АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/2408/14-ц 22-ц/774/2413/К/14
Справа № 211/2408/14-ц
Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження №22/ц/774/2413/К/14
суддя Сарат Н.О.
Суддя-доповідач - Турік В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4,
про повернення завдатку.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
повернення завдатку.

В обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що 22.01.2014 року між нею
та ОСОБА_3 у присутності ФОП ОСОБА_4
укладено договір завдатку, відповідно
до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язалися у строк до 22 березня 2014
року укласти та нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу квартири, яка
належить ОСОБА_3, у зв'язку з чим ОСОБА_2
передала ОСОБА_3 завдаток у сумі 4 175
грн., що є еквівалентом 500 доларів США, в
рахунок вартості квартири.

11 березня 2014 року ОСОБА_7 в
односторонньому порядку відмовився
від продажу квартири та не повернув
отриману суму завдатку.

На підставі викладеного, позивач
просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її
користь 8 350 грн. подвійну суму завдатку
та судові витрати у справі в розмірі
243,60 грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та не
наведення судом у рішення доказів, на
підставі яких він прийшов до висновку,
що саме покупець відмовилася від
купівлі квартири.

Крім того, судом при посиланні на п. 2
Договору не враховано, що сплата
грошового зобов'язання за договором
іноземною валютою є незаконною та в
судовому засіданні суд не звернув
уваги на її твердження про те, що
питання представника відповідача
ОСОБА_6 є для неї незрозумілими та вона
не може на них відповісти.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та письмових
заперечень на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
повернення завдатку, суд першої
інстанції виходив з факту підписання
нею п. 2 Договору про завдаток щодо
вартості квартири, а тому позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на ї
підтвердження; 3) які правовідносин
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Суд, на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 214
ЦПК України, у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.01.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
присутності ФОП ОСОБА_4 укладено
договір завдатку, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися у
строк до 22 березня 2014 року укласти та
нотаріально посвідчити договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим ОСОБА_2 передала ОСОБА_3
завдаток у сумі 4 175 грн., що є
еквівалентом 500 доларів США, в рахунок
вартості квартири, яку мала наміри
придбати.

Договір завдатку від 22.01.2014 року
сторони нотаріально не посвідчили.

Відповідно до п. 6 цього Договору
продавець зобов'язаний у випадку
невиконання ним умов цього договору
повернути покупцю подвійну суму
завдатку, а у випадку відмови покупця
від купівлі квартири завдаток
залишається у повному обсязі у
власності продавця (ст. 571 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу, зокрема,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 4 статті 203 ЦК України
встановлено, що правочин має вчинятися
у формі, встановленій законом.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо
форми правочину, він не є укладеним,
зобов'язання купівлі-продажу між
сторонами не виникло, тому сума,
сплачена на забезпечення виконання
майбутнього зобов'язання, згідно з
вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір купівлі-продажу квартири не
був укладений з вини ОСОБА_3, а тому
завдаток підлягає поверненню у
подвійному розмірі відповідно до ст. 571
ЦК України, не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а саме тим, що у разі коли
сторони лише домовилися укласти
договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Оскільки договір купівлі-продажу між
сторонами укладений не був, то передана
ОСОБА_8 сума є авансом і підлягає
стягненню в тому ж розмірі, в якому
передавалася.

Враховуючи, що суд першої інстанції при
вирішенні справи неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального та
процесуального права, зазначене
рішення суду підлягає скасуванню на
підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового про часткове
задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача 4 175,00
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати пропорційно до задоволеної
частини заявлених вимог в розмірі 182,70
грн., у тому числі: 121,80 грн. за подання
позовної заяви до суду першої
інстанції та 60,90 грн. за подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,4 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про повернення завдатку
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 4 175,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати по справі понесені на
оплату судового збору у розмірі 182,70
гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: