Справа № 442/4956/14
Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/7660/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Тропак О.В.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2 , його представника
ОСОБА_3

ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4
про стягнення на його користь 21668,00 грн.
матеріальної шкоди, 6941,34 грн. -
інфляційне збільшення заборгованості,
2958,62 грн. - 3% річних та 500000 грн. моральної
шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 4968,00 грн.
матеріальної шкоди та 20000.00 грн.
моральної шкоди, а всього 24968.00 грн.
Вирішено питання судових витрат

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що при ухваленні оскаржуваного
рішення суд першої інстанції не
врахував розміру страждань та завданої
моральної шкоди внаслідок загибелі
доньки. Також просить врахувати, що ним
на встановлення пам"ятника затрачено
18700 грн., проте суд не врахував даної
обставини, задовольнив вимоги лише на
4968,00 грн. матеріальної шкоди, мотивуючи
це тим, що постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України "Про витрати на
поховання та пов"язані з цим ритуальні
послуги у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання», згідно з
якою виготовлення та встановлення
пам"ятника, огорожі для Львівської
області становить 2000 грн. З наведених
підстав просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_4, його
представника ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Як вбачається з постанови
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 11.09.2012 року (яка
вступила в законну силу), ІНФОРМАЦІЯ_1
року о 16.30 год ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Мерседес Спринтер», д.н.з.
НОМЕР_1, рухався зі швидкістю близько 100
км/год автодорогою Турка - Пісочне в
напрямку м.Львова. Поблизу с. Солонсько
Дрогобицького району, на ділянці
дороги з обмеженою оглядовістю, ОСОБА_4,
проявивши злочинну недбалість та
неувагу до дорожньої обстановки, перед
початком обгону не переконався, що це
буде безпечним і не створить перешкоди
або небезпеки іншим учасникам
дорожнього руху, що смуга руху, на яку
він буде виїжджати, вільна від
транспортних засобів на достатній для
обгону відстані виконуючи обгін колони
автомобілів, пересік вузьку суцільну
лінію дорожньої розмітки, виїхав на
зустрічну смугу руху, де створив
аварійну ситуацію для водія автомобіля
«Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_2, в якій
останній був позбавлений можливості
уникнути зіткнення шляхом
застосування своєчасного екстреного
гальмування. Внаслідок цього ОСОБА_6,
уникаючи лобового зіткнення
транспортних засобів, перекинувся. Під
час даної дорожньо-транспортної
пригоди пасажири автомобіля «Форд
Транзит» отримали тілесні ушкодження,
а саме: ОСОБА_7 - тяжкі тілесні, від яких
померла на місці пригоди. Дана
дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини водія автомобіля «Мерседес
Спринтер», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4, який
порушив правила безпеки руху,
передбачених діючими Правилами
дорожнього руху України. Дані
порушення є в прямому зв'язку з
наслідками, що настали. Постановлено
звільнити ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності за злочин,
передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Провадження у кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_4 закрито
внаслідок акту амністії. Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_8 до
ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної
матеріальної та моральної шкоди,
залишено без розгляду. Відтак, ОСОБА_4
звільнений від кримінальної
відповідальності з нереабілітуючих
підстав.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, підставою
звільнення від доказування є вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок чи постанову суду з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до статей 1166, 1187, 1188 ЦК
України майнова шкода відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала,
за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними та шкодою є
безпосередній причинний зв»язок та є
вина зазначеної особи. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об»єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
позивач звернувся з вимогами про
відшкодування майнової шкоди, завданої
витратами на поховання дочки в розмірі
21668.00 грн. та 500000 моральної шкоди,
завданої її смертю.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов»язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам»ятника, ці витрати

Згідно з роз»ясненнями, наведеними у
п.24 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6,
у випадку смерті потерпілого
організація або громадянин,
відповідальні за заподіяння шкоди,
зобов»язані відшкодувати витрати на
поховання (у тому числі на ритуальні
послуги та обряди) тій особі, яка
понесла ці витрати, тому вимога про
стягнення витрат на поховання може
пред»являтись як особами, які мають
право на відшкодування шкоди у зв»язку
зі смертю годувальника, так і
сторонніми потерпілому громадянами і
організаціями, що фактично понесли ці
витрати. Витрати на виготовлення
пам»ятників і огорож визначаються,
виходячи з їх фактичної вартості, але
сума цих витрат не повинна
перевищувати граничну вартість
стандартних пам»ятників і огорож у цій
місцевості. Як вбачається з листа
Дрогобицької райдержадміністрації від
09.09.2014 р. № 02-19/2040 вартість
надмогильного пам»ятника в 2010 році з
граніту становила 6.0 тис. грн., з крошки -
2.5 тис. грн., в 2014 році з граніту 6.0 - 7.0
тис. грн., з крошки - 2.8 - 2.9 тис. грн.

