Справа № 459/2818/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7788/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області Вандзьо О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 27 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про стягнення на
його користь 30000.00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров"я при виконанні трудових
обов"язків внаслідок професійного
захворювання.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_3
10000,00 грн. заподіяної моральної шкоди. В
решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що позивач не надав суду медичних
висновків, які б підтверджували факт
спричинення йому моральної шкоди, як це
передбачено Законом України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні". Просить
врахувати той факт, що в позивача
згідно виписки з акту огляду МСЕК
встановлено часткову втрату
професійної працездатності у розмірі
50%, що не перешкоджає йому виконувати
звичайні повсякденні обов"язки та
роботи, в матеріалах справи відсутні
докази того, що позивач вживав всіх
необхідних заходів для відновлення
стану свого здоров"я, судом при
ухваленні оскаржуваного рішення щодо
часткового задоволення позовних вимог,
а саме стягнення моральної шкоди в
розмірі 10000 грн. не зазначено, з якого
розрахунку суд виходив оцінюючи
моральні страждання позивача саме у
такому розмірі. З наведених підстав
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області - Вандзьо О.Б. на
підтримання доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції з врахуванням глибини
моральних страждань позивача
внаслідок професійного захворювання,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
враховуючи погіршення стану здоров»я
позивача зі стійким розладом функцій
організму, які призводять до обмеження
життєдіяльності, втрати нормальних
життєвих зв»язків, прийшов до
переконання, що з відповідача на
користь позивача слід стягнути 10000 грн.
моральної шкоди, так як вимоги про
стягнення 30000 грн. є завищеними та
належним чином не обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 з 5.01.1988 р. працював на шахті
«Візейська», «Великомостівська
комсомольська» ДП «Львіввугілля», що
підтверджується копією його трудової
книжки.

З акту розслідування професійного
захворювання від 23.07.2003 року, видно, що
професійне захворювання ОСОБА_3
виникло внаслідок запиленості повітря
робочої зони з перевищенням норм ГДК,
виконанні фізичної роботи у вимушеній
позі тіла, при несприятливих факторах
мікроклімату, при недостатньому
виконанні заходів, направлених на
профілактику профзахворювань.

Довідкою обласної МСЕК № 3 серії ЛВА-2
№ 008053 від 30.07.2003 р. позивачу вперше
встановлено 50 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням, у довідці зазначено, що
розмір такої втрати працездатності
слід зарахувати з 19.06.2003 року.

В подальшому обласною МСЕК позивачу
було збільшено відсотки втрати
працездатності до 60 % (35 % хронічний
бронхіт, 25% радикулопатія) та
встановлено ІІІ групу інвалідності
безтерміново.

У зв'язку із погіршенням стану здоров'я,
позивач неодноразово звертався за
медичною допомогою та проходив
лікування з діагнозами - хронічний
бронхіт, дифузний пневмосклероз,
емфізема легень, хронічна
попереково-крижова радикулопатія, що
підтверджується відповідними
витягами з історії хвороби.

Згідно з роз»ясненнями п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1997 р. «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» право на
отримання потерпілим страхових виплат
настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи,
стійка втрата працездатності вперше
була встановлена позивачу 30.07.2003 р., а
тому суд першої інстанції вірно
стягнув моральну шкоду з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області.

Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

В рішенні Конституційного Суду від 27
січня 2004 р. №1-рп/2004 зазначено, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1
цього ж рішення, ушкодження здоров»я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

З роз»яснень п.п. 3, 9, 13 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
21.03.1995 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" вбачається, що
відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів
про працю України (яка набрала чинності
13.01.2000 р.), за наявності порушення права
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності. Під моральною
шкодою слід розуміти: втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд першої інстанції,
визначаючи розмір морального
відшкодування, з врахуванням глибини
фізичних та душевних страждань
позивача, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
виважено підійшов до визначення
розміру відшкодування, врахував обсяг
та характер страждань, яких зазнав
позивач, характер немайнових втрат їх
тривалість і неможливість
відновлення, а також обсяг додаткових
зусиль, необхідних йому для
організації свого життя, неодноразове
перебування на лікуванні, та прийшов до
вірного висновку, визначивши суму на
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10000 гривень.

Доводи апеляційної скарги в частині
неправильного визначення судом
розміру відшкодування шкоди, є
безпідставними і не спростовують
правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 27 жовтня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.