Справа № 749/1405/13-ц Провадження №
22-ц/795/527/2014 Головуючий у I інстанції
-Чигвінцев М. С. Доповідач - Боброва І.
О.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

19 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Бойко О.В., Висоцької Н.В., при
секретарі:Зіньковець О.О., за
участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
ухвалу Щорського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2014
року про закриття провадження у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Щорського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2014
року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" просить ухвалу суду
першої інстанції скасувати та передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції. На думку апелянта, ухвала
суду є незаконною, необґрунтованою,
такою, що ухвалена внаслідок неповного
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи, з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання представник
апелянта на з"явився.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
пояснивши, що є рішення суду, що набрало
законної сили, яке знаходиться на
виконанні і частково ним виконано.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд на
підставі приписів п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в листопаді 2013 року звернувся з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
36333 грн. 29 коп. станом на 14.04.2013 року за
кредитним договором № 249432 cred від 10.09.2008
року та судовий збір.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від
14.01.2014 р. про закриття провадження у
справі, суд першої інстанції з
посиланням на п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України
зазначив, що заявлені ПАТ КБ
„ПриватБанк" позовні вимоги в справі є
аналогічними з позовними вимогами у
справі №2-77/2010, за якими Щорським
районним судом ухвалено рішення від
16.03.2010 року. Даним рішенням суду
встановлені всі обставини, на які
посилається Банк, рішення набрало
законної сили та виконується.

Даний висновок суду першої інстанції
частково не відповідає нормам
цивільного процесуального права і
фактичним обставинам справи.

Відповідно до п 2 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд закриває провадження у справі, якщо
є таке, що набрали законної сили
рішення або ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з
відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.03.2010 року Щорським районним судом
Чернігівської області позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволений, стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
станом 13.12.2009 р., а саме: 15484,10 грн.
заборгованість по тілу кредиту, 1486,80
грн. заборгованість по відсотках, 250,00
грн. штраф (фіксована частина), 848,55 грн.
штраф (процентова складова), 180,69 грн. в
рахунок відшкодування витрат на оплату
судового збору, 120,00 в рахунок
відшкодування витрат на ІТЗ, а всього
18370,14 грн. Вказане рішення набрало
чинності 29.03.2010 року.

Згідно з довідкою ВДВС Щорського РУЮ
№430/13-58/4 від 19.12.2013 року у останнього на
виконанні знаходиться виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа №2-77 від
30.03.2010 року Щорського районного суду
про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 18370,14 грн.
Станом на 19.12.2013 року утримано боргу із
зарплати і пенсії боржника 9322,03 грн.,
виконавчого збору 1837,01 грн., 20 грн.
витрат за проведення виконавчих дій.
Залишок боргу складає 9048,11 грн.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції, що позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» є аналогічним вимогам, з
якими позивач звертався в лютому 2010
року є частково необґрунтованим та
передчасним. Рішенням Щорського
районного суду від 16.03.2010 року було
стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість у
розмірі 18069,45 грн. станом на 13.12.2009 року.
В позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк»
від 29.11.2013 року просить стягнути
заборгованість з відповідача в сумі 36
333,29 грн. станом на 14.04.2013 року. Тобто,
підставою звернення до суду позивача в
2010 році була заборгованість з
повернення кредиту за період з 10.09.2008
року по 10.09.2010 року в сумі 18069,45 грн., а
підставою для звернення до суду
позивача з даним позовом є
правовідносини з невиконання
зобов'язань щодо повернення кредиту за
період з 10.09.2008 року по 14.04.2013року в
розмірі 36222,29 грн. З огляду на це,
позовні вимоги в частині стягнення
процентів за період з 10.09.2008 року по
13.12.2009 року дійсно є аналогічними і
провадження в цій частині підлягало
закриттю. В цій частині ухвалу суду
слід залишити без змін.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що
винесення судом першої інстанції
вищезазначеного рішення від 16.03.2010
року, виконання якого проведено не в
повному обсязі, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
укладеного кредитного договору та не
звільняє боржника ОСОБА_5 від
відповідальності за неналежне
виконання ним взятого на себе
грошового зобов'язання. Крім того,
винесення судом першої інстанції
вищезазначеного рішення та
перебування виконавчого листа на
виконанні, також не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
відповідно до положень статей 625, 1046, 1048
Цивільного кодексу України та умов
кредитного договору і не тягне за собою
припинення зобов'язань за договором з
дня набрання чинності рішення суду.

Відповідно до приписів ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в
п. 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526, 599
ЦК України.

За даних обставин ухвала суду в частині
закриття провадження у справі за
позовними вимогами про стягнення
процентів за період 14.12.2009 року по 14.04.2013
року є невірною. Однак слід зауважити,
що при вирішенні питання про їх розмір
суду першої інстнції слід звернути
увагу на залишок суми боргу за
виконавчим листом, який перебуває на
виконанні в ДВС.

Передчасно суд закрив провадження за
позовними вимогами про стягнення
«заборгованості за кредитом в сумі 11 214
грн.» і про стягнення штрафів -
фіксованої частини (250 грн.) та
процентної складової (1 718,25 грн.),
оскільки з наданого розрахунку банку
не вбачається, що «заборгованості за
кредитом» є вимогами про стягнення
тіла кредиту, а щодо штрафних санкцій,
то пунктами 5.5 та 5.6 кредитного договору
№ 249432 cred від 10.09.2008 року передбачено
декілька штрафів за порушення умов
договору. З позовної ж заяви від 14.11.2013
р. не вбачається на підставі якого
пункту договору позивач просить
стягнути суми штрафів за невиконання
умов договору.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд приходить до висновку, що на
підставі приписів п.3 ч.1 ст.311 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржувана
ухвала суду першої інстанції
частковому скасуванню з направленням в
цій частині справи для продовження
розгляду до Щорського районного суду
Чернігівської області.

З відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати, що поніс
позивач при подачі апеляційної скарги -
121,8 грн. (а.с.59).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.311,
ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу Щорського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2014
року в частині закриття провадження у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитом в
сумі 11 214,10 грн., про стягнення
заборгованості по процентам за період
14.12.2009 року по 14.04.2013 року та про
стягнення штрафів - фіксованої частини
(250 грн.) та процентної складової (1 718,25
грн.) - скасувати і в цій частині справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Щорського
районного суду Чернігівської області
від 14 січня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
понесені позивачем в апеляційній
інстанції судові витрати в сумі 121,8 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: