У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух
О.А..

суддів - Леска
В.В., Чужі Ю.Г.,

при секретарі -
Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 12 лютого 2014 року по справі за
заявою ОСОБА_2, зацікавленої особи
Ужгородської міської ради про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 12.02.2014 заяву ОСОБА_2 задоволено
- встановлено факт, що земельна ділянка,
вказана у Державному акті на право
приватної власності на землю від 14.03.1997
№1576 по АДРЕСА_1 зі сторонами 32, 60-22, 20-33,
80-21, 75 площею 0,07 га, та земельна ділянка,
зображена у Додатку до Акта
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання по АДРЕСА_1 зі сторонами 29,
72-1, 77-0, 54-0, 83-2, 77-18, 60-1, 37-10, 72-21, 34-0, 41-2, 93-22, 40
площею 0,0771га - це одна і та ж сама
земельна ділянка.

Не погодившись з таким рішенням
суду, в порядку ст. 292 ЦПК України,
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій
апелянт просить рішення суду
скасувати, а провадження в справі
закрити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
позицію осіб, які з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2
цієї статті суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, причому у судовому порядку
можуть бути встановлені, в тому числі,
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у
порядку окремого провадження виникає
спір про право, який вирішується в
порядку позовного провадження, суд
залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах (ч. 6 ст. 235 ЦПК України).

У поданій до суду заяві ОСОБА_2
зазначала, що після смерті своєї матері
почала оформляти спадщину. Земельна
ділянка, яка знаходилася у власності її
мами, не була внесена до Державного
земельного кадастру, оформлення
документів почала заявниця саме з
кадастрової зйомки земельної ділянки
по АДРЕСА_1, яка відповідно до ст. 198
Земельного кодексу України передбачає
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами. У зв'язку з тим, що
один із п'яти власників суміжних
земельних ділянок, а саме ОСОБА_1,
відмовився підписувати акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, заявниця звернулася до
земельного відділу Ужгородської
міської ради з заявою про розгляд
відмови у погодженні ОСОБА_1 на комісії
з вирішення земельних спорів.
Засідання вищезгаданої комісії
відбулося 31.10.2013, яка відмовила у
погодженні меж земельної ділянки та
рекомендувала заявнику звернутися в
проектну організацію щодо визначення
площі земельної ділянки відповідно до
Державного акту. Оскільки було
встановлено невідповідність площі
земельної ділянки, зазначеної у
Державному акті, даним, визначеним ТОВ
«Гео-Карпати», заявниця звернулась до
суду із даною заявою про встановлення
факту, що має юридичне значення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує про наявність спору щодо меж
земельних ділянок, а отже, наявний спір
про право.

До заперечень на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 додала копію її позовної
заяви до ОСОБА_1 та Ужгородської
міської ради, з якою вона звернулась до
суду у липні 2014 року, і просить, зокрема,
надати дозвіл на погодження межі без
підпису ОСОБА_1

Заявник ОСОБА_2 в поданій до суду в
порядку окремого провадження заяві, за
наслідками розгляду якої було ухвалено
оскаржуване рішення, просила
встановити факт, що земельна ділянка,
яка вказана у Державному акті на право
приватної власності на землю від 14.03.1997
по АДРЕСА_1, та земельна ділянка, яка
зображена у Додатку до Акта
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання по АДРЕСА_1 є одна і та ж сама
земельна ділянка.

В той же час, розмір земельної ділянки
залежить, в тому числі, від того, якою є
межа із суміжними землекористувачами.

Таким чином, між сторонами є спір щодо
межі земельної ділянки, а отже, щодо її
площі, який повинен вирішуватись в
порядку позовного провадження.

Зазначені обставини та вимоги ч. 6
ст. 235 ЦПК України залишились поза
увагою суду першої інстанції, тому
ухвалене у справі рішення підлягає
скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_2
без розгляду .

Керуючись ст. 209, ч. 6 ст. 235, 304, п. 4 ч.
1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 12 лютого 2014
року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення
факту, що має юридичне значення -
залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що вона має
право подати позов на загальних
підставах.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

судді