Справа №470/1273/13-ц 13.02.2014 13.02.2014 13.02.2014
Провадження №22-ц/784/533/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-/784/533/14
Головуючий у 1-й інстанції Міщенко Г.В.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Романенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за
апеляційною скаргою

публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (далі -ПАТ КБ
«Приватбанк»,банк)

на
рішення

Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 4 грудня 2013
року

за
позовом

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення 45072 грн. 40 коп. за кредитним
договором, укладеним між сторонами 20
квітня 2006 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги банк
зазначав, що за договором надав
відповідачу 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36% річних на
залишок кредиту. Відповідач взятих на
себе обов'язків не виконав, а тому
повинен сплатити борг на 30
вересня 2013 року за договором, а саме 45072
грн. 40 коп. з яких: 9097 грн. 70 коп. кредиту,
33352 грн. 20 коп. відсотків за
користування кредитом, виходячи з
підвищеної суми відсотків за
користування кредитом, 500 грн.
фіксованої частини штрафу та 2122 грн. 50
коп. його процентної складової.

Рішенням Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 4 грудня
2013 року позов задоволено частково. З
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість за кредитним
договором станом на 30 вересня 2013
року в розмірі 1390 грн.16 коп. з яких: 767
грн. 06 коп. заборгованість за кредитним
договором, 80 грн. 71 коп. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
500 грн. штрафу фіксованої частини і 42
грн. 39 коп. відсоткової частини.

З відповідача на користь позивача
стягнуто 13 грн. 90 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі банк просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, про задоволення позовних вимог в
повному обсязі. На думку апелянта,
висновки суду щодо застосування строку
позовної давності та розрахунок
відсотків за користування кредитом не
відповідають умовам кредитного
договору, доказам у справі та вимогам
матеріального права.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того,
що 20 квітня 2006 року відповідачу було
видано 10000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту зі сплатою 3% на
місяць на залишкову суму
заборгованості за кредитом. Строк дії
ліміту визначено строком дії картки.
Умови видачі кредиту містилися в заяві
позичальника. В ній також зазначалося,
що кредитно-заставний договір між
сторонами складають заява
позичальника разом із запропонованими
банком Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам та Тарифами.

Оскільки банком вказаних Умов та
Тарифів, які б були підписані
відповідачем як стороною договору не
надано, суд правильно виходив з того, що
до спірних правовідносин слід
застосувати загальний строк позовної
давності у три роки.

Також суд обґрунтовано стягнув
нараховані позивачем за три роки, що
передують подачі позову, кредит,
відсотки за користування кредитом,
виходячи з умов договору в заяві про
сплату 36% річних, а не 72% як визначено
банком. Суд стягнув і штраф за
невиконання умов договору.

Відповідач рішення не оспорив. Позивач
також не оспорив рішення щодо
правомірності стягнення штрафу.

Висновки суду щодо застосування строку
позовної давності відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального права.

Доводи в апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» щодо застосування
положень Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, в тому числі в
частині збільшених строків позовної
давності безпідставні.

Так, позивач не довів, що надані ним
Умови є складовою частиною конкретного
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановленим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Законом, а саме ст.1055 ЦК України
встановлена форма кредитного договору.
Він укладається в письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

В заяві позивача було зазначено, що
заявник ознайомлений з Умовами надання
банківських послуг (Умови), Тарифами
банку (Тарифи) та про те, що він згоден,
що заява разом з Умовами та Тарифами
складає договір про надання
банківських послуг. Проте, в заяві з
довідкою не було зазначено інших умов
надання кредиту, окрім вказаних вище.

Надані суду Умови стосуються всього
спектру фінансових послуг, що
надавалися банком, у тому числі
платіжних карт, вкладних операцій,
кредитних карт. Вони не містять
підпису відповідача, і не мають жодної
індетифікуючої ознаки на предмет їх
невід'ємності від заяви позичальника. В
свою чергу в заяві позичальника не
зазначено, що неврегульовані в заяві
питання регулюються вказаними
Умовами. Тарифи суду взагалі банком
не надані.

Наведене свідчить про відсутність
підстав вважати, що підписуючи заяву,
відповідач розумів вказані Умови, у
тому числі щодо погодження сторонами
строку позовної давності тривалістю в
п'ять років. За такого є обґрунтованим
застосування судом положень ст. ст. 256,
257 ЦК України щодо загального строку
позовної давності.

Доводи апелянта про збільшену позовну
давність також суперечать ч. 1 ст. 259 ЦК
України відповідно до якої, договір про
збільшену позовну давність
укладається в письмовій формі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позову по суті спору.

Разом з тим слід змінити рішення в
частині судових витрат у відповідності
до ст. 89 ЦПК України, збільшивши до 229
грн. 40 коп. з 13 грн. 90 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
задовольнити частково.

Рішення - Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 4 грудня
2013 року в частині судових витрат
змінити.

Стягнути на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» з ОСОБА_2 229 грн. 40
коп. судового збору.

В інший частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий:
Судді: