Справа №491/619/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
Ананьївський районний суд Одеської
області

в складі: головуючого судді: Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття ії з реєстрації,
третя особа: Ананьївський районний
сектор Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою в якій зазначає, що з 04 жовтня
1997 року вона перебувала у шлюбі з
відповідачем по справі ОСОБА_3 Від
вказаного шлюбу мають неповнолітню
дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що 21 січня 2001
року був укладений договір дарування
частини житлового будинку між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, за яким її дочка прийняла в
дар 11/20 частини житлового будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці, площею 1000 кв.м.
Крім того, згідно рішення виконкому
Ананьївської міської ради Одеської
області №4 від 02 травня 1954 року та №317
від 26 листопада 1998 року, лишки
складають 174 кв.м.

ОСОБА_1 вказує, що 21 червня 2002
року за вищезазначеною адресою був
прописаний відповідач по справі
ОСОБА_3, а 17 жовтня 2003 року була
прописана і вона сама. Також 15 жовтня
2010 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3
було розірвано. Після розірвання шлюбу
дочка залишилась проживати з нею, вони
разом зареєстровані та постійно
проживають в квартирі, яку подарував її
батько.

Позивач зазначає, що після
розірвання шлюбу з 2010 року та по
теперішній час відповідач не проживає
у вказаній квартирі, не цікавиться нею
та не бере участі в оплаті комунальних
послуг чи інших витрат, пов'язаних з
утриманням даного помешкання, не бере
участі у проведенні ремонту, що
свідчить про те, що він фактично
втратив інтерес до спірної квартири і
не відноситься до неї, як до свого
постійного місця проживання, у зв'язку
з чим вона вимушена звернутись до суду
з даним позовом та просить
задовольнити заявлені вимоги.

Позивач по справі ОСОБА_1 в
судове засідання на розгляд справи не
з'явилась, однак надала на адресу суду
письмову заяву (а.с.15), відповідно до
якої справу просить розглянути у її
відсутність, на позовних вимогах
наполягає та просить задовольнити,
просить ухвалити заочне рішення по
справі.

Представник третьої особи:
Ананьївського РС ГУДМС України в
Одеській області, також в судове
засідання не з'явився, надав письмову
заяву про розгляд справи у його
відсутність, проти задоволення вимого
позивача не заперечує (а.с.14).

Відповідач по справі ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився по
невідомій суду причині, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином відповідно вимог до ч.5
ст.74 ЦПК України, лист з судовою
повісткою повернувся з довідкою пошти
"за зазначеною адресою не проживає"
(а.с.18).

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд взявши до уваги заяву
позивача, неявку відповідача,
представника третьої особи та вивчивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом також встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорту, позивач -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та
зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідно копії свідоцтва про
народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
народилась в м. Ананьїв, Одеської
області (а.с.4).

Згідно копії паспорту, відповідач
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець с.
Шимкове, Ананьївського району,
Одеської області, зареєстрований в
АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно договору дарування
частини житлового будинку від 24.01.2001
року, зареєстрованого нотаріально,
укладений договір дарування частини
житлового будинку між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, за яким її дочка прийняла в дар
11/20 частини житлового будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці площею 1000 кв.м.
(а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15
жовтня 2010 року шлюб розірвано, актовий
запис № 60 (а.с.9).

Встановлено, що відповідно до ст.71
ЖК України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім?ї за ним
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 157 ЖК України
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
ст. 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідно до ст. 316 ЦК України
передбачено, що право власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та
відповідно ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає,
що держава забезпечує рівний захист
прав усіх суб?єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Таким чином, встановлено, що
позивач є власником частини жилого
будинку АДРЕСА_1. Відповідач по справі
ОСОБА_3 з 2010 року у вказаному житловому
будинку не проживає, виїхавши у
невідомому напрямку.

Враховуючи те, що відповідач
понад шість місяців в будинку АДРЕСА_1
не проживає, однак знятись добровільно
з реєстраційного обліку в
Ананьївському районному секторі
Головного управління державної
міграційної служби України не бажає,
чим порушує права позивача, як власника
нерухомого майна. А тому, належно
оцінивши зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що є всі
підстави для задоволення позову і
визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням
АДРЕСА_1.

Судові витрати, з урахуванням
не заявлених вимог, залишити за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 116, 150, 157 ЖК
України, ст.ст. 311, 316, 319, 386 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224- 226 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця с. Шимкове, Ананьївського
району, Одеської області,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, паспорт
серії НОМЕР_2, виданий Ананьївським РВ
УМВС України в Одеській області 14.06.2002
року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, з дня його вибуття з 15 жовтня
2010 року, без надання йому іншого жилого
приміщення.

Це рішення, в разі набрання
ним законної сили є підставою для
зняття з реєстраційного обліку в
Ананьївському районному секторі
Головного управління державної
міграційної служби України ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем до
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя: В. В. Дорош

Рішення суду набуває
законної сили „___" ____________ 20__ року.

Оригінал судового рішення
знаходиться в матеріалах судової
справи № 491/619/14-ц Ананьївського
районного суду Одеської області.