Справа №2/359/158/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Саган В.М.

з участю секретаря Репа А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Борисполя цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, КП БРР
«Зубр», третя особа без самостійних
вимог орган опіки та піклування
Бориспільської районної ради про
внесення змін до розпорядження
Бориспільського районного ЖКК, про
визнання квартири спільною власністю
визнання права власності на ? частини
квартири

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_4, КП БРР «Зубр» третя
особа без самостійних вимог орган
опіки та піклування Бориспільської
районної ради про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
визнання за ними права власності по 1/4
частини на зазначену квартиру. В ході
судового розгляду позивачі двічі
уточнювали позовні вимоги. В
остаточному варіанті позивачі просили
внести зміни до розпорядження
Бориспільської районної ЖКК від 27.11.2002
року де зазначити після слів
«Вирішили», що квартира АДРЕСА_1
передається у власність ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. Крім цього просили
визнати спірну квартиру спільною
власністю ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та визнати за позивачами права
власності на ? частини квартири
АДРЕСА_1, а саме по ? частині за кожним.

Представник позивачів ОСОБА_5 в
судовому засіданні пояснила, що
позивачі ОСОБА_1 з неповнолітніми
дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в 2002 році
проживали та були зареєстровані в
АДРЕСА_1 разом з відповідачкою ОСОБА_4,
яка являється матір'ю ОСОБА_1. В 2013 році
відповідачка ОСОБА_4 попросила ОСОБА_1
щоб та з дітьми знялася з реєстрації в
квартирі, так як вона бажає її продати.

Квартира була приватизована в 2002 році
на підставі розпорядження
Бориспільського районного ЖКК від
27.11.2002 року. Позивачі вважають, що
розпорядження Бориспільського
районного ЖКК від 27.11.2002 року є
незаконним, оскільки всі позивачі були
зареєстровані в даному помешканні, що
підтверджується записами в
погосподарській книзі Головурівської
сільської ради, а тому мають право по ?
частини вказаної квартири.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні проти позову
заперечив в повному обсязі та пояснив,
що 2002 році на момент винесення рішення
про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та
передачі її ОСОБА_4, у спірній квартирі
була зареєстрована тільки
відповідачка, а тому приватизація була
проведена законно. Крім цього пояснив,
що в приватизаційній справі
Бориспільського РЖКК містяться дві
довідки з КП Бориспільської РДА
«Житлово-комунальний комбінат», та з
«Укрптахопром» ВАТ «Головурівське» (те
підприємство на балансі якого
перебував будинок станом на 2002 рік) в
яких зазначено, що у спірній квартирі
на момент приватизації зареєстрована
була лише ОСОБА_4.

Також, при вивченні копії паспорту
позивачки ОСОБА_1 виявлено, що в ньому
стоїть два штампи Бориспільського МРВ
відповідно до яких ОСОБА_7 29.05.2002 року
була знята з реєстрації в квартирі
АДРЕСА_1 і знову була зареєстрована у
вказаній квартирі лише 07.02.2003 року, а
записи в по господарській книзі
Головурівської сільської ради щодо
реєстрації осіб можуть бути не точними,
оскільки виключне право на реєстрацію
та зняття з реєстрації є лише у органах
внутрішніх справ.

Представник КП БРР «Зубр» в
судовому засіданні проти позову
заперечував та пояснив, що в 2002 році
приватизацією квартир в
Бориспільському районі займався
Бориспільський районний ЖКК.
Приватизація квартири АДРЕСА_1 була
проведена у відповідності до вимог
закону. В матеріалах приватизаційної
справи містяться належні довідки на
підтвердження того, хто був
зареєстрований в квартирі на момент
приватизації.

Представник органу опіки та піклування
в судове засідання не з»явився про час
слухання справи повідомлений належним
чином, направив заяву в якій просив
слухати справу в їх відсутності.

Прокурор Бориспільської МРП
Мойсеєнко О.В. в судовому засіданні
пояснила, що покладається на думку суду
при вирішенні даного питання.

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1,
представника позивачів, представника
відповідача, представника УЖКГ
Бориспільської районної ради,
прокурора, дослідивши матеріали справи
знаходить, що позов задоволенню не
підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_4 являється власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності виданого
Бориспільським ЖКК 27 листопада 2002 року,
виданого на підставі розпорядження
Бориспільського РЖКК від 27.11.2002 року №
113(а.с.56-57).

На момент приватизації спірної
квартири, станом на 27.11.2002 року, в ній
була зареєстрована відповідачка
ОСОБА_4, що підтверджується довідками
КП Бориспільської РДА
«Житлово-комунальний комбінат», та
«Укрптахопром» ВАТ «Головурівське», що
знаходяться в матеріалах
приватизаційної справи
Бориспільського ЖКК та копією паспорту
позивачки ОСОБА_1.(а.с.8).

Суд критично розцінює посилання
позивачки на те, що на момент
приватизації квартири вона з
неповнолітніми дітьми була
зареєстрована в спірній квартирі. Так,
відповідно до копії паспорту ОСОБА_1
виданого Бориспільським МРВ ГУ МВС
України в Київській області 18 квітня 2002
року, в якому містяться два штампи про
зняття з реєстрації та реєстрацію,
вбачається, що 29.05.2002 року позивачка
знялася з реєстрації з квартири
АДРЕСА_1, а 07.02.2003 року знову
зареєструвалася в ній.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили,
що позивачка з дітьми проживала в с.
Головурові у своєї матері. В гуртожитку
вона проживала не довго.

Статтею 17 ЦК України (1963 року),
який був чинний в 2002 році встановлено,
що місцем проживання визнається те
місце, де громадянин постійно або
переважно проживає. Місцем проживання
неповнолітніх, що не досягли
п'ятнадцяти років, або громадян, які
перебувають під опікою, визнається
місце проживання їх батьків
(усиновителів) або опікунів.

Таким чином, суд знаходить, що оскільки
ОСОБА_1 станом на 27.11.2002 року знялася з
реєстрації з квартири АДРЕСА_1, то і її
неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3
також були зняті з реєстрації в даному
помешканні.

Посилання повивачів на те, що вони
проживали в спірній квартирі на момент
її приватизації не заслуговує на увагу
так як відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, тому суд знаходить про
недоведеність позовних вимог
позивачами та їх представником.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 212-215, 294 ЦПК України,
ст.17 ЦК України(1963р), суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, КП БРР
«Зубр», третя особа без самостійних
вимог орган опіки та піклування
Бориспільської районної ради про
внесення змін до розпорядження
Бориспільського районного ЖКК, про
визнання квартири спільною власністю
визнання права власності на ? частини
квартири - відмовити

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з моменту
проголошення.

Суддя: