Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Богунського районного суду м.Житомира
від 06 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, визначення місця
проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 06 грудня 2013 року позов
задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, зареєстрований 18.02.2006 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Житомирського
міського управління юстиції, актовий
запис №232 - розірвано.

Визначено місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м.Житомира - місце проживання
її матері, яке на час винесення рішення
є: АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі відповідач
порушує питання про скасування
постановленого по справі рішення в
частині щодо визначення місця
проживання дочки ОСОБА_4 та ухвалення
нового рішення, яким залишити дочку на
його вихованні по місцю його
проживання. Апелянт посилається на
порушення судом норм процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, суд вважає,
що скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Задовольняючи позов про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що сім'я розпалась
остаточно, оскільки подальше її
збереження неможливе.

В частині вирішення позову про
розірвання шлюбу рішення суду
сторонами не оскаржується.

Встановивши, що відповідно до
Декларації прав дитини в інтересах
дочки ОСОБА_4, остання не повинна бути
розлучена з матір'ю, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що дочка повинна бути
залишена на вихованні ОСОБА_3 по місцю
проживання позивачки, а тому
обґрунтовано задовольнив позов,
навівши мотиви з посиланням на докази.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими
і висновків суду не спростовують.
Батько не позбавлений права приймати
участь у вихованні дитини, утримувати
її, турбуватись про її фізичний та
духовний розвиток, надавати
метеріальну допомогу відповідно до
норм сімейного законодавства.

Як видно з матеріалів справи суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм правильну правову оцінку
і ухвалив обґрунтоване рішення,
підстав для зміни або скасування якого
немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 06 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді