Справа № 465/1230/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/6313/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - Берези В.І.,
суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,
за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 21 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 8624,00 грн. матеріальної шкоди та
3000 грн. моральної шкоди.

Рішення суду оскаржила представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Просить
таке скасувати та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що складений акт
про затоплення від 16.07.2012 року не
відповідає встановленому порядку
складання таких, при складанні акту не
був встановлений характер залиття і
його причини; акт про залиття квартири
складався без присутності позивача і
відповідача. У акті квартира
відповідача на час залиття не
оглядалась. Крім того, в цей день не
складався акт про неможливість
потрапити в квартиру відповідача.
Причина точного залиття встановлена не
була. В акті вказана причина - аварія на
водозапірній арматурі у ванній
кімнаті, внаслідок чого сталась аварія
не вказується. У квартирі відповідача
протікає каналізаційний стояк,
відповідач неодноразово звертався в
ЛКП «Сонячне» для обстеження та
усунення недоліків протікання
каналізаційного стояка, що залишено
без уваги. Сантехнічні стояки
незалежно від того, де вони розташовані
у житловому приміщенні, служать для
обслуговування потреб усіх власників,
тому поточний ремонт та технічне
обслуговування проводить виконавець
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій за рахунок
вартості цих послуг, а капітальний
ремонт - за рахунок власника будинку.
Відповідачем було завялено клопотання
про призначення судової
будівельно-технічної експертизи. Дана
експертиза була проведена без огляду
квартири відповідача, відповідачу не
було виставлено рахунок, та не
повідомлено про огляд квартири.

У висновку судової інженерно-технічної
експертизи зазначено, що причиною
залиття квартири позивача відповідно
до акту могла бути аварія на
водозабірній арматурі в ванній
кімнаті відповідача. Висновок експерта
грунтується на припущеннях, точної
причини не було встановлено. Тому,
такий висновок експерта не може бути
належним і допустимим доказом по
справі, оскільки огляд експертом
квартири відповідача не проводився і
не зазначено, які саме винні дії
відповідач вчинив, що призвели до
затоплення. Крім того, позивачем
недоведено вимогу щодо розміру
стягнутої на його користь моральної
шкоди, а також не підтверджено вимогу
належними доказами.

Перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
позовних вимог законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
позивача, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 проживає у квартирі
АДРЕСА_2 і є сусідом позивачів
поверхом вище.

Згідно з витягом з державного реєстру
правочинів № 380006 від 26.11.2004 року,
квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 26.11.2004 року.

Спростовуючи заперечення сторони
відповідача про те, що затоплення
відбулось не з його вини, суд першої
інстанції покликався на акти комісії
ЛКП «Сонячне», та висновок судової
будівельно-технічної експертизи .

Так, з акту комісії ЛКП «Сонячне» від
16.07.2012 року комісією встановлено, що
14.07.2012 року внаслідок аварії на
водозапірній арматурі в ванній кімнаті
в квартирі №6, яка знаходиться вище
поверхом і де проживає та
зареєстрований ОСОБА_2, внаслідок
залиття квартири №5 пошкоджено стелю і
стіни в коридорі, кухні, ванній і
житловій кімнаті.

Згідно з актом комісії ЛКП «Сонячне»
від 30.09.2013 року, при обстеженні комісією
квартири АДРЕСА_1 виявлено: сліди
замокання у ванній кімнаті (5-3/4, 5 кв.м)
на стелі на площі 1.1 кв.м, на стіні на
площі 0,4 кв.м, на кухні (5-4/6,5 кв.м) у куті
суміжному з ванною. У місцях
замокання виявлено цвіль і
неприємний запах. Причину замокання
комісії виявити не вдалося, оскільки
мешканці квартири №6 не надають
доступу для проведення обстеження і
подальшого ремонту сантехнічного
обладнання.

З акту комісії ЛКП «Сонячне» від 05.11.2013
року вбачається, що комісією ЛКП
встановлено, що мешканець квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_2 30.10.2013 року; 01.11.2013 року
не надав доступу до своєї квартири для
обстеження сантехнічних приладів і
каналізаційного стояка.

Висновком судової інженерно-техніної
експертизи № 1123 від 14.05.2014 року
встановлено, що причиною залиття
квартири АДРЕСА_1, відповідно до акту
могла бути аварія на водозабірній
арматурі в ванній кімнаті у квартирі
№6. Для усунення наслідків залиття
необхідно виконати внутрішні
ремонтно-будівельні роботи по
оздобленню стін, та стелі (шпаклювання,
пофарбування) в приміщеннях квартири
АДРЕСА_1. Вартість відновлювального
ремонту, необхідного для усунення
наслідків залиття в приміщеннях
квартири АДРЕСА_1 станом на час
проведення дослідження, становить 8624,00
грн.

Вирішуючи щодо розміру заподіяних
залиттям збитків, суд першої інстанції
взяв до уваги визначену експертом суму
таких збитків, яким спростовано розмір
збитків, визначених внаслідок
проведеної оцінки з ініціативи
позивачів у розмірі 30 875 грн.

З висновком суду погоджується і
колегія суддів, враховуючи і те, що
судова інженерно -технічна експертиза,
в т.ч. і для встановлення причин
залиття, судом призначалася саме за
клопотанням відповідача, однак
відповідач не допустив спеціаліста
експертної установи до свого
помешкання, чого не спростував і у
судовому засіданні. Відтак, експертом в
основу експертного дослідження
покладено акт ЛКП «Сонячне» від 16.07.2012
року та причину залиття, зазначену у
акті .

Зазначена локалізація (розташування)
пошкоджень, вказаних у вищезгаданому
акті, логічно узгоджується із
зафіксованою під час проведення
експертизи локалізацією виявлених
пошкоджень, що спростовує доводи
апелянта про відсутність вини
відповідача та його припущень щодо
дійсної причини можливих протікань
внаслідок пошкоджень каналізаційного
стояка, відповідальність за
експлуатацію якого та належний стан
несе виконавець послуг з утримання
будинку.

Жодними належними та допустимими
доказами такі доводи відповідача,
апелянта, не підтверджені.

Вищезазначеними актами підтверджено,
що відповідач на неодноразові
повідомлення та пропозиції про
обстеження комісією ЛКП його квартири
на такі не реагував, комісію у квартиру
не допускав.

Враховуючи зазначені обставини, суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що має місце заподіяння
матеріальної шкоди, яку слід
відшкодувати у розмірі 8624,00 грн., в
частині вимог про стягнення моральної
шкоди вирішив стягнути таку в розмірі
3000 грн.

З рішенням суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
діями майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна( ч.2 п.З ст.23 ЦПК
України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові №4 від 31 березня 1995
року зі змінами «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», при заподіянні
особі моральної шкоди обов'язок по її
відшкодуванню покладається на винних
осіб незалежно від того, чи була
заподіяна потерпілому майнова шкода
та чи відшкодована вона.

Підтверджуючи факт заподіяння шкоди,
суд першої інстанції вірно покликався
на акти комісії ЛКК «Сонячне» від 16.07.2012
року, яким встановлено причину залиття
- аварію на водозапірній арматурі в
ванній кімнаті в квартирі відповідача
та пошкодження у квартирі позивача -
стелі , стіни в коридорі, кухні, ванній і
житловій кімнаті. Крім цього, згідно з
актом комісії ЛКП «Сонячне» від 30.09.2013
року, при обстеженні комісією квартири
АДРЕСА_1 виявлено локалізацію
пошкоджень: сліди замокання у ванній
кімнаті (5-3/4,5 кв.м) на стелі на площі 1.1
кв.м на стіні на площі 0,4 кв.м, на кухні
(5-4/6,5 кв.м) у куті суміжному з ванною.

Як видно з висновку судової
будівельно-технічної експертизи, при
проведенні огляду експертом квартири
позивачів виявлено пошкодження з
ознаками залиття у ванній кімнаті,
стелі та стінах коридору, кухні,
житловій кімнаті, за наслідками огляду
встановлено ймовірне попадання води в
приміщення квартири №5 через
перекриття з квартири №6, яка
знаходиться поверхом вище.

Таким чином, локалізація виявлених
залиттям пошкоджень зазначених у
висновку експертизи логічно
узгоджується з локалізацією тих
пошкоджень, які зафіксовані і у
вищезазначених актах комісії ЛКП
«Сонячне», що, на думку колегії суду,
спростовує доводи апелянта про
відсутність факту залиття та вини
відповідача.

Вирішуючи про суму майнової шкоди, суд
першої інстанції вірно визначився з її
розміром, який вказано у кошторисному
розрахунку до висновку експертизи та
який складає-8624,00 грн.

Як видно з локального кошторису,
вартість та найменування
відновлюваних робіт вказано та
розраховано виключно щодо приміщень
квартири позивача, які зазнали
пошкоджень залиттям, відтак, визначена
кошторисом вартість відновлювальних
робіт вірно покладена в основу
відшкодування заподіяної залиттям
шкоди.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції
наявність такої шкоди обґрунтував
порушенням прав позивачів внаслідок
дій з заподіяння шкоди та тривалими
переживаннями щодо потреби
відновлення наслідків такої шкоди.
Пошкодження майна порушило звичний
спосіб життя, що призвело до фізичних
та душевних страждань. З висновками
суду погоджується і колегія суддів.
Позивачі самотужки без ініціативи з
боку відповідача намагались тривалий
час відновити істину щодо
встановлення та підтвердження факту
залиття та винних дій з боку
відповідача, а тому визначена сума
відшкодування моральної шкоди не
виходить за межу розумного та
справедливого розміру такого
відшкодування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
її задоволення немає. Таким чином,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, ст..308, 314, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.