Справа № 448/1596/13
Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/783/4146/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:
головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Ясиновській Я.М.,

з участю: представника
позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Мостиського
районного суду Львівської області від
10 грудня 2013 року у справі за позовом
Кредитної спілки «Самопоміч» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

рішенням Мостиського районного суду
Львівської області від 10 грудня 2013 року
позов КС «Самопоміч» задоволено.

Ухвалено стягнути зі ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на користь КС «Самопоміч» 9693,81
грн. заборгованості за кредитним
договором та з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на користь КС «Самопоміч» в рівних
частинах сплачений при подачі позовної
заяви судовий збір в розмірі 229,40 грн..

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що судом першої
інстанції при ухваленні зазначеного
рішення неповно з'ясовано обставини,
які мають важливе значення у справі,
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема,
зазначає, що її належним чином не
повідомлялося про час та дату судових
засідань; судом не було об'єктивно та
всебічно розглянуто справу. Вважає, що
порушення зобов'язання відбулося з
вини боржника, а відтак вона повинна
нести відповідальність за таке
порушення. При цьому покликається на
норми ст.ст.614, 615 ЦК України.

Зважаючи на вказане, просить рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з неї заборгованості
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення
з неї заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Встановлено, що 15 квітня 2013 року між КС
«Самопоміч» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №MS, відповідно
до умов якого позичальник отримала у
тимчасове користування на умовах
повернення, строковості та платності
грошові кошти у сумі 8000,00 грн. та
зобов'язалась повернути кредит зі
всіма відсотками до 15 жовтня 2014 року
(а.с.3-4).

Згідно п.1.1. цього договору плата за
користування кредитом становить 48%
річних.

Відповідно до п.4.2. зазначеного
кредитного договору та Додатку №1 до
нього відповідач зобов'язувалась
сплачувати щомісячно 631,95 грн..

Позивач у справі свої зобов'язання за
договором виконав та надав обумовлену
у згаданому договорі суму коштів
відповідачу.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання 15.04.2013 року між ОСОБА_3, КС
«Самопоміч» та ОСОБА_4, а також між
ОСОБА_5, КС «Самопоміч» та ОСОБА_4 було
укладені договори поруки №MS-П та
№MS-П відповідно, згідно умов яких
поручителі ОСОБА_4 зобов'язались перед
кредитором відповідати за своєчасне та
повне виконання боржником зобов'язань
за згаданим кредитним договором. Крім
того, у разі порушення боржником
зобов'язання кредитодавець має право
вимагати виконання боржника перед
кредитодавцем (а.с.10-11).

Зважаючи на невиконання умов
кредитного договору позивачем двічі
надсилались ОСОБА_4 та її поручителям:
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 вимоги про погашення
наявної заборгованості (а.с.12-17).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин
за кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(договір позики), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ч.1 ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Частинами 2, 3 цієї статті закріплено, що
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.543 ЦК
України у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином, а так як відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання
повернути борг в термін визначений
кредитним договором, за виконання
цього зобов'язання перед кредитором
поручилися ОСОБА_5 та ОСОБА_3, то
підставною є вимога про стягнення із
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суми боргу та
всіх штрафних санкцій за неналежне
виконання його умов.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання ж апелянта на те, що їй не
було відомо про дати розгляду справи,
оскаржуване рішення ухвалено без її
участі та належного повідомлення, а
судом неповно досліджено обставини
справи та надано оцінку лише доказам
поданим позивачем, колегією суддів
відхиляється зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
(а.с.36, 46, 54, 61, 68) відповідач ОСОБА_3
неодноразово повідомлялась про місце,
час та дату судових засідань. Вказані
повістки, згідно повідомлень про
вручення поштового відправлення
передавалися матері ОСОБА_3, що на
підставі ч.3 ст.76 ЦПК України, слід
вважати належним повідомленням
останньої про розгляд справи. Крім
того, будучи належним чином
повідомленими, відповідачі, зокрема
апелянт, своїми правами, передбаченими
ст.ст.27, 31 ЦПК України не скористались
та всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України,
не надали доказів на підтвердження
своїх заперечень чи доводів
апеляційної скарги.

Покликання апелянта на ст.614 ЦК України
в контексті відсутності її вини у
порушенні зобов'язання колегія суддів
також відхиляє, зважаючи на те, що
згідно абз.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання. Про
цьому, частиною 2 цієї ж статті
обов'язок відсутності вини
покладається на особу, яка порушила
зобов'язання.

Згідно матеріалів справи апелянт, як
поручитель боржника, всупереч своєму
обов'язку, передбаченому ч.ч.1-3 ст.554 ЦК
України, не вчинила жодних дій та не
вжила будь-яких заходів щодо належного
виконання зобов'язання та не надала
суду жодних доказів на підтвердження
відсутності своєї вини у порушенні
зобов'язання.

Твердження щодо односторонньої
відмови апелянта від зобов'язання на
підставі ст.615 ЦК України колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вона не стосується спірних
правовідносин, а доказів порушення
зобов'язання за договором поруки
боржником чи кредитором апелянтом суду
не надано.

Крім того, апелянт покликається на те,
що рішення суду незрозуміле в частині
стягнення судових витрат, однак вже
перебуває на стадії виконання. Колегія
суддів із таким доводом апеляційної
скарги, як підставою для скасування
оскаржуваного рішення не погоджується
та відхиляє його, зважаючи на те, що ЦПК
України встановлено спеціальний
порядок роз'яснення рішення у випадку
його незрозумілості для сторін чи
державного виконавця, передбачений
ст.221 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не свідчать про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
про неправильність висновків суду,
такі не ґрунтуються на матеріалах
справи та спростовуються дослідженими
доказами.

У зв'язку з наведеним колегія суддів
приходить до висновку, що суд,
дослідивши докази та давши їм належну
оцінку, ухвалив рішення про
задоволення первісного позову та
відмову в задоволенні зустрічного
позову, що відповідає вимогам закону, а
тому нема підстав для його скасування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 10 грудня 2013 року
у справі за позовом Кредитної спілки
«Самопоміч» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Б.М.Гриновець

Судді:
М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський