Справа № 461/3584/13
Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/6232/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 рокуколегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 06 серпня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_2, треті особи - Львівське
міське комунальне підприємство
"Айсберг" про зобов'язання до вчинення
дій.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, третя особа -
Львівське міське комунальне
підприємство "Айсберг" про визнання
незаконним та скасування
розпорядження.

Визнано недійсним та скасовано
розпорядження Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
№558 від 08.11.2012 року "Про приведення
квартири АДРЕСА_1 до попереднього
стану".

В апеляційній скарзі Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні зустрічного позову та
задовольнити первинний позов.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Стверджує, що ОСОБА_2
здійснено перепланування належної їй
квартири, без згоди та дозволу
адміністрації. Внаслідок здійснено
перепланування порушуються права
інших мешканців даного будинку. Суд
розглянув зустрічний позов ОСОБА_2 за
правилами цивільного судочинства,
проте такий слід було вирішувати на
підставі норм КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
задоволенню не підлягає.

Як встановлено місцевим судом, та
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2
на підставі договору купівлі-продажу
від 9 грудня 2010 року належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1, право
власності на яку зареєстровано
Обласним КП ЛОР "БТІ та ЕО" за нею 29
грудня 2010 року.

Квартира розташована на третьому
поверсі чотирьохповерхового будинку,
та складається з однієї кімнати,
житловою площею 15, 6 кв.м. Загальна площа
квартири 29, 5 кв.м.

8 листопада 2012 року позивачем за
первісним позовом розглянувши лист
ЛМКП "Айсберг" від 12 вересня 2012 року №
31-1091, на підставі Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, винесено розпорядження № 558,
яким зобов'язано ОСОБА_2 привести
квартиру до попереднього стану, а саме:
відновити пічку, демонтувати
самовільно влаштований котел та
перегородку в кухні (новоутворене
приміщення ванної).

Звертаючись на підставі вказано
розпорядження з позовом до суду,
Галицька РДА ЛМР просила демонтувати
двохфункційний газовий котел на площі
кухні з гільзуванням димоходу та
перегородку в кухні (новоутворене
приміщення ванної).

ОСОБА_2 подала в суд зустрічний позов в
якому просила визнати незаконним та
скасувати Розпорядження Галицької
районної адміністрації від 08.11.2012 року
"Про приведення квартири АДРЕСА_1 до
попереднього стану".

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову, та задовольняючи зустрічний,
районний суд виходив з того, що ОСОБА_2
не було здійснено самовільного
перепланування (переобладнання)
належної їй квартири, отже підстави для
видачі оскаржуваного розпорядження у
позивача були відсутні.

Згідно зі ст. 152 ЖК Української РСР,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року №
45 Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року №572, якою затверджені Правила
утримання будинку та прибудинкової
території, власник (наймач, орендар)
приміщень житлових будинків мають
право на: переобладнання та
перепланування житлових і підсобних
приміщень, балконів і лоджій за
відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку, з дозволу
власника будинку та органу місцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Відповідно до п. 1.4. Правил утримання
будинку та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

При розгляді питання, чи належить
здійснене громадянином перепланування
(переобладнання) до самочинного, тобто
такого, яке потребує відповідного
дозволу власника будинку та органу
місцевого самоврядування, слід
виходити з положень Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року № 127.

Відповідно до п. 3.2. цієї Інструкції, з
урахуванням змін, внесених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури і житлової політки від 9
серпня 2012 року № 404 (набрав чинності 8
жовтня 2012 року) не належать до
самочинного будівництва для квартир
багатоквартирних житлових будинків,
гуртожитків: перепланування, пов'язані
зі збільшенням житлової або підсобної
площі за рахунок демонтажу або
влаштування перегородок без порушення
капітальних несучих стін, несучих
конструкцій, опор, балок за рахунок
площ коридорів та допоміжних
приміщень; збільшення площі вбиральні
за рахунок об'єднання ванної кімнати з
вбиральнею чи коридором або іншим
підсобним приміщенням; влаштування чи
закриття дверних (віконних) прорізів у
внутрішніх некапітальних стінах;
влаштування перегородок в підсобних
приміщеннях; демонтування або
влаштування шаф, антресолей, комор;
демонтування камінів, грубок, печей
(без перекривання вентиляційних шахт,
димоходів); демонтування або
влаштування перегородок між
приміщеннями кухні і житлової кімнати;
зменшення площ за рахунок утеплення,
оздоблення стін; перестановка
інженерного та сантехнічного
обладнання в межах призначених
приміщень; засклення балконів та
лоджій, крім будинків, що занесені до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України.

З огляду на положення даних нормативно
правових актів, проведення робіт,
наведених в п. 3.2. Інструкції не
потребує отримання дозволу виконкому
місцевої ради або будь-якого іншого
дозволу органів державної влади або
місцевого самоврядування.

Також, відповідно до п. 3.2. Інструкції,
виявлені в установленому порядку
самочинно збудовані будинки або
прибудови до будинків, господарські
будівлі (прибудови), торговельні,
господарські кіоски та павільйони,
металеві гаражі підлягають технічній
інвентаризації з включенням їх у
планові та інші матеріали. У разі
самочинного будівництва на оригіналах
інвентаризаційної справи, технічного
паспорта і копіях планових матеріалів,
що їх видають власникам, на вільному
від записів місці, з лицьового боку
проставляють штампи встановленого
зразка.

В ході розгляду справи встановлено, що
здійснене позивачкою перепланування, а
саме утворення ванної кімнати на площі
кухні (коридор у вказаній квартирі
відсутній), за рахунок демонтажу
перегородки вбиральні та влаштування
перегородки, з метою утворення
поєднаної з вбиральнею ванної кімнати
(з облаштованим душем), відповідно до
положень п. 3.2. Інструкції не може
вважатися самочинним, а відтак, таким,
що потребує дозволу позивача.

При цьому колегія суддів виходить
також з того, що в технічному паспорті
на квартиру ОСОБА_2, складеному
Обласним КП ЛОР "БТІ та ЕО" у липні 2011
року, тобто після здійсненого
перепланування відсутній штамп
встановленого зразка про самочинно
переобладнані приміщення.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачем не надано доказів, що
здійснене ОСОБА_2 переобладнання, в
розумінні вимог Інструкції є
самочинним, як і не наведено яке саме
право районної адміністрації порушене
відповідачем та підлягає захистові на
підставі ст.ст. 3, 15 ЦПК України, також
відсутні посилання на обставини, що
свідчили б про наявність дискреційних
повноважень щодо розпорядження майном
- квартирою відповідачки, чи
повноважень, наданих власниками інших
квартир у цьому будинку, щодо звернення
до суду з позовом в їх інтересах.

Як додатково встановлено в ході
апеляційного перегляду, в матеріалах
справи наявний позитивний висновок
Управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради
щодо проектної документації
перепланування квартири ОСОБА_2, з
якого убачається, що перетворення
здійснені у межах внутрішнього
простору приміщень будівлі, можуть
бути збережені за умови погодження
розташування розширеного санвузла на
площі кухні, з плануванням нижнього
поверху. На другому поверсі, під
квартирою ОСОБА_2 розташовано
нежитлове приміщення, а відповідно до
поверхового плану другого поверху, під
територією кухні та санвузла, також
були розміщені санвузол та виносна
ванна на території кухні.

У зв'язку із чим, колегія суддів
приходить до висновку, що права
власників приміщення на другому
поверсі, під квартирою відповідачки,
внаслідок проведеного нею
перепланування жодним чином не
порушено.

Щодо встановлення двохфункційного
газового котла на площі кухні з
гільзуванням димоходу, враховуючи, що
станом на час видання розпорядження,
уповноваженою організацією, а саме ПАТ
"Львівгаз", було розроблено, а в
подальшому прийнято в експлуатацію
даний котел, а його встановлення не
призвело до порушення конструктивних
елементів або засобів протипожежного
захисту, колегія суддів вважає такі
висновки районного суду вірними.
Апеляційна скарга не містить жодних
доводів з цього питання.

Необґрунтованими колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги в
частині порушення районним судом норм
процесуального права.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ", якщо орган державної
влади та/або орган місцевого
самоврядування (суб'єкт владних
повноважень) бере участь у справі не на
виконання своїх владних повноважень, а
з інших правових підстав; не здійснює
владних управлінських функцій щодо
іншого учасника спору (наприклад,
надання згоди іншому співвласнику
житлового будинку на виконання
переобладнання та перепланування), то
залежно від змісту вимог і суб'єктного
складу сторін справа підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства
відповідно до вимог статті 15 ЦПК
України.

Ураховуючи положення ст. 1 ЦПК України
та ст. 2 КАС України, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного права та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного та адміністративного права.

З огляду на фактичні обставини справи,
підстави первісного та зустрічного
позову, останній було пред'явлено на
захист цивільних та житлових прав
ОСОБА_2 Незважаючи, що його предметом є
визнання незаконним рішення суб'єкта
владних повноважень, такий підлягав
розгляду за правилами цивільного
судочинства.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому,
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч. 1, 314 ч.
1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
- відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 6 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий :

Судді: