справа № 361/8660/14-ц
провадження № 2/361/3258/14
Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарях: Павловій О.С., Чуняк
Н.А.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення суми позики, процентів за
договором позики, інфляційних втрат,
трьох процентів річних від
простроченої суми та відшкодування
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 20
квітня 2011 року він у присутності свідка
ОСОБА_6 передав у позику ОСОБА_5 грошові
кошти на загальну суму 101500 грн., про що
останній видав боргову розписку,
відповідно до якої дану суму грошей
зобов'язувався повернути йому до кінця
2011 року. Проте своїх зобов'язань
належним чином він не виконав, у
визначений розпискою строк грошові
кошти в сумі 101500 грн. йому не повернув.
Крім вказаної суми грошових коштів, у
зв'язку із простроченням виконання
грошового зобов'язання на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України ОСОБА_5 повинен
сплатити йому суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.
За період з 01 січня 2012 року по 01 жовтня
грн. 10 коп., три проценти річних від
простроченої суми за період з 01 січня
2012 року по 01 листопада 2014 року
становлять 8626 грн. 10 коп.
Всього загальна сума заборгованості
відповідача ОСОБА_5 перед ними
грн. 10 коп. + 8626 грн. 10 коп.).
Відмовою від виконання своїх
договірних зобов'язань ОСОБА_5 йому
завдано також моральної шкоди, яка
полягає у постійних хвилюваннях та
переживаннях через ризик втрати
значної для нього суми грошових коштів
у зв'язку із знеціненням національної
валюти внаслідок зростання цін на
продукти харчування, пальне, товари
споживання. Він втратив душевний
спокій, став знервованим, що призвело
до погіршення стосунків з членами його
сім'ї. Розмір завданої йому
відповідачем моральної шкоди оцінює у
Також у зв'язку із необхідністю
звернення до суду з цим позовом та
професійним захистом його порушених
прав, він поніс витрати на правову
допомогу адвоката, розмір яких складає
Просив стягнути з ОСОБА_5 на його
користь суму позики в розмірі 101500 грн.,
коп., три проценти річних від
простроченої суми в розмірі 8626 грн. 10
коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
всього - 131914 грн. 20 коп. та судові
витрати: судовий збір і витрати на
правову допомогу в розмірі 5000 грн.
У подальшому в ході розгляду справи
позивач ОСОБА_4 позовні вимоги
Крім зазначених вище вимог, просив
стягнути додатково з відповідача
ОСОБА_5 на його користь на підставі ст.
1048 ЦК України за період з 01 січня 2012
року по 19 листопада 2014 року проценти
обчислених на рівні облікової ставки
Національного банку України у вказаний
Представник позивача ОСОБА_7 у судовому
засіданні позов підтримав, просив суд
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 у
повному обсязі. У зв'язку із допущеною
при обчисленні процентів помилкою,
суму процентів за користування
позикою, що підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача за
коп. В іншій частині позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити їх
Відповідач ОСОБА_5 повторно у судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового розгляду повідомлений
належним чином. Подав до суду заяву, у
якій зазначав, що стан його здоров'я
різко погіршився, у зв'язку з чим він
госпіталізований до Броварської
центральної районної лікарні. Просив
перенести судове засідання до його
одужання, про що він повідомить суд
після виходу з лікарні. Дана заява
подана до суду представником
відповідача ОСОБА_8 за дорученням у
день розгляду справи 04 грудня 2014 року,
причини неявки цього представника у
судове засідання суду теж невідомі.
За змістом ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Належних доказів, що підтверджують
поважність неявки у судове засідання,
відповідач ОСОБА_5 та його представник
суду не надали. Представник позивача
ОСОБА_7 проти ухвалення заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів не заперечував.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні у справі
докази, суд встановив такі факти і
відповідні їм правовідносини та дійшов
наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики

та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.

20 квітня 2011 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає у АДРЕСА_1, позичив у
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 101500 грн.,
які зобов'язувався повернути частинами
до кінця 2011 року.

Факт укладення сторонами договору
позики та його умов підтверджується
розпискою, написаною позичальником
ОСОБА_5

У ст. 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України визначено, що
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

Суд встановив, що у порушення вимог
закону та умов укладеного сторонами 20
квітня 2011 року договору позики
відповідач ОСОБА_5 своїх зобов'язань за
цим договором належним чином не
виконав, суму позики в розмірі 101500 грн.
у встановлений строк до кінця 2011 року
позивачу ОСОБА_4 не повернув, що
підтверджується наявним у позивача
борговим документом - розпискою від 20
квітня 2011 року, написаною відповідачем.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_4 про
стягнення на його користь з ОСОБА_5 суми
позики в розмірі 101500 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За змістом ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно із правовою позицією Верховного
Суду України, висловленою ним у
постанові від 02 липня 2014 року в
цивільній справі № 6-36цс14, у випадку,
якщо договір позики

не є безоплатним (безпроцентним) у
розумінні частини другої статті 1048 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
сплатити винагороду (проценти за
користування позикою) й у випадку, коли
таким договором не передбачено право
позикодавця на одержання від
позичальника процентів від суми
позики.

Відповідно до положень ст. ст. 10 і 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_4 має право
вимагати від ОСОБА_5 сплати процентів
за користування сумою позики, а також
інфляційних втрат і трьох процентів
річних від простроченої суми за
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання.

Перевіривши правильність зроблених
позивачем розрахунків, облікову
ставку, індекс інфляції, кількість днів
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання, суд дійшов
висновку, що із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4, крім суми позики в розмірі 101500
грн., стягненню підлягають ще й інші
суми, зокрема:

- проценти за користування позикою за
період з 01 січня 2012 року по 19 листопада
2014 року в розмірі 23567 грн. 47 коп. на
підставі ст. ст. 536, 1048 ЦК України;

- інфляційні втрати за період з 01 січня
2012 року по 01 жовтня 2014 року в розмірі 16788
грн. 10 коп. і три проценти річних від
простроченої суми за період з 01 січня
2012 року по 01 листопада 2014 року в розмірі
8634 грн. 45 коп. на підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК
України.

Стягнення з відповідача на користь
позивача більших сум процентів за
користування позикою і трьох процентів
річних від простроченої суми за
вказані у позовній заяві періоди

не є виходом суду за межі заявлених
вимог, оскільки під час їх розрахунку
позивач допустився помилок.

Всього на користь позивача ОСОБА_4 із
відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню
загальна сума заборгованості за
договором позики в розмірі 150490 грн. 02
коп. (101500 грн. + 23567 грн. 47 коп. + 16788 грн. 10
коп. + 8634 грн. 45 коп.).

За змістом норм чинного законодавства
особа несе відповідальність за
заподіяну моральну шкоду у випадках
коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або випливає з її
положень, у випадках, встановлених ЦК
України, зокрема ст. ст. 280, 611, 1167, 1168
цього Кодексу, а також іншими нормами
законодавства, якими встановлюється
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Аналогічні роз'яснення містяться у п. 2
постанови № 4 Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди".

Оскільки між сторонами виник спір з
приводу невиконання договірних
зобов'язань, умовами договору позики
від 20 квітня 2011 року відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
зобов'язання не передбачено, вимоги
ОСОБА_4 про стягнення на його користь з
ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 5000
грн. задоволенню не підлягають.

У ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких належать витрати на
правову допомогу.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Доказів понесення ОСОБА_4 витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката, у розмірі 5000 грн. суду не
надано, тому правові підстави для
стягнення цих витрат із відповідача на
користь позивача теж відсутні.

Разом з тим, виходячи із ставок
судового збору, визначених у ч. 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір", із
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відповідно до
ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 1504 грн. 90 коп. (1 %
від задоволеної частини вимог
майнового характеру).

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212 - 215,
224, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
суму позики в розмірі 101500 (сто одна
тисяча п'ятсот) грн. 00 коп., проценти за
користування позикою в розмірі 23567
(двадцять три тисячі п'ятсот шістдесят
сім) грн. 47 коп., інфляційні втрати в
розмірі 16788 (шістнадцять тисяч сімсот
вісімдесят вісім) грн. 10 коп., три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 8634 (вісім тисяч шістсот
тридцять чотири) грн. 45 коп. та судовий
збір у розмірі 1504 (одна тисяча п'ятсот
чотири) грн. 90 коп., всього - загальну
суму в розмірі 151994 (сто п'ятдесят одна
тисяча дев'ятсот дев'яносто чотири) грн.
92 коп.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем апеляційна скарга на заочне
рішення може бути подана до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дутчак І. М.