автотранспортом, просив відшкодувати 3 000, 00 грн. моральної шкоди та 6 877, 20 грн. невідшкодованої матеріальної шкоди.
Позивач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з»явився, про його дату, час та місце повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судові повістки повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.11.2013 року в м. Києві по пр. Червонозоряному сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1
Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, що підтверджується постановою судді Солом»янського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року (а.с. 6).
Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов»язання за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1944843 від 08.01.2013 року, визнало страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 23.11.2013 року в м. Києві по пр. Червонозоряному за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 14 193, 74 грн., що підтверджується листом № 130887 від 29.01.2014 року (а.с. 7).
Зазначена вище сума була перерахована ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».
Однак, фактичні витрати на ремонт автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до акту виконаних робіт № ЗН-0019579 від 20.03.2014 року склали 21 070, 94 грн. (а.с. 9).
За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Невідшкодованою залишилася сума у розмірі 6 877, 20 грн. (а.с. 8, 11).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що завдана позивачу ОСОБА_1 майнова шкода у розмірі 6 877, 20 грн., має бути відшкодована саме ОСОБА_2
Що ж стосується позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди, то вони також знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України.
Звертаючись в суд з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивачем в обґрунтування цих позовних вимог не надано суду доказів на їх підтвердження, а тому при визначені розміру моральної шкоди суд приймає до уваги тільки ту обставину, що сам факт пошкодження майна, що було власністю та використовувалося за призначенням свідчить про завдання йому моральної шкоди та необхідність вживання заходів для відшкодування завданої майнової шкоди.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що позивачу завдано моральну шкоду, яка може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 1000, 00 грн.
Судові витрати понесені позивачем у частині сплати судового збору необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України, відповідно до частини задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. 1187,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61,88,147,212,213-215,218 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - Житомирська обл., ідентифікаційний номер відсутній) на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди - 6 877, 20 грн., на відшкодування моральної шкоди - 1 000, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 343, 60 грн., а всього 8 220 (вісім тисяч двісті двадцять) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Плахотнюк К.Г.

.