АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Галичанського А.Д.,
Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання незаконною
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальних дій та зобов'язання
вчинити певні дії за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Першотравневого районного суду
м.Чернівців від 07 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до приватного нотаріуса Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання незаконною постанови про
відмову у вчиненні нотаріальних дій та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Першотравневого районного
суду м.Чернівців від 07.11.2014р. відмовлено
ОСОБА_1 у відкритті провадження у
справі в частині позовних вимог про
зобов'язання нотаріуса вчинити певні
дії (п.2 прохальної частини позовної
заяви).

Не погоджуючись з ухвалою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, просить ухвалу
скасувати, вважає її незаконною та
необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що заявлені нею
позовні вимоги є взаємопов'язаними та
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду

22-ц/794/1770/ 2014 р.
Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.
Категорія 59
доповідач
Перепелюк І.Б.

першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, ухвалу - скасувати з
наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася
в суд з позовом до приватного нотаріуса
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання незаконною
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальних дій та зобов'язання
нотаріуса вчинити певні дії.

Позивач просила визнати нечинною
постанову нотаріуса №228/02-31 від 18.08.2014р.
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій, зобов»язати нотаріуса зняти з
Державного реєстру речових права на
нерухоме майно заборону відчуження
житлового будинку та земельної
ділянки.

Відмовляючи позивачу у відкритті
провадження в частині позовних вимог
про зобов'язання нотаріуса зняти
заборону відчуження житлового будинку
та земельної ділянки, суд першої
інстанції посилався на те, що зазначені
позовні вимоги слід розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Колегія не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Порядок правового регулювання
діяльності нотаріату в Україні
встановлено Законом України від 02
вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат».

Враховуючи норми ст. 50 Закону № 3425-XII та
норми Прикінцевих та перехідних
положень ЦПК України, справи щодо
оскарження нотаріальних дій або
відмови в їх вчиненні повинні
розглядатися в порядку позовного
провадження як спір про право.

В п.3 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року №3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» зазначено, що,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до ст.ст.
15,16 ЦПК України, у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України, Господарським
процесуальним кодексом України,
Кримінальним процесуальним кодексом
України або Кодексом України про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
розмежування справ цивільної
юрисдикції та інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності. Тлумачення поняття
«суб'єкт владних повноважень» надано у
п.7 ч.1 ст.3 КАС, де зазначено, що суб'єкт
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Система нотаріату не входить до
системи органів виконавчої влади.
Проте вважати діяльність нотаріуса як
таку, у межах якої здійснюються владні
управлінські функції, не можна. У діях
нотаріуса немає а ні адміністративного
примусу, а ні управлінських
повноважень, хоча він і є посадовою
особою (але не державним службовцем), а
нотаріальну діяльність слід
характеризувати як публічно-правову,
оскільки вона здійснюється від імені
держави. Між нотаріальною та
адміністративною діяльністю існує
суттєва різниця за юридичним
характером, колом суб'єктів та
структурою їх правовідносин, цілями,
результатами та методами регулювання.

Правовідносини, що виникають між
нотаріусами та іншими суб'єктами
нотаріальної діяльності, є суто
процесуальними за своєю сутністю і не
можуть характеризуватися як владні
відносини у розумінні КАС.

Нотаріус не може вважатися суб'єктом
владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
17 КАС можна дійти висновку про
неможливість розгляду в порядку
адміністративного судочинства справ
щодо оскарження нотаріальних дій або
відмови в їх вчиненні. А отже, виходячи
з положень ст. 15 ЦПК, такі справи
повинні розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження в
частині позовних вимог, суд першої
інстанції посилався на те, що нотаріус
під час здійснення повноважень,
визначених Законом України від 01.07.2004р.
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» дії
як суб»єкт владних повноважень, а тому
зазначені вимоги не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Таке посилання суду першої інстанції є
безпідставним.

Дійсно, справи щодо оскарження дій або
бездіяльності нотаріуса як державного
реєстратора прав на нерухоме майно -
справи адміністративної юрисдикції.

Однак, зі змісту заявлених позовних
вимог вбачається, що оскаржується
діяльність відповідача не як
реєстратора та суб»єкта владних
повноважень, а оскаржується діяльність
нотаріуса, а саме постанова про відмову
у вчиненні нотаріальних дій та
зобов"язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги про оскарження
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії та про зобов'язання
нотаріуса вчинити певну дію повинні
розглядатися в позовному провадженні
за правилами цивільного судочинства як
спір про право.

Враховуючи зазначені обставини, судом
першої інстанції порушені норми
процесуального права, що відповідно до
п.3 ч.1 ст.312ЦПК України, є підставою для
скасування ухвали та передачі питання
щодо відкриття провадження на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду
м.Чернівців від 07 листопада 2014 року
скасувати, передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :