Справа № 167/1939/13-ц
Провадження №2/167/31/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року Рожищенський районний
суд Волинської області в складі:

головуючого -
судді Панасюка С.П.

при секретарі -
Пазюку О.О.

з участю позивача -
ОСОБА_1

представник позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рожище
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою
розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за борговою розпискою.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що
31 серпня 2011 року ОСОБА_3 позичив у нього
під розписку грошові кошти в сумі 47600,00
грн. та зобов»язався до 30 вересня 2011
року за дані кошти купити за кордоном
на його ім.»я транспортний засіб
будь-якої марки за ціну та на умовах за
його розсудом. Відповідач придбав
транспортний засіб, який не відповідав
технічним характеристикам, які
обговорені між сторонами. Тому він
зажадав повернення суми позики. Проте,
на неодноразові звернення відповідач
свого зобов»язання не виконує.

Покликаючись на те, що відповідачем
сума позики не повернута, просить
стягнути з ОСОБА_3 в його користь 47600,00
грн. боргу за договором позики з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,
відшкодування збитків та сплату
неустойки (пені) в сумі 15184,40 грн., 3%
річних від простроченої суми за весь
час прострочення в сумі 124,80 грн., всього
- 63290,00 та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача, позивач заявлені вимоги
підтримали з підстав, зазначених в
позовній заяві і просять задовольнити
їх.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав частково, не заперечив
щодо стягнення боргу за договором
позики в сумі 47600,00 грн..

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення частково із наступних
підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З пояснень сторін, матеріалів справи
вбачається, що 31 серпня 2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір
позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав
останньому під розписку грошові кошти
у розмірі 47600,00 грн., а відповідач
зобов'язувався повернути позику у
визначений строк до .кінця 2012 року
(а.с.5).

Згідно свідоцтва про зміну імені
вбачається, що відповідач ОСОБА_3 06.07.2012
року змінив прізвище на ОСОБА_3 (а.с.23).

На день розгляду справи судом сума
позики позивачу не повернута, що
свідчить про невиконання відповідачем
умов договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов»язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суми
позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
кодексу. Якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов»язаний сплатити
неустойку відповідно до ст.ст.549-552 ЦПК
України, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що оскільки відповідач
ОСОБА_3, як позичальник, не виконав
умови договору щодо своєчасного
повернення позики, позов слід
задовольнити і стягнути з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_1 борг за договором
позики.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення
пені суд застосовує положення ч.3 ст. 551
ЦК України, згідно якого розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи те, що розмір нарахованої
пені становить майже половину боргу,
тому суд прийшов до висновку, що розмір
пені повинен бути зменшений до 6000 грн.
та стягнутий в користь позивача.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_3 слід
стягнути в користь ОСОБА_1 суму
основного боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в розмірі 47980,80 грн.,
неустойки в розмірі 6000 грн., 3% річних
від простроченої суми - 124,80 грн., всього
- 54105,60 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача в користь
позивача необхідно стягнути 632,90 грн.
сплаченого судового збору та витрати
на правову допомогу в сумі 2631,25 грн.,
всього 3264,15 грн..

На підставі ст.ст.526, 530, 1046, 1048 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 215,
218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за борговою розпискою
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 54105,60
грн. боргу за договором позики та 3264,15
грн. судових витрат, а всього на суму
57389,75 (п»ятдеят сім тисяч дев»ятсот
триста вісімдесят дев»ять грн.) 75 коп..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Рожищенський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
/підпис/

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського районного суду
С.П.Панасюк