Судом першої інстанції вірно
встановлено обставини, що мають
значення для вирішення справи, а саме,
що дорожньо - транспортна пригода,
внаслідок якої загинула донька
позивача, сталася з вини відповідача,
ОСОБА_4 Внаслідок скоєної відповідачем
ДТП, сім»я позивача понесла
матеріальні витрати на ритуальні
послуги в сумі 2584.00 грн., на
встановлення надгробного пам»ятника в
розмірі 19084.00 грн.( з яких 18700.00 грн.
деталі пам»ятника з граніту, 384.00 грн. -
бруківка, поребрик), що документально
підтверджено товарним чеком,
накладною, рахунком.

Враховуючи вищенаведене,
документальне підтвердження понесених
сім»єю позивача витрат на ритуальні
послуги в сумі 2584 грн., вартість
пам»ятника з врахуванням граничної
вартості гранітних стандартних
пам»ятників в м. Дрогобич, яка
становить 6000 грн. та 384 грн. витрат на
благоустрій навколо пам»ятника,
колегія суддів приходить до висновку
про стягнення з відповідача 8968.00 грн.
майнової шкоди

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то частиною 2 ст. 1168 ЦК
передбачено, що моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи, відшкодовується
її чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім»єю.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю, стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої щодо членів її сім»ї чи близьких
родичів. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов»язана з розміром цього
відшкодування.

Згідно з роз»ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» з наступними
змінами та доповненнями, виходячи з
положень статей 4, 5 ЦПК України і статей
28, 49, 50 Кримінально- процесуального
кодексу України, потерпілий, тобто,
особа, якій злочином заподіяно
моральну шкоду, має право пред»явити
позов про її відшкодування у
кримінальному процесі або в порядку
цивільного судочинства.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення компенсації
моральної шкоди та стягуючи 20000.00 грн.
такої з ОСОБА_4, суд першої інстанції
посилався на те, що з його вини,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., сталася дорожньо
-транспортна пригода, внаслідок якої
загинула дочка позивача.

Що ж стосується розміру компенсації
моральної шкоди, то з врахуванням
характеру та обсягу страждань, яких
зазнав позивач у зв»язку зі смертю
дочки, ОСОБА_7, характеру немайнових
втрат, їх тривалості, те, що моральні
страждання та переживання позивач
зазнав у зв»язку зі смертю близької,
дорогої йому людини - рідної дочки, яка
трагічно загинула у молодому віці,
враховуючи обставини даної справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що розмір компенсації моральної шкоди,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивачки, судом першої
інстанції занижено, і такий не
відповідає обставинам справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 внаслідок ДТП,
яка сталася з вини відповідача,
померла, через що позивач переніс
душевні страждання та переживання,
враховуючи глибину його душевних
страждань, завданих загибеллю дочки,
небажання відповідача протягом такого
тривалого часу добровільно хоча б
частково відшкодувати завдану шкоду, а
також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність збільшення розміру
компенсації моральної шкоди, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, і стягує таку в
розмірі 50000 грн.

Відтак, колегія суддів прийшла до
висновку, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
слід стягнути 8968.00 грн. завданої
майнової шкоди та 50000 грн. моральної
шкоди, а всього 58968.00 грн.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції, викладені в оскаржуваному
рішенні, не відповідають встановленим
обставинам справи, що мають значення
для її вирішення, а це відповідно до ст.
309 ЦПК України є підставою для його
зміни.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2014
року змінити, збільшивши розмір на
відшкодування майнової шкоди, яка
підлягає стягненню ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 з 4968 грн. до 8968 грн., на
відшкодування моральної шкоди з 20000.00
грн. до 50000.00 грн.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Тропак О.В.