Справа № 458/1434/13
Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/4553/14
Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького
Д.І.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3, представників відповідача
Тарасенко Л.Л.,

Кузьмина В.К., Галич М.В., представника
третьої особи

Блажівської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Турківського районного суду
Львівської області від 12 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу
культури і туризму Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області, Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області, Вовченської
сільської ради Турківського району
Львівської області, третя особа
Управління державної казначейської
служби у Турківському районі
Львівської області про поновлення на
роботі, скасування наказу, скасування
рішення сільської ради, внесення змін у
трудову книжку, стягнення
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Турківського районного суду
Львівської області від 12 травня 2014 року
позов ОСОБА_2 до відділу культури і
туризму Турківської районної
державної адміністрації Львівської
області, Турківської районної
державної адміністрації Львівської
області, Вовченської сільської ради
Турківського району Львівської
області, третя особа Управління
державної казначейської служби у
Турківському районі Львівської
області про поновлення на роботі,
скасування наказу, скасування рішення
сільської ради, внесення змін у трудову
книжку, стягнення відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт
другий рішення Вовченської сільської
ради Турківського району Львівської
області № 180 від 13.06.2013 року: "За
допущені недоліки в роботі та неетичну
поведінку звільнити ОСОБА_2 з посади
директора комунального закладу
"Народний дім села Вовче Вовченської
сільської ради".

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи. Так,
зокрема, апелянт зазначає, що судом
неправомірно стверджується, що він
перебував у подвійному
підпорядкуванні відділу культури і
туризму Турківської районної
державної адміністрації Львівської
області, оскільки цей факт не
підтверджений жодним доказом по справі
та відповідачами не подано жодного
нормативно-правового документу на
підтвердження цього факту. Крім того, з
долучених відповідачами документів
вбачається, що штатний розпис
затверджується начальником відділу
культури для сільських народних домів,
а положення про відділ культури і
туризму районної державної
адміністрації передбачає прийняття і
звільнення начальником керівників
районного народного дому, а не
сільських народних домів. Також
апелянт вказує, не відповідає нормам
чинного законодавства і таке
твердження суду, що Вовченська
сільська рада не приймала його на
роботу, не укладала з ним трудового
договору, а лише затвердила на посаді
керівника народного дому.
Неправомірним є й визначення судом
вина апелянта щодо не здачі звітів,
оскільки судом встановлено, що на час
відпустки обов'язки директора
виконував художній керівник, який і
зобов'язаний був подати звіти. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта та його представника на
підтримання скарги, представників
відповідача та третьої особи на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 08.01.1981 року наказом
завідуючої відділом культури
ОСОБА_2переведений на посаду директора
клубного закладу - СДК (сільського дому
культури) с.Середа відділу культури
виконкому Турківської районної ради
Львівської області.

15.04.1991 року рішенням Вовченської
сільської ради Турківського району
Львівської області село Середа
перейменовано в село Вовче.

01.07.2005 року відділ культури
реорганізовано шляхом перетворення у
відділ культури і туризму Турківської
районної державної адміністрації, де
позивач і працював до часу звільнення
його із посади директора Народного
дому с.Вовче.

24.12.2009 року рішенням Вовченської
сільської ради «Про утворення
комунального закладу «Народний дім
села Вовче Вовченської сільської ради
Турківського району»сільською радою
утворено комунальний заклад «Народний
дім села Вовче Вовченської сільської
ради Турківського району», директором
якого затверджено ОСОБА_2. На той час
вінпродовжував працювати директором
Народного дому села Вовче у відділі
культури і туризму. Заяви про
переведення його на роботу в
комунальний заклад він не подавав, із
відділу культури і туризму не
звільнявся, трудова книжка його
залишалася у відділі культури і
туризму, однак заробітну плату стала
нараховувати і виплачувати йому
сільська рада, а відтак позивач
перебуваву подвійному підпорядкуванні
відділу культури і туризму Турківської
райдержадміністрації та Вовченської
сільської ради.

У серпні 2012 року була проведена
державна реєстрація комунального
закладу «Народний дім села Вовче
Вовченської сільської ради
Турківського району», однак ніяких
кадрових та організаційних змін у
зв'язку із цим, ані відділом культури і
туризму, ані Вовченською сільрадою
проведено не було.

Встановлено, що працюючи директором
Народного дому села Вовче відділу
культури і туризму Турківської
райдержадміністрації Львівської
області, ОСОБА_2проявив себе
різнобічно, а у 2013 році допустив
систематичне невиконання своїх
трудових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів
справи,16.03.2013 року позивач був
відсутній на роботі без поважних
причинза що йому 03.04.2013 року наказом №
24/о в.о. начальника відділу культури і
туризму Турківської РДА Львівської
області Яворської Л.І. йому було
оголошено догану. Із даним наказом
позивач був ознайомлений, однак його не
оскаржував.

13.06.2013 року рішенням Вовченської
сільської ради Турківського району
Львівської області № 180роботу
директора комунального закладу
«Народний дім села Вовче Вовченської
сільської ради» визнано незадовільною.
За допущені недоліки та неетичну
поведінку ОСОБА_2 звільнено зпосади
директора комунального закладу
«Народний дім села Вовче Вовченської
сільської ради».

Це рішення сільської ради прийняте із
перевищенням повноважень в частині
звільнення позивача посади і не було
обов'язковим для начальника відділу
культури і туризму Турківської
райдержадміністраціїЛьвівської
області. Вовченська сільська рада лише
рекомендувала завідувачу (начальнику)
відділу культури і туризму Турківської
РДА Кузьмину В.К. видати відповідний
наказ та провести процедуру
звільненнявідповідно до вимог чинного
законодавства. Контроль за виконанням
даного рішення покладено на сільського
голову Бурича В.В.

Згідно графіку здачі звітів
працівників сільських народних домів
за другий квартал 2013 рокупозивач
повинен був здати звіти 19.07.2013 року,
однак у визначений графіком день звіти
не здав, тому 09.08.2013 року начальником
відділу культури і туризму Турківської
РДА Кузьминим В.К. видано наказ№113/о,
яким позивачу оголошено догану за
несумлінне виконання своїх службових
обов'язків, а саме не здачу звітів за
другий квартал 2013 року. Звіти за другий
квартал 2013 року позивач здав лише 15.08.2013
року, після видання вказаного наказу, з
яким він був ознайомлений, проте також
його не оскаржував.

04.09.2013 року ОСОБА_2 знову був відсутній
на роботі без поважних причин та
наказом начальника відділу культури і
туризму Турківської
райдержадміністрації Львівської № 147/о
від 05.09.2013 року був звільнений із
займаної посади директора народного
дому с.Вовче за п. 3 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання своїх
трудових обов'язків.

Судом встановлено, що профспілковий
комітет відділу культури і туризму
Турківської райдержадміністрації був
згідний з звільненням позивача, вважав
його таким, що він не є членом
профспілкового комітету по причині
несплати членських внесків.

Дані обставини підтверджуються й
іншими документами, а саме:

- копією трудової книжки, із якої
вбачається, що на час притягнення його
до дисциплінарної відповідальності та
звільнення позивач працював у відділі
культури і туризму Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області, який і був його
роботодавцем (а.с. 5,6 том 1);

- копією розпорядження голови
Турківської РДА № 303 від 14.11.2013 року про
внесення змін до положення про відділ
культури і туризму Турківської РДА від
02.01.2013 року (а.с. 29 том 1);

- копією розпорядження голови
Турківської РДА № 61-о від 27.09.2010 року
про призначення Кузьмина В.К.
завідувачем відділу культури і туризму
Турківської РДА (а.с 30 том 1);

- копією наказу № 30/3 від 01.04.2013 року та
додатком до нього, із яких вбачається,
що позивач мав працювати як такий, що
працює на 0,75 посадового окладу, в
середу, четвер і п'ятницю - із 11:00 до 14:00
та із 15:00 до 18:00, а в суботу та неділю -
із 18:00 до 24:00. Позивачу було відомо про
цей наказ та його не оскаржував (а.с. 36-39
том 1);

- копією скарги від 06.03.2013 року, із якої
вбачається, що колеги позивача та
учасники Народного дому села Вовче
скаржилися начальнику відділу
культури і туризму Турківської РДА на
негідну поведінку позивача (а.с. 40,41
том1);

- копією акту від 03.04.2013 року, із якого
вбачається, що 01.04.2013 року в.о.
начальника відділу культури і туризму
Яворською Л.І. було видано наказ № 30/3
від 01.04.2013 року про ознайомлення
працівників народних домів з примірним
положенням про сільський народний дім,
доручено провідному методисту РНД
Ільницькій Н.Й. ознайомити працівників
народних домів з розробленими
посадовими інструкціями та змінено
розпорядок робочого дня для
працівників закладів культури з 01.04.2013
року. Іх цим наказом під розписку був
ознайомлений також і позивач, про що
був складений відповідний акт.

- Положенням про відділ культури і
туризму Турківської районної
державної адміністрації Львівської
області від 25.01.2013 року, із п.10.14 якого
вбачається, що начальник відділу
культури Турківської РДА має право
призначати на посаду та звільняти із
посади керівників підпорядкованих
йому установ, в тому числі і районного
народного дому, структурним
підрозділом якого є Народний дім села
Вовче (а.с. 44-51 том 1);

- копією наказу № 11 З/о від 09.08.2013 року
про оголошення догани ОСОБА_2, із якого
вбачається, що за несумлінне виконання
своїх службових обов'язків - не здачу
звітів за другий квартал 2013 року
позивач був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
виді догани. Із цим наказом позивач був
ознайомлений, однак його не оскаржував
(а.с. 76 том 1);

- рішенням Вовченської сільської
ради Турківського району Львівської
області № 180 13.06.2013 року, яким роботу
директора комунального закладу
«Народний дім села Вовче Вовченської
сільської ради» визнано незадовільною.
За допущені недоліки та неетичну
поведінку ОСОБА_2 звільнено з посади
директора комунального закладу
«Народний дім села Вовче Вовченської
сільської ради». Рекомендовано
завідувачу відділом культури і туризму
Турківської РДА Кузьмину В.К. видати
відповідний наказ та провести
процедуру звільнення відповідно до
вимог чинного законодавства. Контроль
за виконанням даного рішення покладено
на сільського голову Бурича В.В. (а.с. 132
том 1);

-довідкою начальника фінансового
управління Турківської РДА № 67 від
19.02.2014 року та додатком до неї, із яких
вбачається, що рішенням сесії
Турківської районної ради № 357 від
06.02.2014 року на утримання сільських
установ культури було затверджено 2 801,5
тисяч гривень. На підставі цього
фінансовим управлінням було
розроблено формульний розрахунок до
бюджету Турківського району на 2014 рік,
згідно якого сума коштів на утримання
установ культури Вовченської
сільської ради на 2014 рік становить 110,0
тисяч гривень.(а.с. 144-147 том 1);

-копією розпорядження голови
Турківської РДА № 9 від 21.01.2014 року «Про
затвердження коефіцієнтів частки
нормативних видатків на утримання
установ, що фінансуються із бюджетів
міста, селища та сіл Турківського
району». (а.с. 148 том 1);

-копією доповідної працівника
Народного дому ОСОБА_16 від 04.09.2013 року
про те, що 04.09.2013 року із 15:00 год. до 18:00
год. позивач був відсутній на роботі
(а.с. 154 том 1);

-копією наказу начальника відділу
культури і туризму Турківської РДА №
75/о від 18.06.2013 року про надання позивачу
щорічної основної відпустки із 20.06.2013
року по 15.07.2013 року (а.с 158 том 1);

-копією графіку здачі звітів
працівниками сільських народних домів
за другий квартал 2013 року, із якої
вбачається, що позивач повинен був
здати звіти згідно даного графіку
19.07.2013 року (а.с. 159,160 том 1);

-копією доповідної від 29.07. 2013 року про
те, що позивач не здав звіт про
проведену роботу (а.с. 162 том 1);

-копією особової картки позивача, із
якої вбачається, що вона зберігається у
відділі культури і туризму Турківської
райдержадміністрації Львівської
області (а.с. 163 том 1);

-штатним розписом по сільських
народних домах (а.с. 164-166 том 1);

- письмовими поясненнями позивача від
15.08.2013 року про причини не здачі ним
звітів визначений день в яких він
вказав, що перебував на лікарняному,
однак підтверджуючого документу ним
надано не було (а.с.176 том 1)

- письмовими поясненням позивача від
03.04.2013 року про причини його
відсутності на роботі 15.03.2013 року із
якого вбачається, що він дійсно був
відсутній на роботі (а.с. 177 том 1);

- актом від 05.09.2013 року про те, що за
трудовою книжкою і наказом про
звільнення із роботи позивач у відділ
культури і туризму не побажав
з'являтися (а.с. 178 том 1);

-копіями протоколів зборів
профспілкового комітету від 19.03.2014
року, 26.04.2013 року, 29.04.2014 року, 30.05.2014 року,
із яких вбачається, що, незважаючи на
вимогу суду, профком не захотів
розглядати питання щодо дачі або
відмови у дачі згоди на звільнення
позивача, мотивуючи це тим, що позивач
не є членом профспілкового комітету;

Посилання апелянта на те, що звільнення
проведено із порушенням діючого
законодавств ні в судовому засіданні
суду першої інстанції,ні в
апеляційному суді жодними належними та
допустимими доказами не підтвердилося.

Доводи апелянта про те, що із 24.12.2009 року
він був директором комунального
закладу «Народний дім села Вовче
Вовченської сільської ради
Турківського району» не відповідають
обставинам справи, оскільки позивач
ніякої заяви про звільнення та перевід
до відповідачів не подавав, звітував
про проведену роботу перед відділом
культури і туризму, а не перед
сільською радою, трудова книжка та
особова картка перебувають у відділі
культури і туризму, всі кадрові питання
щодо працівників Народного дому села
Вовче вирішував відділ культури і
туризму, який є самостійною установою
та не підпорядкований Вовченській
сільській раді. Вовченська сільська
рада не приймала на роботу позивача, не
укладала із ним трудового договору, а
лише затвердила як вже працюючого на
посаді керівника Народного дому.

Згідно п.3 ст.40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працiвником без поважних
причин обов'язкiв, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрiшнього трудового розпорядку,
якщо до працiвника ранiше
застосовувалися заходи
дисциплiнарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України
працівник може бути звільнений лише за
проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення за
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне
порушення трудової дисципліни може
бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. До таких
видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП
України належать: догана та звільнення.
Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП
України - є видом дисциплінарного
стягнення. У справах про поновлення на
роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, судам необхідно
з'ясувати, у чому конкретно проявилося
порушення, що стало приводом до
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3
ст. 40 КЗпП України суд повинен
з'ясувати, чи передував безпосередньо
звільненню дисциплінарний проступок,
за який не застосовувалися інші заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, та чи можна вважати у зв'язку
з вчиненням його систематичним
невиконанням працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.
22 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» із подальшими змінами у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП
України, чи додержані власником або
уповноваженим ним органом передбачені
статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і
порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи не
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в п. 23 вищезазначеної постанови
роз'яснив, що за передбаченими п. 3 ст. 40
КЗпП підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

В силу ст. 43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 2-4 цього Кодексу
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

В силу ст. 43-1 КЗпПУкраїни розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації
допускається у випадках: в тому числі
звільнення працівника, який не є членом
первинної профспілкової організації,
що діє на підприємстві, в у станові,
організації; звільнення керівника
підприємства, установи, організації;
керівних працівників, які обираються,
затверджуються або призначаються на
посади державними органами, органами
місцевого та регіонального
самоврядування.

Відповідно до статей 149,150 КЗпП України
до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обрання виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі і повідомляється працівникові
під розписку. Дисциплінарне стягнення
може бути оскаржене працівником у
порядку, встановленому чинним
законодавством.

Зважаючи на вищенаведене колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення у
повній мірі відповідає вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи, вірно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.
1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 12 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Кабаль І.І.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький
Д.І.