Справа № 361/6258/14-ц
Провадження № 2/361/2423/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної (немайнової) шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної (немайнової) шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, в
якому з урахуванням уточнення позовних
вимог просив стягнути з відповідача на
користь позивача 8 846 грн. 05 коп.
матеріальної шкоди, 15 000 грн. 00 коп.
моральної шкоди та 5 000 грн. 00 коп. витрат
на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 22 грудня 2013 року
близько 14 години 50 хвилин на 23 км. + 100 м.
автодороги «Київ-Чернігів» ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «Форд
Фієста», реєстраційний номер НОМЕР_1, з
причин неуважності здійснив зіткнення
з автомобілем марки «Jeep Compass»,
реєстрацій номер НОМЕР_2, який рухався
ліворуч в попутному напрямку.

В результаті зіткнення автомобіль
позивача зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від

21 січня 2014 року по справі № 361/19/2014-п
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
вищевказаної дорожньо-транспортної
пригоди, притягнуто його до
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено
штраф у розмірі 350 грн. 00 коп.

Згідно з розрахунком завданої
матеріальної шкоди позивачу була
спричинена матеріальна шкода у розмірі
45 652 грн. 13 коп.

На час дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача було застраховано
в ПрАТ «Європейський страховий дім»
згідно з договором добровільного
комплексного страхування
автотранспортних засобів

№ 0105-0034-13-ТЗ від 15 квітня 2013 року.

На підставі вказаного договору ПрАТ
«Європейський страховий дім» сплатила
рахунок станції технічного
обслуговування за ремонт авто у
розмірі 44 527 грн. 13 коп., утримавши
франшизу у розмірі 1 125 грн. 00 коп.

Згідно зі звітом № 1026 від 03 липня 2014
року величина втрати товарної вартості
транспортного засобу складає 7 721 грн. 05
коп.

Таким чином, загальний розмір
матеріальної шкоди становить 8 846 грн. 05
коп.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 15
000 грн. 00 коп., мотивуючи це тим, що
пошкодження транспортного засобу
змінило його плани на майбутнє,
викликало інтенсивні, в подальшому
гостро виражені дискомфортні відчуття
(психологічні страждання) та з'явилися
умови для вимушених незаплановах
витрат.

Також ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2
понесені ним витрати на правову
допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 20 жовтня 2014 року
представник позивача

ОСОБА_4 надав пояснення, аналогічні
викладеному вище, та просив позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі. У
судове засіданні 09 грудня 2014 року не
з'явився, до початку розгляду справи по
суті направив до суду заяву про розгляд
справи за відсутності позивача та його
представника.

Представник відповідача ОСОБА_5
позовні вимоги не визнав, заперечував
проти їх задоволення, посилаючись на
те, що позовні вимоги пред'явлені до
неналежного відповідача, оскільки на
момент дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Українська
транспортна страхова компанія» на
умовах обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за полісом

№ АС/ 3647500 від 07 травня 2013 року. Крім
того, представник відповідача
зазначав, що страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.
Додатково пояснив, що вартість
матеріального збитку визначається як
сума вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу
складників КТЗ та величини втрати
товарної вартості. З огляду на
викладене, й враховуючи, що позивачу
була відшкодована матеріальна шкода
приватним акціонерним товариством
«Європейський Страховий Союз» за
договором страхування № 0105-0034-13-ТЗ від
15 квітня 2013 року, про що зазначав у
позовній заяві й сам ОСОБА_1, заявлені
ним вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають. У
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди та витрат на правову допомогу
також просив відмовити як таких, що є
недоведеними належними та допустимими
доказами.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 грудня 2013 року
близько 14 години 50 хвилин на 23 км. + 100 м.
автодороги «Київ-Чернігів» ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «Форд
Фієста», реєстраційний номер НОМЕР_1, з
причин неуважності здійснив зіткнення
з автомобілем марки «Jeep Compass»,
реєстрацій номер НОМЕР_2, який рухався
ліворуч в попутному напрямку, чим
завдав механічних пошкоджень
транспортному засобу позивача.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 21 січня 2014 року по справі № 361/19/2014-п,
провадження (3/361/28/14) ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто його до відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та накладено штраф у розмірі 350
грн. 00 коп. (а.с. 31).

Також встановлено, на час
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача було застраховано
в ПрАТ «Європейський страховий дім»
згідно з договором добровільного
комплексного страхування
автотранспортних засобів

№ 0105-0034-13-ТЗ від 15 квітня 2013 року.

На підставі вказаного договору ПрАТ
«Європейський страховий дім» на
відшкодування шкоди сплатила рахунок
станції технічного обслуговування за
ремонт авто у розмірі 44 527 грн. 13 коп.,
утримавши франшизу у розмірі 1 125 грн. 00
коп.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Ч. 1 ст. 1094 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З дослідженого у судовому засіданні
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії № АС/ 3647500 від 07 травня 2013
року видно, що Приватне акціонерне
товариство «Українська транспортна
страхова компанія» при настанні
страхового випадку зобов'язалася
виплачувати потерпілій особі наступні
суми: за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю - 100 000,00 грн. на одну особу; за
шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. на
одного потерпілого (а.с. 54).

Страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. Інші збитки
вважаються застрахованими, якщо це
встановлено договором (ч.1 ст. 988 ЦК
України).

За змістом пункту 1 частини другої
статті 22 ЦК України реальними збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Величина втрати товарної вартості - це
умовна величина зниження ринкової
вартості КТЗ, відновленого за
нормативними вимогами після
пошкодження, порівняно з ринковою
вартістю подібного непошкодженого КТЗ
(п. 1.6 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України від 24
листопада 2003 року

№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 24 листопада

2003 року за № 1074/8395).

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів вартість
матеріального збитку (реальні збитки)
визначається як вартісне значення
витрат, яких зазнає власник у разі
пошкодження або розукомплектування
КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та
витрат, яких зазнає чи може зазнати
власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ
(втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ та
величини втрати товарної вартості.

З огляду на наведені вище положення,
враховуючи, що величина втрати
товарної вартості входить до вартості
матеріального збитку, який було
відшкодовано позивачу ПрАТ
«Європейський страховий дім», суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог в цій
частині та відмову в їх задоволенні.

Крім того, за змістом ст. 179 ЦК України
річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникати цивільні
права і обов?язки.

Втрата товарної вартості
транспортного засобу «Jeep Compass»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1 не
підлягає стягненню і через те, що, як
було встановлено в судовому засіданні,
цей автомобіль перебуває у власності
позивача та як пояснив його
представник, позивач не має наміру на
його реалізацію. Тому цей автомобіль як
рухома річ не набув ознак товару. Що ж
до будь - яких майбутніх технічних
неполадок, то це лише припущення
позивача.

Що ждо вимог про стягнення франшизи, то
оскільки згідно вимогами Закону
України «Про страхування» при оплаті
ремонтних робіт розмір шкоди було
виплачено за виключенням розміру
франшизи в розмірі 1125 грн., то вона
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, а моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням її майна (ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК
України).

Ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна
шкода відшкодовується грішми,
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року (зі змінами й
доповненнями) - відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану
тощо. При цьому суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Разом з цим, у п. 4 наведеної вище
постанови Пленуму Верховного Суду
України зазначено, що відповідно до ст.
137 ЦПК у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути вказано, в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ч.1 ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦК України).

Керуючись засадами розумності,
виваженості та справедливості,
враховуючи, що ОСОБА_1 не надав суду
допустимих та належних доказів на
підтвердження того, що
дорожньо-транспортною пригодою, що
сталася 22 грудня 2013 року за участю
транспортного засобу відповідача, йому
дійсно було завдано фізичного болю чи
страждань, яких він зазнав у зв'язку із
пошкодженням його майна, суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди не
ґрунтуються на вимогах закону та
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України
суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1125
грн.(одну тисячу сто двадцять п'ять
гривень).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області до Апеляційного суду
Київської області протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.М. Пухна