Номер провадження № 22-ц/785/1470/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука
В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4
про відшкодування шкоди за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

09.02.2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4
та просила стягнути з відповідача на її
користь завдану матеріальну шкоду в
розмірі 218 685,60 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 17.02.2011 року
ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота
Надія», р/н НОМЕР_1, в місті Одесі по вул.
Колонтаєвській, скоїв зіткнення з
належним позивачеві автомобілем
«Тойота Прадо», р/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Згідно постанови Суворівського
районного суду м. Одеси від 20.06.2011
року провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП України, у
відношенні ОСОБА_3 закрито, у зв'язку з
закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до звіту експерта № 03-013 від
28.03.2011 року розмір матеріальних збитків
складає 215 247,86 грн.

Крім того, нею сплачені кошти на
погашення витрат особі, яка керувала
автомобілем, а саме, на оплату
експертизи, послуг евакуатора, стоянки
та інше, тому загальна сума шкоди
складає 218 685,60 грн.

Посилаючись на викладене, просила
позов задовольнити (а.с.4-5).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 21.10.2013 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
майнову шкоду в сумі 218685,60 грн. (а.с.145-146).

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду зміні, з викладенням
резолютивної частини в іншій редакції.

Судом встановлені і підтверджені
матеріалами справи наступні обставини.

17.02.2011 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем
«Тойота Надія», р/н НОМЕР_1, в місті
Одесі по вул. Колонтаєвській, скоїв
зіткнення з належним позивачеві
автомобілем TOYOTA LAND CRUISER (Prado), р/н НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Згідно постанови Суворівського
районного суду м. Одеси від 20.06.2011
року провадження у справі про
адміністративне правопорушення, за ст.
124 КУпАП України, у відношенні ОСОБА_3
закрито, у зв'язку з закінченням строку
притягнення до адміністративної
відповідальності (а.с.72).

Відповідно до звіту
спеціаліста-оцінювача № 03-013 від 28
березня 2011 року вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
складає 258 712,49 грн.

Ринкова вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER
(Prado), до отримання аварійних пошкоджень
при ДТП, яке сталося 17.02.20011 року,
становить 215 247,86 грн. (а.с.11-14).

Крім того, позивачем сплачені кошти на
погашення витрат особі, що керувала
автомобілем на оплату експертизи,
послуг евакуатора, стоянки, в зв'язку з
чим, загальна сума шкоди складає 218 685,60
грн.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що ДТП
сталася з вини відповідача і підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

При цьому суд керувався вимогами ч.1
ст.1166, ч.1 ст.1187 ЦК України та
відповідними нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що вони відповідають
фактичним обставинам справи і нормам
матеріального права.

Доводи скарги про те, що вина ОСОБА_3 у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП України позивачем не
доведена і судом не встановлена, є
безпідставні.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як вбачається з роз'яснень п.4 Постанови
№4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, на
приклад через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (ст. 38 КУпАП України), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.

Матеріали справи містять копію
постанови Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 червня 2011 року про
закриття провадження по справі про
адміністративне правопорушення за ст.
124 КУпАП України у відношенні ОСОБА_3, у
зв'язку з закінчення строку
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

В мотивувальній частині цієї постанови
вказано, що ДТП 17 лютого 2011 року скоєно
з вини ОСОБА_3, який на врегульованому
перехресті, рухаючись на зелений
сигнал світлофора, при виконанні
лівого повороту, не надав перевагу в
русі та скоїв зіткнення з автомобілем
TOYOTA LAND CRUISER (Prado) під керуванням водія
ОСОБА_4, який рухався в зустрічному
напрямку (а.с.72).

Вказана Постанова набрала чинності і
ОСОБА_3 не оскаржувалася.

Посилення в скарзі на те, що висновок
експертизи може бути доказом у справі
лише тоді, коли експертиза здійснена на
підставі ухвали суду відповідною
судово-експертною установою, у зв'язку
з чим звіт спеціаліста-оцінувача
Лабораторії експертних досліджень НП
ТОВ «Пале» не є допустимим доказом по
справі, колегією суду до уваги не
приймаються.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України,
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідкиё листування
службового або особистого характеру,
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Аналізуючи вказані норми права,
колегія вважає, що звіт
спеціаліста-оцінювача є письмовим
доказом, який може оцінюватись судом в
сукупності з іншими доказами, що є в
матеріалах справи.

Відповідачем взагалі не надано
будь-яких доказів, які б спростували
вказаний звіт.

Оскільки учасником ДТП ОСОБА_4 на
виготовлення звіту
спеціаліста-оцінювача, висновку №1998/1999
та висновку №2000 понесені витрати у
розмірі відповідно: 939,30 грн.; 515,52 грн. та
257,76 грн. і вказані суми повернуті йому
позивачкою, остання має право на їх
стягнення з відповідача у якості
частки заподіяної шкоди, в зв'язку з чим
колегією також не приймаються
твердження ОСОБА_3 про порушення судом
вимог ст. 79 ЦПК України (а.с.11-17;17-19;20).

Однак, при визначенні розміру та
способу відшкодування шкоди, завданої
майну позивача і стягуючи на її користь
фактичну вартість автомобіля до
моменту його пошкодження, суд не
врахував роз'яснення, викладені в
пунктах 14, 15 вищезазначеної Постанови
Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року і не
вирішив питання про можливість
визнання пошкодженого транспортного
засобу знищеним при наявності на це
згоди власника, з передачею його після
відшкодування збитків відповідачу.

З матеріалів справи та пояснень в
апеляційній інстанції представника
позивача, а також третьої особи, яка має
право на підставі довіреності від
позивача вирішувати питання щодо
транспортного засобу, вбачається, що
пошкоджений автомобіль не може бути
відновлений, сума відновлювального
ремонту перевищує його ринкову
вартість на момент пошкодження, тому
вони не заперечують про визнання його
знищеним і про передачу транспортного
засобу після відшкодування збитків
відповідачу, відповідальному за шкоду.

За таких підстав, колегія вважає
можливим визнати пошкоджений
автомобіль знищеним і зобов'язати
ОСОБА_2 після відшкодування збитків у
повному обсязі передати його
відповідачу.

З урахуванням вказаних обставин,
рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК
України підлягає зміні з викладенням
резолютивної частини рішення в новій
редакції.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення
наступним чином.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) майнову
шкоду в сумі 218 685,00 грн.

Після відшкодування шкоди в повному
обсязі зобов'язати ОСОБА_2 передати
пошкоджений автомобіль TOYOTA LAND CRUISER (Prado)
д/з НОМЕР_2 ОСОБА_3

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук