РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
- судді Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю:

позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області про
визнання договору дарування частково
недійсним, визнання права власності на
? частину житлового будинку з
надвірними будівлями, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського
районного суду з позовною заявою, в
якій просить суд визнати договір
дарування в ? частині житлового будинку
з надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 - недійсним та визнати за ним
право власності на ? частину даного
житлового будинку з надвірними
будівлями.

В підтвердження заяви ОСОБА_1
посилається на те, що в період шлюбу з
ОСОБА_3 вони придбали будинок АДРЕСА_1,
який було зареєстровано на ім'я ОСОБА_3
Договір посвідчений нотаріусом
Дергачівської державної нотаріальної
контори 24.07.2003 року (р.№2-2136). Після
оформлення будинку вони з дружиною
зареєструвалися у вказаному будинку та
проживають до теперішнього часу. В
літній період 2012 року донька ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 зі своєю сім'єю переїхала у
вказаний будинок для проживання. Так як
будинок був придбаний у період його
шлюбу з ОСОБА_3, і їм належить право
власності в ? частині за кожним, то він
не заперечував проти проживання
родичів дружини у вказаному будинку.

На даний час відносини між ним та
дружиною погіршились. У зв'язку з цим
він звернувся до БТІ, де йому надали
довідку про те, що будинок АДРЕСА_1
зареєстрований на праві приватної
власності в цілому за ОСОБА_4 на
підставі договору дарування,
посвідченого нотаріусом Дергачівської
державної нотаріальної контори 25.06.2005
року (р.№1-751). Так як йому належить ?
частина цього житлового будинку, як
придбаного в період шлюбу, тому він
вважає, що в результаті зазначеного
договору дарування порушені його
права, оскільки він згоди на дарування
своєї 1/2 частки будинку не давав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги
своєї позовної заяви підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явились, повідомлялись
заздалегідь та належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 проти задоволення позову
заперечувала, просила в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області в судове
засідання не з'явився, у поданій до суду
заяві просив винести рішення на розсуд
суду, просив справу розглядати в його
відсутність.

Суд, заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служб Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області ОСОБА_1 перебуває у
шлюбі з ОСОБА_3 зареєстрованому 23.01.1995
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Дергачівського
районного управління юстиції (а.с.4).

Відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого
нотаріусом Дергачівської державної
нотаріальної контори 24.07.2003 року
р.№2-2136, будинок АДРЕСА_1 був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

Цей факт підтверджується довідкою від
21.08.2012 року №7025 виданою КПТІ
«Інвенрос», про те, що домоволодіння по
АДРЕСА_1 в цілому належало ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Дергачівською
нотаріальною конторою від 24.07.2003 року
р.№2-2136 (а.с.6).

Згідно паспорту серії НОМЕР_2, виданого
15.10.1997 року Київським РВХМУ УМВС
України в Харківській області ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
01.09.2003 року (а.с.3).

Відповідно до ст. 22 КпроШтаС України та
ст.60 СК України вказаний будинок
являється спільним майном подружжя,
так як був придбаний позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_3 в період
зареєстрованого шлюбу.

25.06.2005 року ОСОБА_3 подарувала цей
будинок своїй дочці ОСОБА_4

Згідно з вимогами ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Ст. 203 ЦК УКраїни зазначено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. З положень ст. 215 ЦК
України вбачається, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України, а саме не співпадіння волі
та волевиявлення учасника правочину.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Пред'являючи позов про визнання
договору дарування недійсним в 1/2
частині ОСОБА_1 посилається на те, що
договір укладено без його відома і
ніяких документів щодо його згоди на
укладення такого договору він не
підписував.

Нотаріусом суду надано оригінал
договору дарування та заяви ОСОБА_1 про
згоду на дарування цього будинку, який
підписаний ним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Позивач посилається на те, що підпис в
заяві та його прізвище написане не ним.

Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом
було призначено почеркознавчу
експертизу для з'ясування питання щодо
виконання підпису в заяві до
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області від 24
червня 2005 року особисто ОСОБА_1 або
іншою особою.

Експертиза не проведена.

Ніяких належних доказів на
підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 не
надано.

За таких обставинах, суд
приходить до висновку, що доводи
позивача не є обґрунтованими, у зв'язку
з чим знаходить позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області про
визнання договору дарування частково
недійсним, визнання права власності на
? частину житлового будинку з
надвірними будівлями - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.С. Овсянніков