АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/827/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1753/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: Талалай О.І., П'єнти І.В.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1 та представника КП
«Тепловик» Медведчук О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 09 липня 2014
року за позовом Комунального
підприємства по експлуатації
теплового господарства „Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості із теплопостачання.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року КП „Тепловик"
звернулось із вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідачі є власниками квартири
АДРЕСА_1 та споживачами послуг з
теплопостачання даної квартири, які
надає позивач. Надані послуги
відповідачі сплачують не в повному
обсязі та допустили заборгованість, що
станом на 01 березня 2014 року становить 5
676,98 грн. Добровільно погасити
заборгованість відповідачі не бажають,
а тому позивач просив стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на його користь вказану суму
боргу та судові витрати.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 09 липня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на
користь Комунального підприємства по
експлуатації теплового господарства
„Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради заборгованість з оплати
послуг теплопостачання, яка утворилась
станом на 01 березня 2014 року в сумі 5 676,98
грн. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову в
частині стягнення з нього
заборгованості відмовити. Вважає
рішення незаконним, необґрунтованим
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує на порушення судом
вимог ст.121 ЦПК України, ігнорування
норм права, що врегульовують питання
обов'язків, які пов'язані з правом
спільної часткової власності та
зазначає, що Закони України "Про
житлово-комунальні послуги" та "Про
теплопостачання" не передбачають
солідарну відповідальність за
постачання теплової енергії.
Посилається на незаконне збільшення КП
"Тепловик" опалювальної площі та
зазначає, що споживач оплачує послуги
згідно з їх показаннями пропорційно
опалювальній площі.

Апелянт апеляційну скаргу
підтримав в повному обсязі та просить
її задовольнити.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнала і просить її
відхилити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
суду не з»явилися, про причини неявки
суд не повідомили, хоча про день і час
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване -
рішення зміні в частині розміру
заборгованості та способу стягнення з
наступних підстав та мотивів.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ч. 4 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, користуються послугами з
теплопостачання, однак частково
сплачували поточні платежі і цими
діями переривали перебіг позовної
давності, а тому стягнув в солідарному
порядку із відповідачів на користь
позивача 5676,98грн. заборгованості з
оплати послуг теплопостачання, що
утворилася станом на 01.03.2014 року.

Проте, з висновками суду щодо
стягнення з відповідачів
заборгованості саме в солідарному
порядку та в розмірі 5676,98грн. колегія
суддів не погоджується виходячи із
слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено місцевим судом,
відповідачі є споживачами послуг з
теплопостачання та перебувають у
договірних відносинах з КП по
експлуатації теплового господарства
„Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради по наданню послуг з
центрального опалення та гарячого
водопостачання в квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.714 ЦК України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Згідно ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Статтею 19 Закону України «Про
теплопостачання» визначено, що
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

За приписом статті 25 вказаного
закону у разі відмови споживача
оплачувати споживання теплової
енергії, заборгованість стягується в
судовому порядку.

Встановлено, що відповідачі свої
зобов'язання по оплаті послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання належним чином не
виконували, тому утворилася
заборгованість у сумі 4462,30грн. за
період з 01 жовтня 2009 року по 01 березня
2014 року.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції не в повній мірі були
виконані вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України
щодо роз»яснення учасникам процесу їх
прав та обов»язків та не було
попереджено про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій. А тому,
апеляційний суд у відповідності до
положень ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду у
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів,
приймає до уваги як докази: довідку КП
«Тепловик», довідку ВДВС
Старокостянтинівського райуправління
юстиції від 14.11.2014 року №1087 та
інформаційну довідку з Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення на користь позивача
заборгованості по оплаті послуг
теплопостачання, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з неналежного
виконання відповідачами відповідного
обов'язку.

Разом з тим, доводи апеляційної
скарги апелянта в тій частині, що суд
першої інстанції стягнув із
відповідачів на користь позивача борг
в більшому розмірі є такими, що
заслуговують на увагу, адже, як
вбачається із матеріалів справи (а.с. 79,
112, 114) з пенсії ОСОБА_1 утримано 2502,19грн.,
що станом на 01.07.2014 року перераховані на
користь КП «Тепловик» і борг
відповідачів станом на день ухвалення
рішення судом першої інстанції
становить 4462,30грн. А тому, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в
частині розміру стягнутої суми боргу
підлягає зміні: з 5676,89грн. до 4462,30грн.

Доводи апеляційної скарги в
частині незаконного збільшення КП
«Тепловик» опалювальної площі, на яку
поширюється пільга апелянта в розмірі
75% є безпідставними, адже відповідно до
положень п. 5 ч.1 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" учасникам
бойових дій надається 75-процентна
знижка плати за користування
комунальними послугами (газом,
електроенергією та іншими послугами)
та скрапленим балонним газом для
побутових потреб в межах середніх норм
споживання. Площа житла, на яку
надається знижка, при розрахунках
плати за опалення становить 21 кв. метр
опалювальної площі на кожну особу, яка
постійно проживає у житловому
приміщенні (будинку) і має право на
знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра
на сім'ю.

Посилання апелянта на порушення
судом норм матеріального права при
стягненні боргу в солідарному порядку
є обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як передбачено положеннями ст. 360 ЦК
України, співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Згідно з вимогами ст. 540 ЦК України
якщо у зобов'язанні беруть участь
кілька кредиторів або кілька
боржників, кожний із кредиторів має
право вимагати виконання, а кожний із
боржників повинен виконати обов'язок у
рівній частці, якщо інше не встановлено
договором або актами цивільного
законодавства.

Крім того, ст. 541 ЦК України
передбачає, що солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно квартира АДРЕСА_1
належить відповідачам на праві
спільної часткової власності із
визначеною часткою власності по 1/3.
(а.с.113).

Таким чином, на підставі наведених
норм права, виходячи з рівності часток
відповідачів у праві спільної
часткової власності, колегія суддів
вважає, що відповідачі мають нести
відповідальність за виниклу у них
перед позивачем заборгованість по
оплаті послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності, - по 1/3
кожний.

На підставі вищевикладеного
колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції щодо способу
стягнення заборгованості прийнято на
підставі неправильного застосування
норм матеріального права. А тому
оспорюване рішення в цій частині
підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду від 09 липня 2014 року
змінити в частині розміру
заборгованості та способу стягнення,
зменшивши суму заборгованості з
5676грн.98 коп. до 4462 грн. 30 коп., яку
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
рівних частках, а саме: з кожного по
1487грн. 43 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук Л.А. Справа:
№22ц/792/1753/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 19,24