Справа №568/752/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючого судді Бірука В.О.

При секретарі Мирончук Н.С.

Представника відповідача адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Радивилів справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

в с т
а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

В обгрунтування позову
посилаються на те, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 12.01.2008
року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500,
00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відсотки за користування кредитом
нараховуються в розмірі, встановленому
«Тарифами Банку», з розрахунку 360
календарних днів на рік.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» є
правонаступником закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк». Державну реєстрацію
вказаних змін проведено 17.07.2009 року.

Відповідно до Умов та Правил надання
банківських послуг кредитний ліміт
встановлюється та змінюється за
рішенням Банку і Клієнт дає право Банку
в будь-який момент змінити (зменшити
або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку» складає
між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони
керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої
зобов'язання за договором та угодою
виконав в повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
Закону.

Відповідач не надав своєчасно банкові
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору та вимог
Закону, а отже свої зобов'язання за
вказаним Договором не виконав і станом
на 30.04.2014 року сума боргу склала - 16 593
грн. 91 коп.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах
встановлених договором або законом.

На даний період відповідач продовжує
ухилятися від виконання зобов'язання і
заборгованість не погашає в порушення
законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».
Враховуючи наведене, позивач просить
стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 12.01.2008
року, в сумі 16593.91 грн., яка складається
із: заборгованості за кредитом 3397 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 8952.69 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 2377.84 грн.;
штрафу (фіксована частина) - 500 грн.;
штрафу (процентна складова) - 766.38 грн. та
судові витрати.

Представник позивача Нестерук В.Ю. в
судове засідання не з»явився, хоча
належним чином був повідомлений по час
та місце розгляду справи. Подав до суду
заяву, в якій просив провести судовий
розгляд по цивільній справі без їхньої
участі у зв»язку з неможливістю явки до
суду у визначений час по причині
одночасного розгляду інших судових
справ у судах Рівненській області.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить їх задовольнити. В
заяві зазначив, що відповідно до
правової позиції Верховного суду
України викладеній в постанові судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України від 01.10.2014 року за таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України),
а не закінчення строку договору. Також
зауважив, що по даному кредиту було
перевипущено картку у відповідності до
п. 3.1.3 Умов та правил надання
банківських послуг. Згідно з
інформації щодо рахунку нова картка
має кінцевий строк дії 12.2011 року, тобто
перебіг строку позовної давності
розпочався з 12.2011 року.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1 позовних вимог не визнавав і
просив відмовити в задоволенні позову
за пропуском строку позовної давності.
Показав, що відповідач ОСОБА_2 зняв 500
грн. з карточки і більше проплат не
здійснював. Договір укладався на один
рік до 12.01.2009 року. З часу припинення ним
внесення будь яких коштів на погашення
кредиту почався відлік строків
позовної давності. З настанням строку
виконання зобов»язань за кредитним
договором (12.01.2009 року) позивач повинен
був дізнатися про порушення його прав.
Позов було пред»явлено до позивача
лише в червні 2014 року, тобто поза межами
визначеного ЦК строку позовної
давності. Відповідачу нова картка не
видавалась і доказів щодо надання
відповідачу нової картки позивач не
надав. Долучену до заяви позивача
інформація про картку рахунок вважає
недопустимим доказом по справі.

Заслухавши представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи суд встановив слідуюче.

12.01.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит
в закритому акціонерному товаристві
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» у розмірі 500, 00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту, на платіжну картку, із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Згідно
Умов та Правил надання банківських
послуг відповідач дав свою згоду на
встановлення кредитного ліміту за
рішенням Банку а також право Банку в
будь-який момент змінити (зменшити або
збільшити) кредитний ліміт.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на той самий строк.

Доказів того, що після
закінчення строку дії платіжної картки
боржником була отримана нова картка
суду не надано. Суд не може визнати як
доказ інформацію про картку рахунок
яка долучена позивачем до матеріалів
справи, оскільки вона належним чином не
завірена, крім того в ній зазначено, що
вона відкрита 26.12.2007 року, а з позовної
заяви вбачається що кредит був
отриманий 12.01.2008 року у розмірі 500 грн.

Під час судового слідства
встановлено, що в пунктах 3.1.1., 5.4. Правил
користування платіжною карткою
визначено, що граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці.

З показів представника позивача
слідує, що ОСОБА_2 знявши з картки 500
гривень кредиту до 12.01.2009 року не
погашав отриманий кредит.

Перебіг трирічного строку позовної
давності для звернення з даним позовом
до суду для ПАТ КБ «ПриватБанк» у
відповідності до вимог ч.1 ст.261 ЦК
України почався з дня закінчення
строку дії кредитного договору, тобто з
12 січня 2009 року і закінчився в січні 2012
року. Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості 16.06.2014 року, тобто за
межами строку позовної давності, який
представник позивача не просив
поновити.

Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Таким чином, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
без номера від 12.01.2008 року в сумі 16 693
грн.91 коп. слід відмовити в зв'язку з
пропуском строку позовної давності.
Також не підлягають з цих підстав
задоволенню вимоги про стягнення
понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 218 ЦПК
України суд,

в и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
б/н від 12.01.2008 року в розмірі 16593 грн. 91
коп. відмовити за пропуском строку
позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 22
грудня 2014 року.

Суддя:
Бірук В.О.