АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1386/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3725/14
Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.
Доповідач Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м.
ПолтаваКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Акопян В.І.

Суддів: Винниченка Ю.М., Петренка В.М.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м .Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 29 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування жилим приміщенням

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 29 жовтня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено повністю.

Визнано недійсним договір дарування 1/2
частки квартири АДРЕСА_1, укладений
ОСОБА_2 та посвідчений приватним
нотаріусом Комсомольського міського
нотаріального округа, реєстр № 111.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 307,03 грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 за
зустрічним позовом про встановлення
порядку користування жилим
приміщенням відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу
подала ОСОБА_1, прохає рішення суду
скасувати, ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
про задоволення її позовних вимог,
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Із матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_2. 25
січня 2012 року позивач подарував
відповідачці 1/2 частини квартири,
договір дарування було зареєстровано в
комунальному підприємстві
«Кременчуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації Полтавської
обласної ради» 2 лютого 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
місцевий суд виходив з відсутності
волевиявлення позивача на вчинення
правочину, вчинення правочину
внаслідок помилки, з урахуванням його
похилого віку та стану здоров'я.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна, з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилась щодо обставин ,які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якості речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного
значення,ткрім випадків, встановлених
законом (ч.1 ст.229 ЦК України).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року «Про судову практику розгляду
справ про визнання правочинів
недійсними» правочин, вчинений під
впливом помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення. Помилка
внаслідок власного недбальства,
незнання закону чи неправильного його
тлумачення однією зі сторін не є
підставою для визнання правочину
недійсним.

Стаття 771 ЦК України передбачає, що за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає
вимогам статті 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, оскільки
не містить переконливих висновків про
наявність помилки - неправильне
сприйняття позивачем фактичних
обставин правочину, що вплинуло на його
волевиявлення.

Єдиним доказом наявності помилки
позивача при укладенні правочину є
пояснення самого позивача.
Відповідачка заперечувала проти
позову, пояснила суду, що вони протягом
двох років проживали спільно в спірній
квартирі, вели спільне господарство,
вона доглядала позивача. Крім того,
вона займалась ведення присадибного
сільського господарства, щоб
забезпечити сім'ю продуктами. На
укладення договору була воля самого
ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутні докази
того, що вчинення договору дарування
ОСОБА_4 не відповідало його внутрішній
волі і не було вільним.

Позивач подарував відповідачці лише 1/2
частину квартири, а право власності на
іншу половину залишив за собою. З
позовом до суду про визнання договору
дарування недійсним ОСОБА_2 звернувся
лише після того, як відповідачка стала
частково проживати в селі і на цій
підставі у них стали виникати сварки,
що підтвердили сторони.

В письмових показах приватний нотаріус
ОСОБА_5 пояснила, що при укладанні
вказаного договору дарування нею було
надано вичерпні роз'яснення щодо
природи та наслідків укладеного
договору дарування. Своїми підписами у
договорі сторони підтвердили, що вони
однаково розуміють значення, умови
цього договору та його правові
наслідки, підтвердили дійсність
намірів при його укладанні, а також що
він не носить намірів фіктивного та
удаваного правочину.

Після укладення договору сторони разом
проживали два роки, піклувалися друг за
другом, оскільки обоє є інвалідами.
Договором дарування позивач не
позбавив себе житла, а подарував лише
його частину. Крім того, в його
власності знаходиться ще одна
квартира, де проживає син позивача.

На підставі вищезазначеного колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору дарування
недійсним.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням підлягає
частковому задоволенню

Із матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира належить на праві
спільної часткової власності сторонам
по 1/2 частині. Вона розташована на 2-му
поверсі п'ятиповерхового будинку,
складається із 3-х кімнат, кімната
площею 16.57 кв.м. є ізольованою кімнатою,
із неї є вихід на балкон площею 0.89 кв.м,
кімната площею 16,71 кв.м є прохідною
кімнатою до кімнати площею 14,10 кв.м.,
яка є ізольованою.

Колегія суддів вважає за можливе
виділити в користування ОСОБА_1
ізольовану кімнату площею16,57 кв.м. з
балконом .

З урахуванням погодження позивачки і
того, що ОСОБА_2 є інвалідом, страждає
неврологічними та іншими хворобами,
проживає там тривалий час, колегія
вважає за можливе виділити відповідачу
в користування інші дві кімнати, які
разом є ізольованими - кімнату
площею16.71 кв.м та кімнату площею 14,10
кв.м.

При даному порядку користування
житлова кімната площею 16.71 кв.м. буде
залишатися ізольованою житловою, не
змінювати свій статус.

Кухню та підсобні приміщення колегія
вважає за можливе залишити в спільному
користуванні сторін.

ОСОБА_1 не надала належних доказів того,
що відповідач чинить їй перешкоди в
користуванні квартирою, тому в цій
частині позову позивачці необхідно
відмовити.

При подачі позову та апеляційної
скарги позивачка ОСОБА_1 сплатила
судовий збір, позов та апеляційна
скарга підлягають частковому
задоволенню, тому в порядку ст. 88 ЦПК
України з відповідача необхідно
стягнути в повернення понесених нею
судових витрат 182 грн. 20 коп. Витрати,
понесені ОСОБА_1 на надання юридичної
допомоги не підлягають стягненню,
оскільки вона належних доказів
понесення таких витрат не надала.

Керуючись ст. ст. 303 , 307, п.п.3,4 ст.309,ст..316
ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 29 жовтня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частини квартири
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
частиною квартири і встановлення
порядку користування квартирою
задовольнити частково.

Встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 :

виділити в користування та володіння
ОСОБА_1 житлову кімнату (номер 6) площею
16,57 кв.м. із балконом;

виділити в користування та володіння
ОСОБА_2 житлові кімнати №7, площею16,71 та
№ 8 площею14.1 кв.м..

Залишити в спільному користуванні
сторін кухню площею 5,81 кв.м, ванну
кімнату, вбиральню, комору та коридор.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати 182,20 грн .

Рішення апеляційного суду
вступає в законну силу з моменту його
проголошення, на нього може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду .

Головуючий суддя:
В.І. Акопян

Судді
Ю.М.Винниченко

В.М.Петренко