Справа № 203/4615/14-ц
Провадження № 2/0203/1391/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Штефані Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в місті Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

11 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від жовтня 2007 року по вересень 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини (відповідач) від розірвання шлюбу з дитиною не проживає, не цікавиться нею, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини (а.с.а.с. 2 - 5).

Позивач, її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, а відповідач - заперечував проти його задоволення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, а представник третьої особи - поклалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників позивача, третьої особи, прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 06.10.2007 р. по 06.09.2010 р. (а.с.а.с. 6, 9).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу мешкає разом з позивачем (а.с.а.с. 7, 8).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2010 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина. Заборгованість відповідача по аліментах натепер складає 28 325,59 грн. (а.с.а.с. 9 - 11).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровської районної в

м. Дніпропетровську ради від 19.09.2014 р. № 16/319 відповідач із сином не проживає, не допомагає позивачеві у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоров'я, а позбавлення батьківських прав є доцільним (а.с.а.с. 58, 59).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК) (який є підставою звернення позивача до суду) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З диспозиції приведеної норми вбачається те, що вона не є імперативною, а дає судові лише можливість (не обов'язок) позбавити батьківських прав осіб, які не здійснюють відносно дитини певних дій (виховувати та утримувати її).

Судом було встановлено, що відповідач дійсно неналежно виконує свої обов'язки з утримання дитини, про що, зокрема, свідчить судове рішення про стягнення з нього аліментів та утворення значної заборгованості по аліментах.

Між тим, суд також встановив, що таке невиконання батьківських обов'язків не є абсолютним, оскільки відповідач брав часткову участь в оплаті за перебування дитини у дитячому закладі, про що свідчить лист КЗО "ДНЗ (ясла-садок) № 195 комбінованого типу" Дніпропетровської міської ради від 01.12.2014 р.

Крім того, відповідач періодично без узгодження з позивачем зустрічає сина після відвідування останнім дитячого закладу і проводить з ним дозвілля, що підтвердили сторони у своїх поясненнях.

При цьому взаємини між сторонами на ґрунті спілкування з дитиною та участі у її житті є вкрай негативними і неприязними.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності з частиною 1 статті 6 Європейської Конвенції з прав людини від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, кожен при вирішенні питання про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий та відкритий розгляд незалежним та неупередженим судом.

За правилами пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відтак, виходячи із засад розумності й справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, Європейській Конвенції з прав людини, Декларації прав дитини, ураховуючи виключно інтереси дитини, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача на теперішній час не підлягають задоволенню, оскільки батько дитини виявляє бажання виховувати та утримувати її, підтверджуючи таке бажання своїми діями.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в місті Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2014 року.

Суддя М.О. Католікян