Справа №333/6552/14-ц
№ провадження 2/333/2620/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Холода Р.С.,

при секретарі
Шевченко
І.П.,

за участю відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Комунарського
районного суду в м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом про розірвання
шлюбу із ОСОБА_1, зареєстрованого 02.09.2006
року Запорізьким міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького обласного управління
юстиції, актовий запис № 957. Від шлюбу
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги позивач
мотивує тим, що з травня 2013 року шлюбні
стосунки між сторонами були припинені
через те, що вони мають різні погляди
про спільне життя, тому виникали
постійні непорозуміння та сварки,
відповідач ображає її честь та
гідність, тому просить суд розірвати
шлюб оскільки він існує формально.

До судового засідання позивач не
з'явилась, про дату, час та місце
слухання справи була повідомлена
своєчасно та належним чином у
встановленому законом порядку. До суду
надала заяву, в якій просить розглянути
справу без її участі, позовні вимоги
підтримує і просить їх задовольнити,
заперечує проти примирення.

Відповідач позов визнав частково, суду
пояснив, що фактично шлюбні відносини
припинені в червні 2014 року, так як ще
влітку 2014 року він возив дружину з
донькою на море. Вважає, що стосунки з
ОСОБА_2 погіршились у зв'язку з його
постійними відрядженнями за межі
Запорізької області. Так як, позивач
вже фактично створила іншу сім'ю, не
заперечує проти розірвання шлюбу, але
заперечує проти стягнення з нього
понесених позивачем судових витрат в
розмірі 243 грн. 60 коп., тому що не вважає
себе винним в розпаді сім'ї.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 02.09.2006
року зареєстрували шлюб, про що
Запорізьким міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького обласного управління
юстиції 02.09.2006 року було видано
Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1
(актовий запис № 957).

Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, видане
Запорізьким міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 25.08.2007 року,
актовий запис № 155.

При цьому, в судовому засіданні
неможливо було встановити дату
припинення шлюбних відносин, тому що
ОСОБА_3 зазначила в позові - травень 2013
року, а відповідач заперечував та надав
пояснення щодо припинення шлюбних
відносин з червня 2014 року.

Бажання до примирення у позивача
відсутнє, відповідач теж не виявив
наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше
спільне подружжя і збереження шлюбу
неможливо.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, позивач
вважає неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати її
прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що шлюб між сторонами не може
бути збережений, оскільки факти,
встановлені у справі, свідчать про те,
що він фактично розпався, спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стало
неможливим, його формальне існування
обмежує особисту свободу позивача та
порушує її особисті інтереси, що має
істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з тим, що позов ОСОБА_2 задоволено
повністю, тому суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача понесені
позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 212, 214-215, 224-226,
292, 294 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 02.09.2006 року Запорізьким
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Запорізького
обласного управління юстиції,
Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1
(актовий запис № 957) - розірвати.

ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2», на
яке було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Р.С. Холод