АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/5044/14-ц 22-ц/774/2378/К/14
Справа № 215/5044/14-ц
Головуючий в суді
Провадження № 22-ц/774/2378/К/14
інстанції - Камбул М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року

м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Остапенко В.О., Митрофанової
Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 15 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Тернівської районної
у місті ради м. Кривого Рогу про
визначення часток в праві спільної
сумісної власності подружжя, визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом та законом, -

В С Т А Н О
В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Тернівської районної
у місті ради м. Кривого Рогу про
визначення часток в праві спільної
сумісної власності подружжя, визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом та законом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 11 березня 2010 року ОСОБА_4,
під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5,
придбала житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку, площею 0,0514га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

12 серпня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт,
згідно якого заповіла їй - ОСОБА_2 все
її майно з чого б воно не складалося і
де б воно не знаходилося і взагалі все
те, що буде належати їй на день смерті
за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5.

При зверненні до нотаріальної контори
з заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
оскільки не надано доказів проживання
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини.

При зверненні до нотаріальної контори
для отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
нотаріусом було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку з тим, що
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, яка розташована за тією ж
адресою були придбані ОСОБА_4 в період
перебування у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5, та належали кожному з подружжя
на праві спільної сумісної власності,
шлюбну долю кожного з яких в досудовому
порядку виділити неможливо.

Також видача свідоцтва про право
власності на частку у спільному
сумісному майні подружжя у разі смерті
обох із них, Порядком вчинення
нотаріальних дій не передбачено. У
зв'язку з чим, оформлення спадщини у
нотаріальній конторі неможливо.

Оскільки в позасудовому порядку
вирішити дане питання неможливо,
просила суд визначити, що ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя
належало, кожному окремо, по 1/2 частині
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається: з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 50,2 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м.,
літньої кухні Б, погрібу В, вбиральні Г,
сараїв Д,Ж, душу Е, огорож № 1,2,
водоколонки І, замощення II та по 1/2
частині земельної ділянки площею 0,0514
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер земельної ділянки:
:07:466:0006.

Визнати за нею право власності на 1/4
частину домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, яке складається: з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 50,2 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м.,
літньої кухні Б, погрібу В, вбиральні Г,
сараїв Д,Ж, душу Е, огорож № 1,2,
водоколонки І, замощення II та на 1/4
частину земельної ділянки площею 0,0514
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер земельної ділянки:
:07:466:0006 в порядку спадкування
за заповітом після ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 та право власності на 3/4
частини домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, яке складається: з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 50,2 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м.,
літньої кухні Б, погрібу В, вбиральні Г,
сараїв Д,Ж, душу Е, огорож № 1,2,
водоколонки І, замощення II та на 3/4
частини земельної ділянки площею 0,0514
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер земельної ділянки:
:07:466:0006 в порядку спадкування
за законом, після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, визначено, що частки ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в праві спільної
сумісної власності на житловий будинок
№ 15, зазначений в плані літерою «А-1»,
загальною площею 50,2 кв.м., житловою
площею 36,9 кв.м. по АДРЕСА_1, з
господарчими спорудами: літня кухня
«Б», погріб «В», вбиральня «Г», сараї
«Д», «Ж», душ «Е», огорожа №1,2,
водо-колонка І, замощення ІІ, становили
по 1/2 частині кожного з них. У
задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить
питання про зміну рішення суду та
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, на його думку, суд
дійшов помилкового висновку про те, що
ОСОБА_4 не набула права власності на
земельну ділянку, не застосувавши
вимоги ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу
України на момент виникнення спірних
правовідносин, а застосувавши
положення ст. 331 ЦК України і Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень». Суд не врахував положення
підпункту 1.1 пункту 1 глави 11 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України та не звернув увагу на те, що
видача свідоцтва про право власності
на частку у спільному сумісному майні
подружжя у разі смерті обох цим
Порядком не передбачена. Також вважає
помилковим висновок суду про те, що
визначення часток померлого подружжя у
праві спільної сумісної власності
усуне перешкоди позивачу в оформленні
спадщини.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2010 року ОСОБА_4
перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 придбала
житловий будинок АДРЕСА_1, з
господарчими побудовами та земельною
ділянкою, що підтверджується договором
купівлі-продажу та свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності, а.с.10 , ОСОБА_4 зареєструвала
договір купівлі-продажу в КП ДОР
«КБТІ».

12.08.2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким
заповіла все належне їй на день смерті
майно ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а.с.16, після
її смерті у встановлений законом строк,
із заявою про прийняття спадщини
звернулася ОСОБА_2, крім неї з заявою
про прийняття або відмову від спадщини
до нотконтори ніхто не звертався.

Згідно рішення Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 05.06.2014 року, а.с.18-20,
встановлено факт проживання ОСОБА_2
разом із ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно листа Криворізької районної
державної нотаріальної контори за №
2531/02-14 від 02.09.2014 року, а.с.72, після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою
про прийняття спадщини за законом
11.03.2014р. звернулась ОСОБА_2, крім неї з
заявою про прийняття або відмову від
спадщини до нотконтори ніхто не
звертався.

Згідно постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій за № 693/02-31
від 11.03.2014р., а.с.15, ОСОБА_2 відмовлено в
одержанні свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку
з тим, що з поданих документів
вбачається, що спадковий будинок та
земельна ділянка були придбані
померлими у шлюбі, а відтак кожному з
них належить шлюбна доля в
вищезазначеному майні, яку виділити в
досудовому порядку неможливо.

Крім того, видача свідоцтва про право
власності на частку у спільному
сумісному майні подружжя у разі смерті
обох із них Порядком вчинення
нотаріальних дій не передбачено.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що оскільки позивачу відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на підставі п.п.1.1 п.1 гл. 11 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, у зв'язку із не визначенням
шлюбної долі у майні, набутому
подружжям за час шлюбу, і це є
перешкодою для отримання позивачем
свідоцтва про право на спадщину, та
дійшов висновку про можливість
визначення, що частки ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в праві спільної сумісної
власності на житловий будинок № 15, по
АДРЕСА_1, становили по 1/2 частині
кожного з них.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимоги про визнання права власності на
земельну ділянку площею 0,0514 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
призначену для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер: :07:466:0006, суд
першої інстанції виходив із того, що
спадкодавець ОСОБА_4 не зареєструвала
належним чином право власності на
земельну ділянку, яка згідно
Державного акту від 20.10.2009р. належить на
праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відмовляючи в частині позову щодо
визнання за позивачем права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом та за законом,
суд виходив з того, що обраний
позивачем спосіб захисту своїх прав, не
відповідає правовідносинам, що
склалися, оскільки позивач є єдиною
спадкоємицею, її право на спадщину не
оспорюється іншими особами, оформлення
права на спадщину передбачає
обов'язкову видачу свідоцтва про право
на спадщину, а не визнання права
власності на спадкове майно.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду з огляду на
наступне.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 3.4
узагальнення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
визначення судами частки подружжя у
праві спільної сумісної власності на
нерухоме майно (квартиру) за померлими
суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України,
ст.ст. 27-31 ЦПК України, оскільки судом
вирішується питання про права осіб,
які не є сторонами процесу та у зв'язку
зі смертю не мають цивільної
процесуальної правоздатності та
дієздатності.

Визначаючи, що частки ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в праві спільної сумісної
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
становили по 1/2 частині кожного з них
суд на вищезазначені роз'яснення уваги
не звернув.

Статтею 60 Сімейного Кодексу України
встановлено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
також передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, ст.. 70
Сімейного Кодексу України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5
придбала житловий будинок АДРЕСА_1, з
господарчими побудовами та земельною
ділянкою.

Отже домоволодіння АДРЕСА_1, з
господарчими побудовами та земельною
ділянкою є спільним сумісним майном,
частки подружжя у якому є рівними і
кожному з подружжя за життя належало по
1/2.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як убачається із заповіту,
посвідченого 12 серпня 2013 року
секретарем виконкому Недайводської
сільської ради Криворізького району,
ОСОБА_4 заповіла все своє майно з чого б
воно не складалося і де в воно не
знаходилось ОСОБА_2

Як убачається із відповіді Шостої
Криворізької державної нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про прийняття
спадщини за заповітом звернулася
ОСОБА_2, крім неї з заявою про прийняття
або відмову від спадщини після смерті
ОСОБА_4 до Криворізької районної
державної нотаріальної контори ніхто
не звертався.

Однак після смерті дружини ОСОБА_5, який
зареєстрований та проживав у
спадковому будинку прийняв спадщину та
відповідно до ст. 1241 ЦК України мав
право на обов'язкову частку у спадщині.

Відтак його частка у спадковому майні
після смерті дружини становила 1/4
частку нерухомого майна від 1/2 частки
належної за життя дружини.

Позивачу за заповітом належить 1/4
частина домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про прийняття
спадщини за законом 11 березня 2014 року
звернулася ОСОБА_2, крім неї з заявою
про прийняття або відмову від спадщини
після смерті ОСОБА_5 до Криворізької
районної державної нотаріальної
контори ніхто не звертався.

Як убачається із копії рішення
Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 05.06.2014
року, яке набрало законної сили,
встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5
проживали однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач
має право на спадкування за законом на
майно після смерті ОСОБА_5, зокрема на ?
частини домоволодіння.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 126 Земельного
Кодексу України, в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті. Право власності на земельну
ділянку, набуту у власність із земель
приватної власності без зміни її
меж, цільового призначення,
посвідчується: а) цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою; б) свідоцтвом про право на
спадщину.

Частиною 6 вказаної статті
встановлено, що при набутті права
власності на земельну ділянку на
підставі документів, визначених
частиною другою цієї статті,
державний акт на право власності на
земельну ділянку, що відчужується,
долучається до документа, на підставі
якого відбувся перехід права власності
на земельну ділянку, в кожному
такому випадку відчуження земельної
ділянки. На державному акті про право
власності на земельну ділянку
нотаріус, який посвідчує (видає)
документ, та орган, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень, роблять відмітку
про відчуження земельної ділянки
із зазначенням документа, на підставі
якого відбулося відчуження. Орган,
який здійснює реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обмежень, робить
відмітку про реєстрацію прав на
земельну ділянку на підставі
документа про її відчуження,
складеного та посвідченого в порядку,
встановленому законом, протягом 14
календарних днів з дня подання до
цього органу зазначеного документа.
Забороняється вимагати для
здійснення відмітки та державної
реєстрації прав на нерухоме майно та
їх обмежень документи, не передбачені
цією статтею. У разі зміни
співвласника або набуття права
спільної власності на земельну
ділянку орган, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень, також вносить
зміни до державного акта на право
власності на землю щодо
співвласників земельної ділянки.

Як убачається із договору
купівлі-продажу укладеного 11 березня
2010 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та ОСОБА_4
предметом цього договору є
домоволодіння з земельною ділянкою за
адресою: Дніпропетровська область,
місто Кривий Ріг, вулиця Огінського,
будинок під номером п'ятнадцять.

Договір зареєстровано в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 25.03.2010 року, однак за оформленням
права власності на земельну ділянку
ОСОБА_4 не зверталась, оскільки
позивачем не надано суду доказів на
підтвердження внесення змін щодо
нового власника (ОСОБА_4) земельної
ділянки до державного акту виданого на
ім'я ОСОБА_8 відповідно до змін,
внесених до Земельного Кодексу України
Законом України від 05.03.2009 року «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об'єднання
земельних ділянок», отже підстави для
задоволення позовних вимог в частині
визнання за позивачем права власності
на земельну ділянку площею 0,0514 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер земельної ділянки:
:07:466:0006 в порядку спадкування на
1/4 частину за заповітом та на 3/4
частини за законом відсутні.

Відмовляючи позивачу у визнанні права
власності на 1/4 та 3/4 частини
домоволодіння в порядку спадкування
за заповітом та законом, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
обраний позивачем спосіб захисту своїх
прав, не відповідає правовідносинам, що
склалися, оскільки позивач є єдиною
спадкоємицею, її право на спадщину не
оспорюється іншими особами, оформлення
права на спадщину, передбачає
обов'язкову видачу свідоцтва про право
на спадщину, а не визнання права
власності на спадкове майно.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком, оскільки державним
нотаріусом відмовлено позивачу у
видачі свідоцтв про право на спадщину
після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного ОСОБА_2 «Про судову практику
у справах про спадкування» від 30.05.2008
року за № 7 у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням,
відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
визнання за нею права власності на 1/4
частину за заповітом після смерті
ОСОБА_4 та на 3/4 частини за законом
після смерті ОСОБА_5 (що складає в
цілому) на домоволодіння № 15, зазначене
в плані літерою «А-1», загальною площею
50,2 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м. по
АДРЕСА_1, з господарчими спорудами:
літня кухня «Б», погріб «В», вбиральня
«Г», сараї «Д», «Ж», душ «Е», огорожа №1,2,
водо-колонка І, замощення ІІ, та
розташоване на земельній ділянці
площею 0,0514 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, призначена для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, кадастровий номер земельної
ділянки: :07:466:0006 в порядку
спадкування за заповітом та законом, а
також про відмову у задоволенні решти
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Тернівської
районної у місті ради м. Кривого Рогу
про визначення часток в праві спільної
сумісної власності подружжя, визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом та законом задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
домоволодіння № 15, зазначене в плані
літерою «А-1», загальною площею 50,2 кв.м.,
житловою площею 36,9 кв.м. по АДРЕСА_1, з
господарчими спорудами: літня кухня
«Б», погріб «В», вбиральня «Г», сараї
«Д», «Ж», душ «Е», огорожа №1,2,
водо-колонка І, замощення ІІ, та
розташоване на земельній ділянці
площею 0,0514 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, призначена для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, кадастровий номер земельної
ділянки: :07:466:0006 в порядку
спадкування за заповітом та законом.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: