АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 420/3542/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2247/к/14
суддя Приміч Г.І.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 24 липня
2013 року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Головне
управління державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, служба у справах дітей
Криворізької районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, орган опіки та піклування
Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області, ОСОБА_7, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з будинку.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

представник ОСОБА_2 та Лозуватської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області - Ковальчук
Володимир Васильович,

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - Подолінний Роман
Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2012 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, посилаючись на
те, що 03.10.2008 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № KRP0GA на суму
22 916,65 доларів США з кінцевим терміном
повернення 03.10.2012 року.

В забезпечення кредитного договору
було укладено договір іпотеки,
відповідно до яких відповідач ОСОБА_5
передав позивачу в іпотеку нерухоме
майно - домоволодіння, яке складається
з: житлового будинку А-1 загальною
площею 66,40 кв.м., житловою площею 35,20
кв.м., літньої кухні Б, вбиральні В, І -
водоколонки, ІІ - замощення, ІІІ -
басейна, 1-2 огорожі, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_6 зобов`язання належним
чином не виконується, утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 42 156,32 дол.США, а тому позивач,
уточнивши позовні вимоги та зазначивши
співвідповідачем по справі ОСОБА_6,
просив суд: звернути стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння, яке
складається з: житлового будинку А-1
загальною площею 66,40 кв.м., житловою
площею 35,20 кв.м., літньої кухні Б,
вбиральні В, І - водоколонки, ІІ -
замощення, ІІІ - басейна, 1-2 огорожі,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ "Приватбанк" з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням ОСОБА_1 у
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби Криворізького
районного управління юстиції у
Дніпропетровській області, отримання
ОСОБА_1 в Управлінні Держземагенства
Криворізького району
Дніпропетровської області щодо
земельної ділянки на якій розташований
предмет іпотеки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, за ціною на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/ незалежним
експертом на момент продажу; виселити
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, з житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що є
предметом іпотеки зі зняттям їх з
реєстраційного обліку в Криворізькому
районному секторі Головного
управління державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області; стягнути з відповідачів
судові витрати по справі.

Ухвалою Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 16
травня 2013 року залучено до участі у
справі у якості третіх осіб орган опіки
та піклування Лозуватської сільської
ради Криворізького району
Дніпропетровської області та ОСОБА_7.

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зустрічним позовом про
реструктуризацію боргу, який ухвалою
суду від 24 липня 2013 року залишено без
розгляду.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 24 липня
2013 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
домоволодіння, яке складається з:
житлового будинку А-1 загальною площею
66,40 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м.,
літньої кухні Б, вбиральні В, І -
водоколонки, ІІ - замощення, ІІІ -
басейна, 1-2 огорожі, початковою
вартістю 153 118,27 грн., відповідно до
договору, що належать на праві
власності ОСОБА_5, розташоване на
неприватизованій земельній ділянці, що
знаходиться у користуванні ОСОБА_5, за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК, у рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
№ KRP0GA від 03.10.2008 року, укладеному
між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК, та ОСОБА_6,
загальний розмір якої станом на 24.09.2012
року складає 42 156 доларів 32 центи США,
що в гривневому еквіваленті становить
336 829 гривень 00 копійок, в тому числі:
заборгованість за кредитом - 20 142 долари
США 04 центи, а в гривневому еквіваленті
- 160 934 гривні 90 коп.; заборгованість по
відсоткам - 8 424 долари США 04 центи., а в
гривневому еквіваленті - 67 308 гривень 08
коп.; заборгованість з комісії - 2 755
доларів США 41 цент, а в гривневому
еквіваленті - 22 015 гривень 73 коп.;
заборгованість по пені - 8 797 доларів США
59 центів, а в гривневому еквіваленті -
70292 (гривні 74 коп.; штрафу (фіксованої
частини) - 31 долар США 29 центів, а в
гривневому еквіваленті - 250 гривень 00
коп.; штрафу (процентної складової) - 2 005
(доларів США 95 центів, а в гривневому
еквіваленті - 16 027 гривень 54 коп.

Визначено спосіб реалізації предмету
іпотеки - домоволодіння, яке
складається з: житлового будинку А-1
загальною площею 66,40 кв.м., житловою
площею 35,20 кв.м., літньої кухні Б,
вбиральні В, І - водоколонки, ІІ -
замощення, ІІІ - басейна, 1-2 огорожі, що
належать на праві власності ОСОБА_5,
шляхом укладення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
договору купівлі-продажу від імені
ОСОБА_5 з іншою особою-покупцем, та з
наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК права
отримання ОСОБА_1 у Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби Криворізького районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області щодо
предмету іпотеки, отримання ОСОБА_1 в
Управлінні Держземагенства
Криворізького району
Дніпропетровської області щодо
земельної ділянки, на якій
розташований предмет іпотеки,
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Початкову ціну предмету іпотеки -
домоволодіння, яке складається з:
житлового будинку А-1 загальною площею
66,40 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м.,
літньої кухні Б, вбиральні В, І -
водоколонки, ІІ - замощення, ІІІ -
басейна, 1-2 огорожі, що належать на
праві власності ОСОБА_5, встановлено на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК„ витрати по сплаті
судового збору в рівних частинах по 1398
грн. 20 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь
держави витрати по сплаті судового
збору в рівних частинах по 211 грн. 30 коп.
з кожного.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судом не було враховано, що до
кредитного договору була укладена
додаткова угода, якою продовжений
строк виконання основного зобов'язання
до 2018 року, отже на момент пред'явлення
позову строк виконання зобов'язання не
настав та суд мав відмовити у
задоволенні позовних вимог на підставі
ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».

Крім того, судом не враховано, що
ОСОБА_9 має право проживання в спірному
домоволодінні, а тому її необхідно було
залучити до участі у розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2 та третьої особи
Лозуватської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області - Ковальчука
В.В., який підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити,
представника позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» - Подолінного Р.Г., який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив її відхилити,
залишивши без змін рішення суду першої
інстанції, як законне та обгрунтоване,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та звертаючи стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції виходив із того,
що ОСОБА_6 належним чином не виконував
взяті на себе зобов'язання згідно умов
кредитного договору, а саме в терміни,
встановлені кредитним договором, кошти
не повертала, графіку погашення
заборгованості не дотримувалася, а
тому у іпотекодержателя виникло право
на звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та
вбачається з матеріалів справи, між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк „ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір №KRP0GA від 03.10.2008
року (а.с.10-12), відповідно до умов якого
Банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти на
придбання житла шляхом видачі готівки
у загальному розмірі 22 916,65 доларів США,
що включає в себе: 22 000,00 доларів США -
споживчий кредит, 660,00 доларів США -
разова винагорода за надання
фінансового інструменту, 151,00 долар США
- страхування майна за перший рік дії
кредиту, 105,60 доларів США - особисте
страхування за перший рік дії кредиту,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом за фіксованою ставкою у
розмірі 15,00% на рік на суму залишку
заборгованості, строком дії договору з
03.10.2008 року по 03.10.2012 року включно, в
обмін на зобов'язання відповідача
прийняти, належним чином використати
та повернути надані позивачем кредитні
кошти, сплативши відсотки та інші
передбачені платежі у строки та
порядку, встановленими п. 8.1. Договору
та графіком погашення кредиту (а.с.13
зворот).

Додатковою угодою №1 від 20 березня 2009
року внесено зміни до п.8.1 Кредитного
договору в частині розміру винагороди
за надання фінансового інструменту та
періоду сплати щомісячних періодичних
платежів. При цьому, термін виконання
зобов'язань за даним договором
залишився незмінним - 03.10.2012 року (а.с.
200), а тому доводи апеляційної скарги
щодо продовження цією додатковою
угодою строку виконання кредитного
договору до 2018 року колегією суддів
відхиляються, як необґрунтовані.

В забезпечення належного виконання
зобов'язань по кредитному договору
№KRP0GA від 03.10.2008 року, між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк „ПриватБанк", правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_5
був укладений Договір іпотеки №
KRP0GA від 03.10.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області - ОСОБА_12
03.10.2008 року, зареєстрований в реєстрі за
№6821 (а.с. 15-17), відповідно до п.п. 35.3., 35.4.,
35.5. якого Іпотекодавець - ОСОБА_5 надав в
іпотеку Іпотекодержателю належне йому
на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу
будинку від 12.04.1982 року (а.с.37-43, 124,125)
нерухоме майно - домоволодіння, яке
складається з: житлового будинку А-1
загальною площею 66,40 кв.м., житловою
площею 35,20 кв.м., літньої кухні Б,
вбиральні В, І - водоколонки, ІІ -
замощення, ІІІ - басейна, 1-2 огорожі,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
початковою вартістю 153 118,27 грн.,
розташоване на не приватизованій
земельній ділянці за зазначеною
адресою.

Як вбачається із кредитного договору,
ОСОБА_6 отримала в тимчасове
користування кредитні кошти на умовах
строковості, забезпеченості, платності
та зворотності та зобов'язалася
сплачувати платежі у розмірі, порядку
та строки, встановлені договором та
графіком платежів щодо погашення суми
кредиту, відсотків за користування ним,
комісій банку, сукупних послуг, які
надаються позичальнику у зв'язку з
укладенням цього договору. За
порушення умов договору у розділах 5, 8
кредитного договору передбачена
відповідальність позичальника.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що сторони погодили всі
істотні його умови як це передбачено
ст.207 ЦК України і це узгоджується з
вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином в установлений строк відповідно
до умов договору та вимог закону.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання,
згідно кредитного договору №KRP0GA
від 03.10.2008 року, належним чином не
виконувала, кредит належним чином не
погашала та відсотки не сплачувала, у
зв'язку з чим у неї утворилась
заборгованість перед кредитором, яка
станом на 04.09.2012 року складала 42 156, 32
доларів США, яка складається з:
заборгованості за кредитом - 20 142, 04
долари США; заборгованості по
відсоткам - 8 424, 04 долари США;
заборгованості з комісії - 2 755, 41
доларів США; заборгованості по пені - 8
797, 59 доларів США; штрафу (фіксованої
частини) - 31, 29 долар США; штрафу
(процентної складової) - 2005, 95 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
становить 336 829,00 грн., виходячи з
офіційного курсу національної валюти -
гривні до долара США, встановленого
Національним банком України станом на
24.09.2012 року, згідно якого 100 доларів США
становить 799,3000 гривень (а.с. 3-6).

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України,
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 575 ЦК України
встановлено, іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Відповідно до 1, 7, 33 Закону України "Про
іпотеку", іпотекою є вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомого
майна, згідно з яким іпотекодержатель
має право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом. За рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Згідно Розділу 2 договору іпотеки від
03.10.2008 року (зокрема п. 18.8.1.),
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником (ОСОБА_6.) будь-якого із
зобов'язань за кредитним договором, а
тому колегією суддів відхиляються
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

При цьому судом першої інстанції
враховані роз'яснення Пленуму ВСС
України викладені в п.9 Постанови від 30
березня 2012 року № 5 Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", відповідно
до яких право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до ст.35
Закону України "Про іпотеку",
пропонувало як позичальнику ОСОБА_6 так
і іпотекодавцеві ОСОБА_5 погасити
заборгованість за кредитним договором
та їх було попереджено про негативні
наслідки, які можуть мати місце в разу
несплати боргу, в тому числі і про
звернення стягнення на предмет іпотеки
(а.с.7), однак останні ніяких дій щодо
погашення заборгованості не вчинили.

Згідно з ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої ст.38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки на підставі рішення суду
відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", то
суд у своєму рішенні може встановити
спосіб реалізації предмета іпотеки:
або шляхом проведення прилюдних
торгів, або застосування процедури
продажу, встановленої ст. 38 Закону
України "Про іпотеку".

Суд першої інстанції визначив спосіб
реалізації предмета іпотеки
відповідно до вимог законодавства та з
урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, представник відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 -
ОСОБА_13 у судовому засіданні суду
першої інстанції визнав позовні вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині
звернення стягнення на житловий
будинок (а.с. 176), що згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК
України є підставою для ухвалення
рішення про задоволення позову.

Крім того, рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки не було
оскаржено ані позичальником ОСОБА_6,
ані іпотекодавцем ОСОБА_5 (які приймали
участь у судовому засіданні першої
інстанції через свого представника
ОСОБА_13 та ОСОБА_5 особисто отримав
копію рішення суду від 24.07.2013 року - 13
серпня 2013 року (а.с. 187)), що свідчить про
їх згоду із даним рішенням суду.

Не заслуговують на увагу доводи
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що
судом порушено житлові права ОСОБА_2
при розгляді позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
без її належного повідомлення, як
особи, яка зареєстрована та проживає у
будинку.

Так, згідно статті 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

ОСОБА_5, будучи власником
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, не повинен був
узгоджувати свої дії з ОСОБА_2 при
передачі будинку в іпотеку за
договором від 03.10.2008 року, а тому її
залучення до вирішення питання щодо
покладення на нього відповідальності
за цим Договором не є обов'язковим.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується із доводами апеляційної
скарги щодо порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
при розгляді позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» про виселення ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 з житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що є
предметом іпотеки зі зняттям їх з
реєстраційного обліку в Криворізькому
районному секторі Головного
управління державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, за відсутності та без
належного повідомлення ОСОБА_2

Однак, таке порушення судом норм
процесуального права не може бути
підставою для скасування рішення
районного суду згідно ч.3 ст. 309 ЦПК
України, оскільки таке порушення не
призвело до неправильного вирішення
справи та ОСОБА_2 не оскаржується
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального права, а допущшене судом
порушення норм процесуального права
не призвело до неправильного вирішення
спору.

Таким чином, колегія суддів, визнавши
рішення законним і обгрунтованим,
відхиляє апеляційну скаргу, а рішення
суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 24 липня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: