У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р. суддя Суворовського
районного суду м. Одеси, ОСОБА_1,
розглянувши заяву ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Одеський
нафтопереробний завод» про видачу
судового наказу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати, -

встановив:

Із заявою про видачу судового наказу
звернулась ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Одеський
нафтопереробний завод» про стягнення
нарахованих, але не виплачених
платежів враховуючи компенсацію та
середньомісячну заробітну плату за
затримку виплати заробітної плати в
сумі 40596 грн. 18 коп. та стягнення
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий
наказ є особливою формою судового
рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу
може звернутися особа, якій належить
право вимоги, а також органи та особи,
яким законом надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб.

Статтею 96 ЦПК України передбачений
вичерпний перелік вимог, за якими може
бути видано судовий наказ, зокрема
згідно п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий
наказ може бути видано у разі, якщо
заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові заробітної плати

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
за № 14 від 23.12.2011 р., до заяви має бути
додано докази перебування заявника у
трудових відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання. Наявність спору про право,
яке є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність субєктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення субєктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги.

У наданих до суду матеріалах заяви про
видачу судового наказу відсутня
довідка публічного акціонерного
товариства «Одеський нафтопереробний
завод» щодо нарахованої але
невиплаченої ОСОБА_2 заробітної плати.

Крім того, вимоги заявника про
стягнення з ПАТ «Одеський
нафтопереробний завод» компенсації та
середньомісячної заробітної плати за
час затримки виплати заробітної плати
при звільненні у розмірі не є вимогами
передбаченими ст. 96 ЦПК України, тобто
вимогами за якими може бути видано
судовий наказ.

Згідно положень п. 1 ч.3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо
заявлено вимогу, не передбачену
статтею 96 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 97, 100, 101, 293 ЦПК України,
суддя, -

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Одеський
нафтопереробний завод» про видачу
судового наказу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати –
відмовити.

Роз’яснити ОСОБА_2 право на звернення з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга подається апеляційному суду
Одеської області через Суворовський
районний суд м. Одеси протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: