Києво-Святошинський районний суд
РІШЕННЯ

Іменем України

15.12.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі: головуючого судді
Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, Києво-Святошинский
районний відділ Управління державної
міграційної служби України в Київській
області про визнання осіб, такими що
втратили право користування житлом , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні
Києво-Святошинського районного суду
Київської області перебуває цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, Києво-Святошинский
районний відділ Управління державної
міграційної служби України в Київській
області про визнання осіб, такими що
втратили право користування житлом.

Свої вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що вона є власником
будинку АДРЕСА_1.

Право власності на вказаний будинок
позивач набула згідно Свідоцтва про
право власності, виданого на підставі
рішення Музичанської сільської ради
від 6.04.1992 року, зареєстрованого 7 квітня
1992 Київським міжміським БТІ.

В її будинку крім позивача також
зареєстрована та проживає її дочка
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В будинку був зареєстрований та
проживав також син позивачки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 3 квітня 2014
року.

Крім того в будинку зареєстрована
колишня невістка позивача ОСОБА_2 з
дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_2 виявився невдалим.
З 2009 року вони стали проживати окремо.

В 2010 році ОСОБА_2 подала заяву про
розірвання шлюбу з ОСОБА_6. В цьому році
рішенням Києво-Святошинського
районного суду шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_2
був розірваний.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 разом з
дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселилась з
будинку позивача АДРЕСА_1, забрала свої
особисті та дитячі речі.

Таким чином з 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 приміщення в будинку не
користуються. Їх особистих речей в
будинку немає.

Обов'язків наймача жилого приміщення,
пов'язаних з утриманням житлового
приміщення та оплатою комунальних
послуг, ОСОБА_2 не виконує. Позивач
самостійно утримую будинок в належному
стані та робить необхідні ремонти.

Факти не проживання ОСОБА_2 з дітьми
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в будинку АДРЕСА_1
будинку АДРЕСА_1 Києво-Святошинського
району Київської області
підтверджується актами депутата
Музичанської сільської ради.

Тому позивача просила, визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що
втратили право користування житлом в
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та третя
особа ОСОБА_5 в судовому позовні вимоги
підтримали та просили позов
задоволити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином через офіційний
друкований.

Третя особа Києво-Святошинский
районний відділ Управління державної
міграційної служби України в Київській
області про день, час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи та
покази свідка, перевіривши матеріали
справи, та зібранні в ній докази,
знаходить, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з таких
підстав.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 є власницею житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується рішенням Музичанської
сільської ради від 06.04.1992 року,
зареєстрованого 7 квітня 1992 року
Київським міжміським БТІ.

Відповідно до копії будинкової книги
та довідки з місця проживання сім'ї та
приписки виданої 18 серпня 2014 року № 403
Музичанською сільською радою у
вказаному житловому будинку
зареєстровані також ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Згідно актів депутата Музичанської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 30 квітня
2012 року, 30 жовтня 2013 року, 30 квітня 2014
року, вбачається що громадяни ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не проживають за
місце реєстрації в АДРЕСА_1. При
обстежені будинку особисті речі
відповідачів відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачі втратила
право користування жилим приміщенням,
добровільно залишивши жиле приміщення
і без поважних причин в ньому не
проживаючи більше року, що відповідно
до вимог ст. 405 ЦК України дає суду
підстави визнати їх такими, що втратила
право користування житловим
приміщенням в АДРЕСА_1.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3,
10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення.

Суддя

Дубас Т.В.