АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/4014/14-ц
Провадження № 22-ц792/2357/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.,

при секретарі: Дорощук
О.М.

з участю: представника апелянта
ОСОБА_1 представників відповідача
Ганаби Д.Д., Новачука Л.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду від
28 жовтня 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_4 до Грицівського вищого
професійного училища № 38, про визнання
незаконним контракту в частині
визначення терміну дії, визнання
незаконним наказу від 17.07.2014 року про
звільнення у зв'язку із закінченням
контракту, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4, звертаючись до
суду з вказаним позовом, зазначала, що
наказом від 11.11.1992 року звільнена з
Грицівського ПТУ № 38 у зв'язку з
реорганізацією та наказом цією ж датою
прийнята на посаду викладача
літератури народів світу згідно
контракту терміном до 1.09.1993 року.
Наказом від 17.07.2014 року звільнена з
роботи у зв'язку із закінченням
контракту.

Позивач вважає звільнення незаконним,
зазначає, що впродовж трудової
діяльності не мала жодних
дисциплінарних стягнень, заяв на
укладення контрактів не писала,
контракт, наказ про звільнення, трудову
книжку не отримувала.

У зв'язку з цим, позивач просила суд
визнати незаконним контракт в частині
визначення терміну дії, визнати
незаконним та скасувати наказ про
звільнення з посади в зв'язку з
закінченням контракту, поновити на
роботі, стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу та моральну
шкоду.

Ухвалою Шепетівського
міськрайонного суду від 28 жовтня 2014
року

позов в частині визнання незаконним
контракту в частині визначення
________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції: Мазур
Н.В. Категорія: 53,54,55

Доповідач: Купельський А.В.

терміну дії залишено без розгляду.

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 28 жовтня 2014

року в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задоволити.

Вважає, що рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на те, що контракт вона
підписувала не добровільно, тому
вважає його таким що не відповідає
вимогам закону.

Апелянт зазначає, що суд не прийняв до
уваги, що контракт переукладався 12
разів та немає жодного запису про її
звільнення, тому можна вважати його
безстроковим трудовим договором, а її
звільнення незаконним.

Крім того, апелянт зазначає, що підстав
для розірвання з нею контракту не було,
оскільки вона стягнень не мала, лише
заохочення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Педагогічні працівники, відповідно до
ст. 49 Закону України "Про освіту", що
діяв на момент укладення контракту та
ч. 3 ст. 54 Закону України "Про освіту", що
діяв на день звільнення, приймаються на
роботу за трудовими договорами,
контрактами. Прийняття на роботу
педагогічних працівників може
здійснюватись на конкурсній основі.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до наказу Грицівського
СПТУ-38 від 30.09.1992 року №58 ОСОБА_4 було
прийнято на роботу на посаду викладача
літератури народів світу тимчасово з
15.09.1992 року по 11.11.1992 року (а. с. 40).

Відповідно до наказу № 378 від 11.09.1992
року «Про реорганізацію Грицівського
СПТУ-38 в вище професійне училище № 38 -
Грицівське СПТУ-38 з 11.1992 року було
ліквідоване і всі працівники були
звільнені з роботи.

Наказом № 75 від 11.11.1992 року по
Грицівському ВПУ - 38 визначено, що
прийом на роботу усіх працівників у
Грицівське ВПУ № 38 проводити тільки по
контракту, що узгоджується з вимогами
Закону України «Про освіту» (а. с. 41).

11 листопада 1992 року між Грицівським
ВПУ № 38 в особі директора Ганаби Д.Д. та
ОСОБА_4, відповідно до заяви останньої
був укладений строковий трудовий
договір (контракт), відповідно до умов
якого, позивач була прийнята для роботи
в навчальний заклад викладачем на
період з 11.11.1992 року по 01.09.1993 року (а. с.
37, 42).

Укладений строковий трудовий
договір між Грицівським ВПУ № 38 та
позивачем був погоджений сторонами,
про що свідчать їх підписи. Позивач
була ознайомлена з умовами контракту
та терміном його дії, оскільки у
подальшому неодноразово за згодою
керівництва навчального закладу було
продовжено строк його дії. З часу
укладення договору і до її звільнення,
позивачка не оскаржувала його в
частині строку дії (а. с. 38-39).

30 квітня 2014 року позивач відмовилась
підписати повідомлення про те, що після
закінчення строку контракту, 30 червня
2014 року вона буде звільнена з роботи (а.
с. 50, 51).

23.06.2014 року позивач звернулася до
директора Грицівського ВПУ № 38 про
надання їй додаткової відпустки
строком 14 робочих днів з 01.07.2014 року, як
такій, що належить до ІІ-ї категорії
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи (а. с. 43).

Наказом директора Грицівського
ВПУ-38 № 215 від 26.06.2014 року ОСОБА_4 надано
додаткову відпустку відповідно до її
заяви з по 16.07.2014 року (а. с. 44).

Наказом в.о. директора Грицівського
ВПУ-38 № 18-к від 18 липня 2014 року
викладача ОСОБА_4 18 липня 2014 року
звільнено у зв'язку із закінченням
терміну дії контракту згідно п.2 ст. 36
КЗпП України (а. с. 46).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач була
звільнена правомірно, відповідно до
вимог чинного законодавства, також
позивачем не надано доказів
неправомірності чи протиправності дій
відповідача.

Оскільки підставою припинення
трудового договору (контракту) із
ОСОБА_4, було саме закінчення строку
його дії, а не інші підстави, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів
апеляційного суду, дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність її звільнення згідно з п.
2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про фактичне продовження
трудових відносин із училищем після 1
вересня 1993 року (закінчення строку дії
контракту), оскільки як убачається із
матеріалів справи - контракту, позивач
працювала до звільнення, і з нею 12 разів
контракт переукладався, а відповідно
до наказу директора Грицівського ВПУ-38
№ 215 від 26.06.2014 року їй було надано
відпустку з 1 липня 2014 року, після чого
звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України.

Переукладення контракту не дає підстав
стверджувати, що ОСОБА_4 почала
працювати по безтермінового трудовому
договору.

У разі звільнення працівника у зв'язку
із закінченням строку трудового
договору невикористана відпустка,
відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону „Про
відпустки" може за його бажанням
надаватися й тоді, коли час відпустки
повністю або частково перевищує строк
трудового договору. У цьому випадку
чинність трудового договору
продовжується до закінчення відпустки.

Надаючи позивачу чергову відпустку,
відповідач дотримався порядку захисту
її прав на відпустку за відпрацьований
період.

Посилання апелянта на те, що контракт
вона підписувала не добровільно, тому
вважає його таким що не відповідає
вимогам закону є необґрунтованим. До
звільнення ОСОБА_4 наказ про прийняття
її на роботу по контракту не
оскаржувала.

Не може бути підставою для скасування
рішення суду посилання апелянта, що
підстав для розірвання з нею контракту
не було, оскільки вона за період роботи
стягнень не мала, лише заохочення.

Звільнення ОСОБА_4. відбулось не у
зв'язку з розірванням контракту, а у
зв'язку з закінчення строку на який він
був укладений. Відмова позивача
підписати повідомлення про те, що після
закінчення строку контракту, 30 червня
2014 року вона буде звільнена з роботи та
заява про надання відпустки не може
бути визнана судом заявою ОСОБА_4 про
продовження контракту.

Інші доводи апеляційної скарги,
ретельно досліджені судом, висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне,
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи, постановлене з дотриманням
вимог процесуального права, колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного
суду від 28 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський