Справа № 749/850/14 Провадження №
22-ц/795/1990/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Шаповал З. О. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Литвиненко І.В., Шарапової
О.Л., при секретарі:Остапенка О.В.за
участю:позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Щорського районного суду від 11 серпня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням та
визнання втратившою право на житло,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Щорського районного суду від
11 серпня 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено, усунено йому перешкоди в
користуванні будинком АДРЕСА_1, визнано
ОСОБА_6 втратившою право користування
житловим приміщенням - будинком
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5 Апелянт
посилається на те, що в рішення суд не
вказав жодного факту на підтвердження
того, що позивачу чиняться перешкоди в
користуванні житлом, саме позивач
змінив замки на дверях і не дає їй
можливості потрапити до будинку.
Апелянт зазначає, що судом не
досліджувались причини її відсутності
в будинку, які, на її думку, є поважними.
Також відповідачка стверджує, що в
будинку залишились її спільні з
позивачем речі, зараз триває судова
справа щодо поділу спільного сумісного
майна. Крім того, на думку апелянта, суд
безпідставно застосував до спірних
відносин норми ЖК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з 20
січня 2001 року, який був розірваний за
рішенням суду 14 червня 2011 року.

Згідно договору дарування від 08 жовтня
2004 року позивач ОСОБА_5 є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_6 не мешкає без
поважних у спірному житловому
приміщенні, яке належить по праву
приватної власності позивачу, понад
один рік, а тому втратила право
користування житлом відповідно до норм
ст. 405 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають
встановленим по справі обставинам та
ґрунтуються на вимогах закону і не
спростовуються доводами апеляційної
скарги.

Зокрема, посилання апелянта на те, що
вона не може бути позбавлена права
користування будинку у зв'язку із
знаходженням в ній спільного
подружнього майна, не мають жодного
правового значення для вирішення спору
з приводу її права користування
будинком відповідача.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном - ст.391 ЦК України.

Також ст. 150 ЖК УРСР визначено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Доводи апелянта щодо не з'ясування
судом причини відсутності її у
спірному житловому приміщенні не
відповідають матеріалам справи.

Висновок суду про відсутність
відповідачки у спірному будинку з
вересня 2012 року без поважних причин
ґрунтуються на досліджених у справі
доказах, підтверджуються поясненнями
свідків, а також поясненнями самої
відповідачки, яка визнала, що не
проживає в спірному будинку, проте не
бажає зніматися з реєстрації через
наявність спору щодо спільного майна.

Посилання апелянта не створення
позивачем перешкод у доступу її до
будинку шляхом заміни замків не
підтверджене жодними доказами.

Крім того, судом встановлено, що з 06
липня 2013 року відповідачка ОСОБА_6
перебуває в новому зареєстрованому
шлюбі, проживає з новим чоловіком в
будинку його батьків тобто,
відповідачка добровільно залишила
спірне житло.

Враховуючи викладене, висновок суду
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог є вірним.

При цьому, апеляційний суд враховує, що
посилання в рішенні суду на норми ЖК
УРСР, яким регламентуються інші
правовідносини, не впливає на
правильність висновків суду першої
інстанції і не може бути підставою для
скасування рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, в зв'язку з
чим апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Щорського районного суду від 11
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: