Справа № 443/1308/13 Головуючий у 1
інстанції: Салій В.В.
Провадження № 22-ц/783/6598/14 Доповідач
в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів:
Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,
за секретаря Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жидачівського районного
суду Львівської області від 21 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 21 серпня 2014 року
у задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
передчасним, незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт вважає, що оскільки вину ОСОБА_5
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 384
КК України - завідомо неправдиве
показання свідка, у встановленому
законом порядку не доведено, а факт
отримання ОСОБА_5 коштів в сумі 80000 грн.
для їх передачі в якості оплати за
автомобіль RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску
встановлено рішенням суду, що набрало
законної сили, тому оскаржене рішення
суду про відмову у задоволенні його
позову є передчасним.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції встановив, що
власником автомобіля RENAULT TRAFIC, д.н.з
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року
випуску є відповідачка ОСОБА_3 29 травня
2010 року ОСОБА_3 видала довіреність
позивачу ОСОБА_2 на право користування
та розпорядження зазначеним вище
автомобілем, яку посвідчив державний
нотаріус Жидачівської державної
нотаріальної контори Матусек В.В. (а.с.
6).

Відповідно до виконавчого листа,
виданого господарським судом
Львівської області на виконання
рішення від 01.03.2011 року, за заявою ПАТ
"Кредобанк" від 22.01.2013 року було
накладено арешт на майно ОСОБА_3, в тому
числі на автомобіль RENAULT TRAFIC, д.н.з
НОМЕР_1, та оголошено його розшук (а.с.
100).

Працівниками ВДАІ в с. Радивилів
Рівненської області затримано
зазначений вище автомобіль, а 15 лютого
2013 року згідно з актом опису й арешту,
автомобіль був описаний та арештований
державним виконавцем відділу ДВС
Пустомитівського РУЮ (а.с. 35).

ОСОБА_2 обґрунтував свій позов тим, що
він передав ОСОБА_5 кошти в сумі 80 000.00
грн., які ОСОБА_5 повинен був передати
ОСОБА_3 як оплату за автомобіль, але
оскільки автомобіль у нього вилучено
державним виконавцем, а відповідачі
відмовляються повернути отримані
кошти, він звернувся в суду з позовом та
просив стягнути солідарно з
відповідачів кошти в сумі 80 000.00 грн.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші. Оцінка зібраних по справі
доказів має здійснюватися за
правилами, передбаченими ст.212 ЦПК
України з врахуванням положень ст.57-66
ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 зазначеного
Кодексу, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Належність доказів - це якість доказу,
що характеризує точність, правильність
відображення обставин, що входять в
предмет доказування. Належним є той
доказ, який містить інформацію, що має
значення для справи.

Докази отримуються у встановленій
процесуальним законом формі.
Недотримання (порушення) форми
отримання доказів обумовлює те, що вони
при вирішенні судом справи до уваги
братись не будуть. Крім того, докази
мають відповідати певним вимогам,
тобто мають бути належними та
допустимими. Жоден доказ, який містить
інформацію про предмет доказування
(обставини спору), не має для суду
наперед встановленої сили.

Матеріалами справи підтверджується та
встановлено судом, що 29 травня 2010 року
ОСОБА_3 видала довіреність позивачу
ОСОБА_2 на право користування та
розпорядження (продати, обміняти,
здавати в оренду, заставляти в
забезпечення зобов'язань тощо)
автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, 2002 року, яку посвідчив
державний нотаріус Жидачівської
державної нотаріальної контори
Матусек В.В. (а.с. 6).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 208 ЦК України,
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу належить
вчиняти у письмовій формі.

Твердження позивача про передачу
коштів в сумі 80 000.00 грн. відповідачам не
підтверджено належними та допустимими
доказами та суперечить ч.1 ст.218 ЦК
України, відповідно до якої
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_5 в
судовому засіданні при розгляді
Жидачівським районним судом цивільної
справи № 443/365/13-ц заявив, що в травні 2010
року отримав від ОСОБА_2 80000.00 грн. для
передачі в якості оплати за автомобіль
ОСОБА_3, спростовується його ж
показаннями в судовому засіданні 27.05.2014
року під час розгляду Жидачівським
районним судом цієї справи при допиті
його як свідка, де він зазначив, що
попередньо дав завідомо неправдиві
показання та в дійсності від ОСОБА_2 він
80000.00 грн. не отримував та не передавав
їх в якості оплати за автомобіль.

Суд першої інстанції з приводу дачі
ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань
постановив окрему ухвалу, яку направив
прокурору Жидачівського району для
вирішення питання про притягнення
ОСОБА_5 до кримінальної
відповідальності за ст. 384 КК України
(а.с. 124).

Будь-яких належних та допустимих
доказів про передачу грошей
відповідачам в сумі 80 0000 тис. грн.
позивач не представив ні суду першої,
ні апеляційної інстанцій.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_2, правильно
виходив з того, що всупереч вимогам ст.
ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не
підтвердив належними та допустимими
доказами передачу коштів в сумі 80 000.00
грн. відповідачам.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним вище та на
висновки суду не впливають.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам і доказам у справі в їх
сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні й
апеляційну скаргу на оскаржене рішення
необхідно відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 21 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.