Справа № 352/2763/14-ц
Провадження 2-з/352/53/14
У Х В А Л А

25 грудня 2014 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Струтинського Р.Р.

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Івано-Франківськ заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Івано-Франківського обласного управління, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки та припинення обтяжень нерухомого майна.

В поданій суду заяві представник позивача просить з метою забезпечення позову накласти арешт на будинковолодіння № 70-А по вул. Довбуша с.Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, оскільки позивачу стало відомо, що державною виконавчою службою за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснюють заходи на примусову реалізацію даного будинковолодіння із земельною ділянкою, на якій воно розміщене; виконавче провадження пов»язане із виконанням судового рішення про стягнення коштів із ОСОБА_2 на користь банку.

Ознайомившись з матеріалами справи, проходжу до переконання, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами і доповненнями, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чукалівської сільської ради про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними свідоцтв про визнання права власності на нерухоме майно, 28.08.2013 року Тисменицьким районним судом постановлено ухвалу про накладення арешту на будинковолодіння № 70-А по вул. Довбуша с.Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, яка набрала законної сили та скасована у встановленому законом порядку не була.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви слід відмовити у зв»язку з її безпідставністю.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом пяти днів з дня її проголошення через Тисменицький районний суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Р.Р.Струтинський