Справа № 0907/2-7261/2011
Провадження № 22-ц/779/78/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Меленко О.Є.,
Васильковського В.М.,

секретаря Вилки І.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк", відділення №493
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" про розірвання кредитного
договору, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 30 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним
позовом до відповідачів про розірвання
кредитного договору, мотивуючи свої
вимоги тим, що 27 квітня 2007 року між АКІБ
"УкрСиббанк" (тепер Публічне акціонерне
товариство "УкрСиббанк") та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №0. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань по даному кредитному
договору було укладено такі правочини:
договір іпотеки між банком та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та нею; договір поруки між
банком та ОСОБА_7 При укладенні
кредитного договору і договору іпотеки
ОСОБА_7 було створено для неї невірне
уявлення щодо здійснення своїх намірів
і під впливом обману вона погодилась
допомогти в укладенні кредитного
договору, оскільки ОСОБА_7 пообіцяв
сплачувати кредит та з цією метою
продати інше належне йому нерухоме
майно. Проте ОСОБА_8 припинив
виконувати свої зобов'язання перед
банком, а ОСОБА_7 як поручитель погашати
кредит. Також після укладення
кредитного договору істотно змінились
обставини, а саме: відбулося падіння
курсу гривні. Зазначене, на думку
позивача, є підставою для розірвання
кредитного договору.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 30 жовтня 2013 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, апелянт
не погоджується із висновками суду про
те, що нею не представлено доказів
невиконання ОСОБА_4 кредитного
договору та створення у неї, під час
підписання договору іпотеки, невірного
уявлення щодо своїх намірів, що
призвело до введення її в оману. Так,
підписуючи договір іпотеки, вона була
впевнена, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 будуть
належно виконувати умови кредитного
договору, в чому вони її запевняли.
Проте на даний час вони не мають наміру
сплачувати кредит, що призведе до
звернення стягнення на іпотечне майно
і позбавить житла її та її сім'ю. Даних
обставин суд не з'ясував, що призвело до
ухвалення необґрунтованого рішення. З
цих підстав апелянт просила скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримали з наведених у ній мотивів та
просили задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не
прибули, хоча належно повідомлені про
розгляд справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта і її представника,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не представлено доказів
того, що ОСОБА_4 не виконуються
зобов'язання, передбачені умовами
кредитного договору, а також не
доведено наявності передбачених ч.1
ст.215 ЦК України підстав для визнання
кредитного договору недійсним. Позивач
не була стороною кредитного договору, а
тому її права укладенням вказаного
договору не порушені.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 26 квітня 2007 року між АКІБ
"УкрСиббанк" (тепер Публічне акціонерне
товариство "УкрСиббанк" (надалі ПАТ
"УкрСиббанк")) та ОСОБА_4 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до якого
останньому було надано кредит в
розмірі 38000 доларів США(а.с.8).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по даному кредитному
договору 27 квітня 2007 року між банком та
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_2
укладено договір іпотеки, який
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрований в реєстрі за №2261,
згідно якого іпотекодавцями передано в
іпотеку нерухоме майно: квартиру
АДРЕСА_1.

Також з метою забезпечення виконання
зобов'язань по вищевказаному
кредитному договору між банком та
ОСОБА_7 укладено договір поруки.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Звернувшись із позовом, ОСОБА_2 просила
розірвати договір про надання
споживчого кредиту, укладений між АКІБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_4 на підставі
ст.ст.652, 653 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Із наведених норм закону слідує, що
питання розірвання договору може бути
ініційоване тільки сторонами договору.
В даному ж випадку ОСОБА_2 не є стороною
договору про надання споживчого
кредиту, укладеного між
відповідачем-банком та ОСОБА_4, її права
укладенням такого договору не
порушено, а тому вона не вправі ставити
питання про його розірвання.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, оскільки були
предметом розгляду і судом дана їм
належна оцінка.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення судом ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 30 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
О.Є. Меленко

В.М. Васильковський