Справа № 461/3700/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/6513/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря: Брикайло
С.В.,

представника ТзОВ «Кредитні
ініціативи» Хамуляка О.Б. та
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 06 серпня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ)
«Кредитні ініціативи» звернулись в суд
з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості в розмірі 785
184,51 грн. за кредитним договором
№1304/0208/88-004, який було укладено між ВАТ
"Сведобанк" та ОСОБА_6 28 лютого 2008 року.

В обґрунтування вказаного позову
зазначає, що 28.11.2012 р. між ПАТ«Сведбанк»,
який виступає правонаступником АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою
компанією (далі ФК) «Вектор Плюс» і того
ж дня ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТЗОВ
«Кредитні ініціативи» були укладені
Договори факторингу, відповідно до п.2.1,
2.2. кожного з цього договору Банк
відступає Фактору, а в другому випадку
ФК«Вектор Плюс» відступає ТОВ
«Кредитні ініціативи» свої права
Вимоги заборгованості по кредитних
договорах, укладених з Боржниками,
право на вимогу якої належить Банку, а
за наступним договором - Клієнту. З
моменту відступлення Банком Фактору та
ФК«Вектор Плюс» ТОВ «Кредитні
ініціативи» прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора, а за наступним договором
Клієнту та вважаються наданими таким.
Разом з правами вимоги до Фактора та до
ТОВ «Кредитні ініціативи» переходять
всі пов'язані з ними права, зокрема
права грошової вимоги щодо нарахованих
та несплачених Боржниками процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
обов'язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних
договорів відбулася заміна кредитора,
а саме ТОВ «Кредитні ініціативи»
набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором
№1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року
позичальником згідно якого є ОСОБА_6.
Таким чином, позивач вважає, що на даний
час усі права кредитора за
вищевказаними Кредитним договором
належать ТОВ «Кредитні ініціативи».
Відповідач ОСОБА_6 згідно кредитного
договору від 28.02.2008р. має
заборгованість кредиту станом на 26.03.2014
року по сумі кредиту 51 520,01 доларів США
(що в еквіваленті становить 544 865,32 грн.),
по відсотках - 12 918,73 доларів США (що
еквівалентно 136 625,90 грн.); та пені за
останні 12 місяців в розмірі 9 804,77
доларів США (що еквівалентно 103 693,29
грн.), а всього на загальну суму 785 184,51
грн.

Оскільки в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_6 за
вказаним кредитним договором між ВАТ
"Сведобанк" та ОСОБА_4, як поручителем, 28
лютого 2008 року було укладено договір
поруки, позивач просить стягнути
солідарно з обох відповідачів
заборгованість за Кредитним договором
№ 1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року у розмірі 785
184,51 грн..

Рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 06 серпня 2014 року у
задоволенні позову ТЗОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6 і ОСОБА_4
відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржив
позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи». В
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити. Так, на думку
апелянта, оскаржуване рішення
постановлене з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права.
При ухваленні рішення судом першої
інстанції неповно з'ясовано та не
доведено обставини, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, а зроблені судом
висновки не відповідають обставинам
справи. Також, суд не надав належної
оцінки доказам, які були подані
позивачем, не взяв їх до уваги, а
постановив рішення виключно на основі
поданих відповідачем доказів.
Зазначає, що на сьогоднішній день
зобов'язання відповідача перед
позивачем за кредитним договором №
1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року, як і на день
прийняття рішення залишаються не
виконаними, а тому у позивача є всі
підстави для звернення стягнення
залишку заборгованості. Просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог (а.с. 125-128).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника Хамуляка О.Б. на
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу представника
ОСОБА_5, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин,яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення в повній мірі не
відповідає.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виник спір.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та
безспірно встановлено судом першої
інстанції 28.02.2008 року між ВАТ
«Сведбанк» (правонаступником якого
став ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір № 1304/0208/88-004,
відповідно до якого Банк
зобов'язувався та надав Боржнику
кредит у сумі 64 400 доларів США зі
строком погашення кредиту до 27.02.2018
року з встановленням 11,9 % за
користування кредитними коштами, а
Боржник зобов'язався повернути
наданий кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені Кредитним
договором (а.с.38-46).

В забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника, що
випливають з кредитного договору №
1304/0208/88-004, 28.02.2008 року ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_4 уклали договір поруки №
1304/0208/88-004-Р-1, відповідно до умов якого
останній, як поручитель, поручається за
виконання ОСОБА_6 обов'язків, які
виникли на підставі кредитного
договору або можуть виникнути на
підставі нього у майбутньому (а.с.51-52).

Судом безспірно встановлено
також, що внаслідок укладення 28.11.2012 р.
між ПАТ «Сведбанк» та ФК«Вектор Плюс»,
а також того ж дня між ФК«Вектор Плюс»
та ТзОВ «Кредитні ініціативи»
Договорів факторингу, відбулася заміна
кредитора, а саме ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором
№1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року з правом
грошової вимоги щодо нарахованих та
несплачених Боржником процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
обов'язкових платежів (а.с.8-37).

Як вбачається із наданого до
справи позивачем розрахунку боргу
заборгованість за Кредитним договором
№1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року станом на
26.03.2014 року становить 785 184, 81 грн., з яких
заборгованість за кредитом становить 51
520,01 дол. США (544 865,32 грн. згідно курсу
НБУ), заборгованість за відсотками 12
918,73 дол. США (136 625, 90 грн. згідно курсу
НБУ) та пеня за останній рік 103 693,29 грн.
(а.с.64) , які позивач і просив стягнути з
відповідачів солідарно.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції вірно зауважив в своєму
рішенні, що більша частина вказаної
заборгованості в розмірі 482 832,84 грн. вже
була стягнута солідарно з відповідачів
за рішенням Галицького районного суду
м. Львова від 25.06.2010 р. у цивільній
справі №461/9886/13-ц за позовом ПАТ
«Сведбанк» до ОСОБА_6 і ОСОБА_4, яке
набуло законної сили та звернуто до
виконання. (а.с.98,99).

В той же час, відмовляючи у
задоволенні позову ТОВ «Кредитні
ініціативи» дійшов висновку про те, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду, виходячи з того, що строк
виконання зобов'язань за Кредитним
договором настав 08.05.2009 p., з цієї ж дати
розпочав свій перебіг строк позовної
давності. При цьому, враховуючи що
15.06.2009 р. Кредитор подав позовну заяву
щодо стягнення заборгованості за
Кредитним договором, і такі дії,
відповідно до положень ст.264 ЦК України
спричинили переривання перебігу
позовної давності, і з моменту подачі
позову перебіг позовної давності
розпочався заново.

Оскільки загальний строк
позовної давності становить 3 роки, то
згідно позиції суду, строк позовної
давності за вимогами, що випливають з
Кредитного договору (окрім вимог, за
якими передбачено спеціальну позовну
давність в 1 рік) про стягнення
заборгованості по тілу кредиту сплив
16.06.2012 р., а тому, виходячи з положень
ст.ст.266, 267 ЦК України сплив строк
звернення до суду і за додатковими
вимогами.

Однак з такими висновками суду
першої інстанції не можна погодитись в
повній мірі, виходячи з наступного.

Враховуючи, що за рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 25.06.2010 р.
судом, при задоволенні позову ПАТ
«Сведбанк» щодо повного повернення
боргу за кредитним договором
№1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року, вже вирішено
спір щодо стягнення з відповідачів
солідарно повної суми боргу за
вказаним Договором станом на 15.06.2009 р в
розмірі 482 832,84 грн., в тому числі
заборгованість по тілу кредиту в
розмірі 59567 дол. США, що еквівалентно 453
310,83 грн., суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо недопустимості
повторного стягнення з відповідачів
як суми неповернутого кредиту, так і
нарахованих відсотків і пені за
попереднім рішенням суду.

В той же час, судом першої
інстанції не взято до уваги роз'яснення
п.17 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за №5 від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до якого наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, сам факт присудження до
стягнення за рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 25.06.2010 р. з
цих же відповідачів заборгованості за
кредитним договором №1304/0208/88-004 від
28.02.2008 року, не припиняє правовідносин
сторін за цим кредитним договором, та
не звільняє боржника ОСОБА_6 і його
поручителя ОСОБА_4 від грошових
зобов'язань перед новим Кредитором,
ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо сплати
відсотків за користування кредитом та
пені.

Як встановлено судом першої інстанції,
після звернення вказаного судового
рішенням до виконання, на погашення
боржником заборгованості вже сплачено
19 408,73 дол. США. Однак, за ствердженням
позивача, така проплата здійснювалась
не через виконавчу службу, а
безпосередньо на рахунок Банку. Ці
кошти йшли в першу чергу на погашення
відсотків за користування кредитом та
пені.

З матеріалів цивільної справи
№461/9886/13-ц вбачається, що ухвалою
Галицького районного суду м. Львова від
19.08.2013 р. здійснено заміну стягувача у
виконавчому провадженні щодо
примусового виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_7 на користь
ПАТ «Сведбанк» 482 832,84 грн., з ПАТ
«Сведбанк» на ТзОВ «Кредитні
ініціативи».

В ході апеляційного розгляду справи
представник апелянта, ТзОВ «Кредитні
ініціативи», погодився з тим, що тіло
кредиту, відсотки та пеня, які були
присуджені за рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 25.06.2010 р. не
підлягають стягненню.

В той же час, в ході апеляційного
розгляду даної справи, представником
ТзОВ «Кредитні ініціативи» надано
розрахунок заборгованості за
кредитним договором №1304/0208/88-004 від
28.02.2008 року відсотків та пені на час
подання позову станом на 26.03.2014 року з
врахуванням вже стягнутих сум за
попереднім рішенням суду, яка
становить: по відсотках - 9 386,47 доларів
США (що за курсом національного Банку
станом на 26.03.2014 р. становить 99 269,43 грн.)
та по пені за останній рік при
зверненні з відповідним позовом - 100 022,85
грн., а всього на загальну суму 199 292
грн.28 коп.

Оскільки вказані розрахунки нічим не
спростовані, колегія суддів, виходячи з
фактичних обставин справи та норм
матеріального права, що регулює спірні
правовідносини, приходить до висновку,
що вказана сума боргу підлягає
стягненню з боржника на користь ТзОВ
«Кредитні ініціативи» в рахунок
погашення боргу за кредитним
договором №1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року.

Поряд із зазначеним, судова колегія не
погоджується і з висновками районного
суду про те, що Договори факторингу, за
якими відбулася заміна кредитора, не
передбачають переходу до Факторів і,
зокрема до ТзОВ «Кредитні ініціативи»,
права вимоги до поручителя ОСОБА_4, за
договором поруки № 1304/0208/88-004-Р-1 та про
відсутність зобов'язань останнього
перед позивачем.

Як вбачається із змісту п.п.2.2. Договору
факторингу №15 від 28 листопада 2012 року,
укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ФК
«Вектор Плюс», сторони домовились, що з
відступленням права вимоги
заборгованості згідно з цим договором,
Банк відступає Фактору права за
договорами забезпечення та
підтвердили цим, що в силу укладення
цього Договору вони не мають намір
припиняти (розривати) будь-який договір
поруки, укладений в якості
забезпечення виконання зобов'язань
Боржників перед Банком за кредитами.
Право вимоги заборгованості за якими
відступається згідно умов цього
Договору, та погоджуються, що права
вимоги за такими договорами поруки
переходять від Банку до Фактора
одночасно з переходом прав вимоги
Заборгованості на підставі цього
Договору та в силу закону без
необхідності укладення окремого
договору відступлення прав вимоги за
договорами поруки.

Аналогічні умови містяться і в п.п.2.2.
Договору факторингу, укладеного між ФК
«Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні
ініціативи» 28 листопада 2012 року.

З огляду на викладене, з врахуванням
положень ст.ст.553, 554 ЦК України, слід
дійти висновку, що поручитель ОСОБА_4
несе солідарну відповідальність перед
ТзОВ «Кредитні ініціативи» разом з
боржником ОСОБА_7 за боргові
зобов'язання за кредитним договором
№1304/0208/88-004 від 28.02.2008 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 06 серпня 2014 року слід
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6
та ОСОБА_4 про солідарне стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором №1304/0208/88-004 від
28.02.2008 року в розмірі 199 292 грн.28 коп.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
підлягає стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з
кожного на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи по 1370 грн. сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1ст.307, ч.1ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 06 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ТзОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 та
ОСОБА_4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» заборгованість за
кредитним договором №1304/0208/88-004 від
28.02.2008 року в розмірі 199 292 грн.28 коп.. В
решті позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 з
кожного на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи по 1370 грн. сплаченого
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.