Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

07 жовтня 2014 р.

м. Харків

Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової
О.О.,

за участю секретаря Борисенко
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.
Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку поділу майна подружжя, -

в с т а н о
в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом
до відповідача, яким просить визнати
за ОСОБА_1 право власності на 24/100
частини квартири АДРЕСА_1, що належить
на праві власності ОСОБА_2, в порядку
поділу спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що з червня 1998р.
перебувала у цивільному шлюбі, а з
09.06.2000р. перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.02.2014р. шлюб
розірвано. 03.06.1998р. відповідач уклав
договір довічного утримання з ОСОБА_4,
за яким зобов'язався довічно
утримувати останню і вона передала
йому у власність 48/100 частини вказаної
квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 померла,
та позивач разом із чоловіком її
поховали. В спірній квартирі подружжя
зробили ремонт, користувалися
квартирою. Отже, позивач вважає, що має
право на рівну частину спільного майна
подружжя.

Позивач надала заяву про
слухання справи за її відсутністю,
викладені вище обставини та вимоги
позову підтримала у повному обсязі,
просить їх задовольнити, не заперечує
щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання
не з'явився, будучи повідомленим судом
про день та час розгляду справи
належним чином, заяв про поважні
причини своєї відсутності або слухання
справи за його відсутністю не надав,
тому суд зі згодою позивача розглядає
справу у відсутності відповідача,
постановляючи заочне рішення, що не
суперечить правилам ст.. 224 ЦПК України.

Вивчивши доводи позову,
дослідивши та оцінивши надані суду
докази, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що сторони
з червня 1998р. перебували у цивільному
шлюбі, а з 09.06.2000р. у зареєстрованому
шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.02.2014р. шлюб розірвано
(а.с.4,8,10).

03.06.1998р. ОСОБА_2 уклав договір
довічного утримання, яким зобов'язався
довічно утримувати ОСОБА_4,
забезпечувати її харчуванням, одежею,
доглядом та необхідною допомогою (а.с.9).

Відповідно до ст.. 425 ЦК УРСР за
договором довічного утримання одна
сторона, що є непрацездатною особою за
віком або станом здоров'я (відчужував)
передає у власність другій стороні
(набувачеві майна) квартиру або частину
її, взамін чого набувач майна
зобов'язується надавати відчужувачеві
довічно матеріальне забезпечення в
натурі у вигляд житла, харчування,
догляду і необхідної допомоги на
визначену сторонами суму.

Майно, нажите подружжям за час
шлюбу, згідно ст.. 22 КпШС, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 померла.

Встановлено, що подружжя
доглядали, надавали матеріальну та
іншу допомогу ОСОБА_4, поховали останню.

48/100 частини спірної квартири
зареєстровано на ім'я відповідача, що
вбачається із відомостей КП
«Харківське бюро технічної
інвентаризації» № 1203574 від 01.10.2014р.

Отже, вказана частина квартири
набута за відплатним пролонгованим
договором, оскільки всі витрати за
договором довічного утримання
здійснюються за рахунок спільних
доходів подружжя, то нерухоме майно,
придбане на підставі договору є
спільною сумісною власністю подружжя,
а тому дана частина квартири належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Об'єктом спільної сумісної
власності подружжя також є і майно,
набуте одним із подружжя за договором
довічного утримання, як оплатним, та
підлягає поділу у порядку ст..ст. 69-71 СК
України.

Із п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» випливає, що
до складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховується також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч.4 ст. 65 СК).

Таким чином, суд надійшов до
висновку, що за час шлюбу і до смерті
відчужувача, подружжя витрачали кошти,
утримували ОСОБА_4 тощо за рахунок
спільних доходів, тому придбане
відповідачем нерухоме майно є спільною
сумісною власністю з позивачем.

Відповідно до вимог ст. 70
Сімейного Кодексу України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше на визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 88, 174, 208,
212-215, 224 ЦПК України, ст. 425 ЦК УРСР, ст.. 22
КпШС, ст..ст. 65, 69-71 Сімейного Кодексу
України, суд, -

в
и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
24/100 частини квартири АДРЕСА_1, в
порядку поділу майна подружжя.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через Московський
районний суд м. Харкова, шляхом подачі
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя