№ провадження 2/521/2449/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 18» лютого 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового
засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Малиновський районний
відділ Головного Управління Державної
міграційної служби в Одеській області,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловою
площею, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Малиновський районний
відділ Головного Управління Державної
міграційної служби в Одеській області,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловою
площею. В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_1 зазначає, що на підставі
договору дарування від 28.04.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий №464,
зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 05.05.2010 року їй належить квартира
АДРЕСА_1. Згідно довідки (витягу з
домової книги про склад сім`ї та
прописку) №349 від 18.03.2013 року, в
зазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та її чоловік
ОСОБА_5. Відповідачі є родичами
чоловіка позивача, та ніколи за спірною
адресою не проживали. У зв'язку з тим, що
відповідачі зареєстровані у
зазначеному домоволодінні, що належить
позивачу, позивач змушена нести
додаткові витрати на оплату
комунальних послуг, що погіршує її
матеріальне становище. Відповідачі не
з`являються за спірною адресою, однак
знятись з реєстрації за вказаною
адресою в добровільному порядку
відмовляються. Теперішнє місце
проживання відповідачів не відомо,
тому вона змушена звернутися з
вказаним позовом до суду .

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_2, та
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 у
судовому засіданні позов визнав, проти
його задоволення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки в судове
засідання суду не повідомили. Заяв,
клопотань, письмових заперечень проти
позову до суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору -Малиновського
районного відділу Головного
Управління Державної міграційної
служби в Одеській області - у судове
засідання не з'явився, надавши до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши покази свідка, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 28.04.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий №464,
зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 05.05.2010 року ОСОБА_1 належить
квартира АДРЕСА_1.

З довідки - виписки із домової книги про
склад родини та реєстрацію №349 від
18.03.2013 року, вбачається, що в зазначеній
квартирі зареєстровані відповідачі -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та чоловік
позивача ОСОБА_5.

Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Як встановлено із заяв сусідів,
засвідчених Начальником дільниці №2 КП
«Хмельницький» ВК ОМР, 28.11.2013 року,
відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1 ніколи не проживали та
не проживають.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися в суд
за захистом свого цивільного права у
випадку його порушення з вимогою про
припинення дії, яка порушує право.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК
України власнику належать права
володіння, користування і
розпорядження своїм майном; власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Таким чином, зняття з
реєстраційного обліку є наслідком
задоволення вимоги позивача про
усунення перешкод в користуванні його
власністю.

Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична
особа має право на місце проживання.
Фізична особа має право на вільний
вибір місця проживання та його зміну,
крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 статті 405 ЦК України
визначено, що член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.
Тобто правовою підставою для
перебування на реєстраційному обліку є
проживання чи перебування в житлі за
певною адресою.

У судовому засіданні доведено, що
відповідачі не мешкали у квартирі за
вказаною адресою, тому суд вважає, що
вони втратили право користування
спірною житловою площею.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Оскільки з наданих суду доказів
вбачається відсутність відповідачів в
спірному житловому приміщенні понад
встановлені законом строки,суд
задовольняє позов.

Крім того, оскільки розрахунок
експлуатаційних платежів і платежів за
надання комунальних послуг
здійснюється, виходячи з кількості
зареєстрованих за адресою житлового
приміщення, це створює перешкоди для
власника в користуванні та володінні
цією жилою площею.

Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", реєстрація
місця проживання та місця перебування
особи здійснюється відповідним
органом спеціального уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Таким чином,
рішення суду по справі про задоволення
позову після набуття ним законної сили
є підставою для скасування реєстрації
відповідача за вищевказаною адресою.

Також реєстрація відповідача за
спірною адресою перешкоджає власнику
при укладенні цивільно-правових
договорів, незаконно обмежує її право
як власника в повному обсязі, утворює
перешкоди при здійсненні права
користування, володіння, розпорядження
житловим приміщенням .

Вирішити це питання в позасудовому
порядку позивач не має можливості, тому
що відповідачі самостійно не приймають
ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації.

Враховуючи всі дослідженні матеріали
справи, докази, підтверджуючі не
проживання відповідачів за адресою:
АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне
задовольнити позов ОСОБА_1 в повному
обсязі.

На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК
України, ст. 41 Конституції України, ст. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», керуючись ст. ст.
10, 11, 58, 64, 158, 209, 212-215, 217, 224-227 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Малиновський районний
відділ Головного Управління Державної
міграційної служби в Одеській області,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловою
площею - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