АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/895/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах захисту прав дітей про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог вказував про те, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2012 року він являється батьком малолітнього ОСОБА_8 Згідно постанови служби у справах дітей Черкаського міськвиконкому від 27.04.2012 року йому був встановлений день спілкування з малолітнім сином ОСОБА_8 один раз в тиждень, в неділю за проханням матері з 15 по 17 години та в її присутності, з урахуванням змін, пов'язаних з різними обставинами. Дане рішення не раз порушувалось відповідачкою і позивач не міг бачити свого сина довготривалий час декілька разів.

Частина 2 ст. 157 СК України визначає, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно заяви позивача службою у справах захисту дітей Черкаського міськвиконкому від 20.11.2013 року, були встановлені дні його спілкування з сином, щонеділі в четвер з 15 до 18 години, та в неділю з 9 до 12 години з необов'язковою присутністю матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Відповідачка категорично відмовляється виконувати дане рішення, та перешкоджає в цьому, мотивуючи тим, що позивач не має права бачити свого сина без її присутності до досягнення ним 14 років.

Просив суд, зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_8, та визначити такі способи участі позивача у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня в четвер з 15 до 18 години, та в неділю з 9 до 12 години з необов'язковою присутністю матері, не менше 6 годин в тиждень.. Також мати право бачити свого сина під час погіршення його здоровя чи хвороби.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на те, що дане рішення є незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, визначивши ОСОБА_7 наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_8: щонеділі з 15 до 17 години у присутності матері дитини з урахуванням змін, повязаних з різними обставинами.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи, апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2012 року ОСОБА_7 являється батьком малолітнього ОСОБА_8 (а.с. 7)

Згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.04.2012 року ОСОБА_7 був встановлений день спілкування з малолітнім сином ОСОБА_8 один раз в тиждень, в неділю за проханням матері з 15 по 17 години та в її присутності, з урахуванням змін, пов'язаних з різними обставинами. (а.с. 6)

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.11.2013 року встановлені дні і години спілкування позивача із сином, щочетверга з 15 до 18 години, та щонеділі з 9 до 12 години з необов'язковою присутністю матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Відповідачка відмовлялась виконувати дане рішення, та перешкоджає позивачу в цьому, мотивуючи тим, що позивач не має права бачити свого сина без її присутності до досягнення ним 14 років.

Згідно до ст.142 СК України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак, вказане залишилось поза увагою суду.

В ході розгляду справи апеляційним судом, на вимогу останнього, орган опіки та піклування надав відповідний висновок про участь у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_7 з малолітнім ОСОБА_8 за № 136/30-02-48 від 07.04.2014 року.

Згідно вказаного висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити батькові, ОСОБА_7, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, щочетверга з 15-00 до 18-00 години, та щонеділі з 9-00 до 12-00 години з необов'язковою присутністю матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що оскільки відповідачка ОСОБА_6 створює ОСОБА_7 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їхньою спільною дитиною ОСОБА_8 і не бажає виконувати рішення органу опіки та піклування з даного приводу, яке є обов'язковим до виконання, чим порушує насамперед особисті немайнові права дитини на належне батьківське виховання та вимоги чинного законодавства і прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції не в повній мірі застосував спосіб захисту порушеного права за захистом якого було спрямоване звернення до суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив зобовязати відповідачку ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні з сином та визначити такі способи його участі у вихованні дитини, як систематичні побачення щотижня в неділю з 9 до 12 год. та четвер з 15 до 18 години, тобто не менше 6 годин в тиждень без обовязкової присутності матері, а судом було зобовязано ОСОБА_6 виконувати рішення виконкому Черкаської міської ради № 1279 від 20.11.2013 року, чим допустив порушення вимог ст. 11 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду, зобовязавши ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_7 з сином ОСОБА_8, визначивши такі способи його участі у вихованні дитини як зустрічі щочетверга з 15-00 до 18-00 години, та щонеділі з 9-00 до 12-00 години.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують та не дають підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року у даній справі змінити.

Абзац другий рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року у даній справі викласти в наступній редакції:

Визначити ОСОБА_7 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 щочетверга з 15-00 години до 18-00 години та щонеділі з 09-00 години до 12-00 години.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 121 грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :