Справа № 653/1873/14-ц
Провадження № 2/653/685/14
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18.09.2014

Генічеський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого судді - Хоменко В.Г.

при секретарі - Разумній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Генічеську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третіх осіб: Управління
державної міграційної служби України у
Херсонській області, Партизанської
селищної ради Генічеського району
Херсонської області про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, за участю третіх осіб:
Управління державної міграційної
служби України у Херсонській області,
Партизанської селищної ради
Генічеського району Херсонської
області, в якому просила визнати
відмову відповідача у тимчасовому
виїзді за кордон їх малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження -
безпідставною та незаконною; дозволити
позивачу оформити документи для
тимчасового виїзду за межі України їх
малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
без згоди її батька; дозволити виїзд
малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
України разом з позивачем до Турецької
республіки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10
жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено шлюб. У період шлюбу у них
із відповідачем народилася донька -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з
відповідачем не склалося, внаслідок
чого, на підставі рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
15 листопада 2013р. по справі №653/2548/13-ц, їх
шлюб було розірвано, а позивачці
повернено дівоче прізвище - ОСОБА_1. У
даний час вона має намір повезти дитину
до родичів, які проживають у Турецькій
республіці, однак, для оформлення
відповідних документів потрібна згода
батька, яку останній не дає, не
пояснивши причин такої відмови. Вважає,
що відповідач безпідставно
відмовляється надати їй дозвіл на
виїзд дитини за кордон, при цьому його
поведінка не обумовлена піклуванням
про інтереси дитини, а виключно
власними егоїстичними, матеріальними
мотивами. Таким чином, приймаючи до
уваги, що згідно чинного законодавства
України про порядок виїзду
неповнолітніх дітей за кордон
необхідна нотаріально засвідчена
згода на це батьків, отримати таку
згоду від батька дитини вона не може
через його відмову, при цьому, виїзд
дитини за межі України відповідає її
інтересам, та оскільки вирішити дане
питання іншим правовим шляхом не
являється можливим, вона змушена
звернутися до суду з позовом.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. Причини своєї неявки суду не
повідомив.

Представник Партизанської селищної
ради Генічеського району Херсонської
області у судове засідання також не
з'явився. Надав суду письмову заяву з
проханням розглянути справу у його
відсутність. Свою правову позицію
стосовно заявлених позовних вимог не
висловив.

Представник Управління державної
міграційної служби України у
Херсонській області у судове засідання
також не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Причини своєї неявки
суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до наступного
висновку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі,
який між ними зареєстровано 10 жовтня 2008
року, Заріченською сільською радою
Джанкойського району АР Крим, про що
зроблено актовий запис №6. У період
шлюбу у них із відповідачем народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачем не
склалося, внаслідок чого, на підставі
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 15 листопада
2013р. по справі №653/2548/13-ц, їх шлюб було
розірвано, а позивачці повернено
дівоче прізвище - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу дочка
залишилась проживати з позивачкою, що
підтверджується довідкою про склад
сім'ї від 28 травня 2014р., виданою
Партизанською селищною радою
Генічеського району Херсонської
області.

Позивач має намір познайомити дитину з
рідними, які проживають у Турецькій
республіці, але відповідач не дає
дозвіл на виїзд та оформлення проїзних
документів для дочки, що й стало
підставою звернення до суду.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склалися між
сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються Цивільним
кодексом України, Сімейним кодексом
України, та Законом України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України».

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного
кодексу України розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток (ч.2 ст. 150 СК
України).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ №231 від 31 березня 1995р., з
наступними змінами і доповненнями, за
відсутністю згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього за кордон може
бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою КМУ від 27 січня
1995р. за №57 із змінами і доповненнями,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюються лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995р. за №231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в
отриманні згоди відповідача на виїзд
дитини за кордон, а також беручи до
уваги той факт, що судом при розгляді
даної справи не встановлено обмежень
чи заборон, які унеможливлюють виїзд
неповнолітньої дитини за межі України
для тимчасового перебування, суд
приходить до висновку про доцільність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
надання дозволу на виїзд малолітній
ОСОБА_3 за кордон без згоди батька.

Суд на підставі вищевикладеного та
керуючись 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
виготовлення проїзного документу для
виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за відсутності письмової
згоди батька дитини ОСОБА_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Турецької
республіки, у період з 01 жовтня 2014р. по 31
березня 2015р., у супроводі її матері
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька
ОСОБА_2, для відвідування родичів.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко