22-ц/775/1755/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Хараджа О.О.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого судді
Лоленко А.В.

суддів
Бугрим Л.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на
рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 жовтня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «
Маріупольський металургійний комбінат
імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди,-

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 23
жовтня 2014 року вищезазначений позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(далі: ПАТ "ММК ім. Ілліча") на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 1400 грн., моральну шкоду в
розмірі 200 грн., а також витрати на
правову допомогу у розмірі 47,68 грн., та
судовий збір на користь держави в
розмірі 487,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Частково не погодившись з
рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила змінити рішення та
стягнути на користь позивача середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні по день
постановлення рішення суду, а також
змінити рішення суду в частині
стягнення витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в суд апеляційної
інстанції не з'явилась, повідомлена
про розгляд справи належним чином
телефонограмою, зареєстрованою в
установленому порядку.

Представник відповідача
Новгородська В.В., діюча на підставі
довіреності, в судовому засіданні
апеляційного суду заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
просила її відхилити, рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачка з 21.04.1975 року по 31.10.2013 року
перебувала у трудових відносинах з ПАТ
"ММК ім. Ілліча". Згідно відомостей,
наданих представником відповідача,
ОСОБА_1 26.03.2014 року була перерахована
на її картковий рахунок сума
нарахованої заборгованості з
індексації та компенсації в розмірі 1070
грн.60 коп. з урахуванням утримання
обов»язкових платежів. Про отримання
заборгованої індексації з
компенсацією саме 26.03.2014 року зазначає
і сама позивачка, підтверджуючи це
випискою з свого карткового рахунку.

Відповідно до п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року N 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності. У
разі непроведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи. Не можна
вважати спором про розмір сум, належних
до виплати при звільненні, спір про
відрахування із заробітної плати (на
відшкодування матеріальної шкоди, на
повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для
нього порядку.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що оскільки
відповідач не виплатив належні
позивачці при звільненні суми у
строки, зазначені в статті 116 КЗпП
України, є підстави для стягнення на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за час затримки розрахунку. При цьому
розмір зазначеного середнього
заробітку суд визначив з урахуванням
спірної суми, на яку позивачка мала
право, частки, яку вона становила у
заявлених вимогах, істотності цієї
частки порівняно із середнім
заробітком, а також керуючись
принципами справедливості та
співмірності.

У зв'язку з порушенням відповідачем
трудових прав ОСОБА_1 суд, на підставі
ст. 237-1 КЗпП України, враховуючи глибину
фізичних та моральних страждань
позивачки, стягнув на її користь
моральну шкоду. Розмір моральної шкоди
визначений з врахуванням конкретних
обставин справи.

Також суд першої інстанції
врахував вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України та
стягнув на користь позивачки розмір
компенсації витрат на правову допомогу
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог та у межах, що
передбачений ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними та відповідають
обставинам справи.

В рішенні суду першої інстанції
повно відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги позивача
не дають підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, не спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Іллічівського районного
суду міста Маріуполя Донецької
області від 23 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвали суду.

Головуючий:
Судді: