Справа № 699/1496/14-ц
Номер провадження 2/699/559/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.
Корсуні-Шевченківському цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Квітчанської сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_2 пред'явила у суд даний
позов і просить визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
2,0137 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах Квітчанської сільської ради, що
належала померлому ОСОБА_3 у зв'язку із
загубленням правовстановлюючого
документу, а саме: Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії І-ЧР №036106.

У суд представник позивача ОСОБА_1 не
з'явилася, надавши письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності та
підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у суд не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи за їх відсутності та визнання
вимог позивача.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
позов підлягає до повного
задоволення.

В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер батько позивачки ОСОБА_3 (
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3
видане 13 квітня 2012 року Квітчанською
сільською радою
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області), який за життя
набув право власності на земельну
ділянку площею 2,0137 га, кадастровий
номер земельної ділянки :00:00:163, що
розташована на території Квітчанської
сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області. Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії І-ЧР № 036106 виданий 24 березня 2002
року на підставі рішення сесії
Квітчанської сільської ради народних
депутатів №22-1 від 22 березня 2002 року,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №163 було
втрачено, так як серед документів, які
залишилися після батька позивачки була
лише копія державного акта, а оригінал
акта позивачка не знайшла.

Померлий ОСОБА_3 лишив заповіт від
ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому все своє майно
заповів своїй дочці, позивачці по
справі.

Після смерті батька, позивачка
відповідно до чинного на день смерті
спадкодавця законодавства прийняла
спадщину. До маси спадкового майна
входить, в тому числі, земельна ділянка
площею 2.0137 га, яка належала покійному
на підставі державного акту на право
приватної власності на землю серія І-ЧР
№036106 виданий 24 березня 2002 року
Квітчанською сільською радою народних
депутатів. Земельна ділянка
розташована на території Квітчанської
сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області.

08 травня 2013 року надруковано
оголошення в газеті «Надросся» про
визнання недійсним загубленого
державного акта на право приватної
власності на землю серії І-ЧР №036106.

Постановою нотаріуса від 28 листопада
2014 року про відмову у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
листом Корсунь-Шевченківської
державної нотаріальної контори №2157/01-16
від 26.11.2014 року, що крім позивачки заяву
про прийняття спадщини в нотаріальну
контору ніхто не подавав.

Нормативно грошова оцінка земельної
ділянки згідно витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки №1729/3.3 від 03
грудня 2014 року становить 60052,84 грн.

Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право
власності припиняється у разі
припинення юридичної особи або смерті
власника.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Положення ст. 126 ЗК України в редакції,
яка діяла на час видачі Державного акту
на право власності на земельну частку,
тобто на 2001 рік, передбачали
посвідчення права власності на
земельну ділянку державними актами,
форми яких затверджувались Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 9. Розділу VII Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» до 1 січня 2013 року державна
реєстрація земельних ділянок, які
передаються у власність із земель
державної чи комунальної власності,
здійснювалась з видачею державних
актів на право власності на земельні
ділянки. Реєстрація державних актів на
право власності здійснюється у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі. Постанова
Кабінету Міністрів України №449 від
02.04.2002 року «Про затвердження форм
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою» втратила чинність
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 03.06. 2013 року № 483. Наказ
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43
«Про затвердження Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»
втратив чинність (згідно з наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 3 липня 2013
року №404). Отже, окремого порядку видачі
дублікатів взамін втрачених або
зіпсованих документів, підтверджуючих
право власності, користування
земельними ділянками законодавство на
даний час не передбачає.

Згідно ст.126 ЗК України у редакції після
01.01.2013 року «Право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Ст. 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон)
визначає, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підстави для державної реєстрації прав
та їх обтяжень визначені в ст.19 Закону,
відповідно до якої державна реєстрація
прав проводиться на підставі, в тому
числі і державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом.

А тому, враховуючи викладене, суд
вважає за позивачем слід визнати право
власності на спадкове майно, оскільки
вона є спадкоємцем зазначеного майна.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також в разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, оскільки
цивільні справи розглядаються в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, а тому на
запитання суду про надання інших
доказів, крім наданих, чи неможливості
їх витребування і необхідність цієї
дії судом, сторони пояснили, що всі
докази надані.

До початку розгляду справи по суті
позивач не змінив предмет або підставу
позову, а відповідач не пред'явив
зустрічний позов та протягом усього
часу розгляду справи позивач не
збільшив та не зменшив розмір позовних
вимог, а тому суд розглянув цивільну
справу в межах пред'явлених вимог і на
підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не
вживалися.

Задовольняючи позов, суд залишає за
позивачем понесені ними судові витрати
по справі, оскільки ні до пред'явлення
позову, ні потім відповідач не
заперечував про його задоволення і
прав позивачів не порушував. Крім того,
представник позивача просить ці
витрати з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України,
ст.ст. 391, 392, 1216, 1218, 1225, 1233 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити повністю позов.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка с. Квітки
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області, зареєстрована і
проживає АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4
виданий 24 квітня 2012 року Канівським МВ
УМВС України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 після смерті
батька ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_5 видане 13 квітня 2012 року
Квітчанською сільською радою
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області) право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,0137 га,яка належала йому на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії І-ЧР
№036106 виданого 24 березня 2002 року
Квітчанською сільською радою народних
депутатів кадастровий номер
:00:00:163, що розташована на
території Квітчанської сільської ради
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Савранський О. А.