Провадження № 2/127/4287/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року Вінницький міський
суд Вінницької областів складі:
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю: представника позивача
Олішевського Д.А.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про визнання договору
іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,
мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.12.2007
року, між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2, було укладено кредитний
договір № VIW3GK08991720 (далі Договір), про
надання кредиту у виді кредитної лінії
в розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 27.12.2027 року. Крім
того, в забезпечення виконання
зобов'язань, 27.12.2007 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки стала квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Свої
зобов'язання за кредитним договором
банк виконав, однак відповідач ОСОБА_2
свої зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та плати за
користування кредитом не виконувала
належним чином, тому позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки в зв'язку з чим рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 05.12.2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено.

Відповідно до довідки МКП ЖЕК №12 від
17.05.2013 року в квартирі, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, що є порушенням умов
договору іпотеки та прав
іпотекодержателя.

09.01.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
надіслано на адресу відповідачів, а
саме адресу квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 письмові вимоги про
виселення, які були залишені без
реагування.

В зв'язку з порушенням зобов'язань,
встановлених кредитним договором та
враховуючи викладені обставини
позивач звернувся до суду про
виселення відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2, не визнаючи позовні
вимоги позивача в повному обсязі,
пред'явила до нього зустрічні вимоги
про визнання договору іпотеки
недійсним, мотивуючи тим, що на час
укладення між нею та банком договору
іпотеки, не було враховано ту
обставину, що в квартирі проживала
неповнолітня особа, а саме її син
ОСОБА_4.

Тому, ОСОБА_2, подала зустрічний позов
до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просила
визнати договір іпотеки недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги за первісним
позовом підтримав та просив суд їх
задовольнити. Зустрічні позовні вимоги
не визнав у повному обсязі та просив в
їх задоволенні відмовити. Додатково
пояснив суду, що договір іпотеки був
укладений вівдповідно до норм ст. 203 ЦК
України і підстави для визнанння його
недійсним відсутні. Крім того,
обставину, щодо реєстрації у спірніфй
квартирі неповнолітнього, не можна
вважвти підставою для визнання
договору іпотеки недійсним, оскільки
договір іпотеки був укладений 27.12.2007
року, а реєстрація відповідачів у
вказаній квартирі відбулась у 2008 році.

Відповідач ОСОБА_2, яка є також законним
представником ОСОБА_4, в судовому
засіданні позовні вимоги за первісним
позовом не визнала та просила суд
відмовити в їх задоволенні. Зустрічні
вимоги до ПАТ КБ «ПриватБанк»
підтримала та просила суд їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час, дату, місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог від Служби у
справах дітей Вінницької міської ради
в судове засідання не з'явився, подав до
суду заяву в якій зазначив, що в разі
ухвалення судом рішення просить
врахувати інтереси неповнолітньої
дитини. Справу просив розглянути без
його участі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підставі Закону України «Про
акціонерні товариства» найменування
юридичної особи Закрите акціонерне
товариство «ПриватБанк» змінено на
Публічне акціонерне товариство
«ПриватБанк». Відповідно до п. 1.1.
Статуту Публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк», банк є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Закритого акціонерного
товариства «ПриватБанк» (а.с. 34-35).

Судом встановлено, що 27.12.2007 року, між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2, було
укладено кредитний договір №VIW3GK0899172,
про надання кредиту у виді кредитної
лінії в розмірі 25000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 27.12.2027
року (а.с. 9-13).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вище вказаним кредитним договором,
27.12.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки стала квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
15-18).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 05.12.2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
задоволено (а.с. 19-21).

Згідно із довідками МКП ЖЕК №12 від
17.05.2013 року та 22.07.2014 року в квартирі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
проживають та зареєстровані з 2008 року
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 28, 78).

Позивачем було направлено
відповідачам вимогу про добровільне
звільнення житлового приміщення, однак
дана вимога залишена без реагування
(а.с. 23-27; 96-100).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, і
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.109 ЖК Української РСР,
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника
добровільно звільнити його протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо громадяни не звільняють
жиле приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про те, що первісний позов
слід задовольнити та виселити ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Також, суд дійшов висновку про те, що
вимоги відповідача ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" за
зустрічним позовом про визнання
договору іпотеки недійсним не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину сторонами вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України. Згідно ч.3 с. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України, визначено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України - правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів; нікчемні правочини, та
оспорюванні - якщо їх недійсність прямо
не встановлена але одна із сторін або
інша заінтересована особа заперечує їх
дійсність на підставах встановлених
законом. Оспорюваний правочин може
бути визнаний недійсним рішенням суду.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правила ст. 225
ЦК України поширюються на ті випадки,
коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо).

Посилання відповідача ОСОБА_2, по
зустрічному позову на те що підставою
визнання договору іпотеки недійсним є
те, що на момент укладення договору в
іпотечному майні був зареєстрований
неповнолітній, інтереси якого не
врахвані, суд не бере до уваги, оскільки
реєстрація всіх мешканців в квартирі
відбулась у 2008 році, а договір іпотеки
був укладений 27.12.2007 року.

Крім того, відповідно роз'яснень, які
містяться в п. 44 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», будь-які дії,
вчинені без згоди іпотекодержателя
після укладення договору іпотеки
(наприклад, реєстрація неповнолітньої
дитини в житловому будинку, народження
дитини після укладення договору
іпотеки) не є підставою для визнання
такого договору недійсним із підстави
невиконання вимог закону про отримання
згоди органу опіки та піклування.

При подачі позову до суду позивачем був
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, він підлягає стягненню з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь
позивача в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України; ст.ст. 2013, 215, 225, 511, 525, 526, 598 ЦК
України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. 40
Закону України "Про іпотеку", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про визнання договору
іпотеки недійсним - відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» судовий збір в сумі
243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: