Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/191/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Матюшенка І.В.,Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання
Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, приватний
нотаріус Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
усунення від права на спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_1,

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 13 жовтня 2014 року,-

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому просила усунути
ОСОБА_2 від права на спадкування після
смерті ОСОБА_6. В обґрунтування позову
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
чоловік ОСОБА_6, який доводився
відповідачу сином. ОСОБА_6 тяжко хворів,
потребував сторонньої допомоги, а його
батько, будучи матеріально
забезпеченим, участі в утриманні та
догляді сина не приймав, ухилявся від
надання такої допомоги.

Рішенням Корольовського районного
суду Житомирської області від 13 жовтня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. На її думку, суду
було надано достатньо належних та
допустимих доказів, які в сукупності
дають підстави для задоволення позову.

Заслухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому
шлюбі зі спадкодавцем - ОСОБА_6 з 23 січня
1993 року. Відповідач ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком померлого
ОСОБА_6

Відповідно до медичної картки
амбулаторного хворого №22518/11 від 27.10.2011
року та протоколу фібробронхоскопії
від 19.10.2011 року спадкодавць перебував
на обстеженні та лікуванні у
Національному інституті раку з приводу
онкологічного захворювання легенів.
Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили
факт онкологічного захворювання
ОСОБА_6 та проходження ним курсів
хіміотерапії.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

13 листопада 2012 року приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 заведено
спадкову справу № 73/2012 до майна
померлого ОСОБА_6 Відповідач, поряд з
іншими, є спадкоємцем сина за законом.

Спадкодавець по день смерті проживав
разом з ОСОБА_1 та сином ОСОБА_10,
працював та отримував заробітну плату
і пенсію.

Відповідач є непрацездатним за віком,
інвалідом третьої групи, отримує
пенсію.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом зазначеної норми закону, суд
при вирішенні такої вимоги згідно з
положеннями ст. 214 ЦПК України повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі від цієї особи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що належних та допустимих доказів
про те, що ОСОБА_6, проживаючи разом з
дружиною та сином, потребував догляду
ще й і від непрацездатного батька
ОСОБА_2, який сам є інвалідом, та, що
батько, будучи особою похилого віку,
мав можливість , проте ухилявся від
надання такої допомоги сину, позивач в
порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не
надав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає матеріалам справи та
нормам матеріального права,
узгоджується з дослідженими судом
доказами.

Крім того, саме по собі перебування
спадкодавця у безпорадному стані через
тяжку хворобу не дає підстав для
задоволення позову про усунення від
права на спадкування, оскільки, лише
при одночасному настанні, визначених ч.
5 ст. 1224 ЦК України обставин і
доведеності зазначених у ній фактів у
їх сукупності, спадкоємець може бути
усунений від права на спадкування.

ОСОБА_6 до дня смерті отримував
заробітну плату та пенсію, проживав з
дружиною та сином. Належних та
допустимих доказів про те, що він
потребував допомоги від батька,
звертався до нього за такою допомогою,
а останній відмовив або ухилявся у її
наданні, позивач суду не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про обґрунтованість висновків суду про
відсутність правових підстав для
задоволення позову за недоведеності
позивачем факту одночасного настання
обставин, визначених ч. 5 ст. 1224 ЦК
України, та безпідставності приведених
в апеляційній скарзі доводів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування або зміни колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 13 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: