РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2435/14-ц

пр. № 2/759/2238/14

02 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
21.08.2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк" та
відповідачем було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно якого Банк надав відповідачу
кредит в іноземній валюті в сумі 90 000,00
дол. США, який зобов'язався повернути
строком до 21.08.2018 року та сплачувати,
протягом 30 календарних днів, проценти
за користування ним у розмірі 15,00%
річних.

Відповідач скористався кредитними
ресурсами, але свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
внаслідок чого станом на 15.01.2014 рік
утворився борг на суму 175 889,72 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 15.01.2014
рік становить 1 405 886,53 грн., який
складається з 85 500,00 доларів США -
заборгованість за кредитом, що за
курсом НБУ на 15.01.2014 року складає 683 401,50
грн.; 75 951,87 доларів США - заборгованість
по відсоткам за користування кредитом,
що еквівалентно 607 083,30 грн.; 5 441,48
доларів США, що еквівалентно 43 493,75 грн. -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості, 8 996,37доларів США, що
становить 71 907,98 грн. - пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам, який просе стягнути з
відповідача в судовому порядку,
оскільки в добровільному не здійснює
такого погашення.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити в повному обсязі з
підстав викладених у позові. Додатково
суду пояснив, що ПАТ "УкрСиббанк" надало
відповідачу кредитні кошти, які той
протягом певного часу повертав згідно
умов кредитного договору, але в
подальшому перестав це робити. Крім
того, зазначив, що відповідач 01.11.2013
року звертався до банку із письмовою
заявою про розгляд питання щодо
погашення його кредитної
заборгованості по вказаному крединому
договору, шляхом реалізації об"єкта
застави, що вказує на визнання останнім
своїх боргових зобов"язань перед
позивачем.

Представник відповідача в судовому
засіданні, яке відбулося 27.05.2014 року
заявив клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи та
забезпечення доказів для її
проведення, зазначаючи, що підписи, які
містяться в кредитному договорі та
додатках до нього виконано не його
довірителем. Таке клопотання згідно
ухвали суду від 27.05.2014 року було
задоволено, експертизу призначено,
позивача зобов"язано надати суду
оригінали кредитного договору та
додатку до нього для її проведення,
представника відповідача попереджено
про необхідність оплати призначеної
експертизи.

Стороною позивача на виконання
вищезазначеної ухвали суду були надані
оригінали кредитного договору та
додатку до нього, відповідачем
особисто надано експериментальні та
вільні зразки підписів, матеріали
справи було направлено до КНДІСЕ для
проведення експертизи, а провадження
по справі зупинено.

Проте, у жовтні 2014 року матеріали
вищезазначеної справи були повернуті
до суду без виконання, у зв'язку з тим,
що відповідач не виконав свій обов'язок
щодо оплати вартості дослідження, який
було покладено на нього відповідно до
ухвали від 27.05.2014 року.

Після відновлення провадження по
справі, її було неодноразово
призначено до розгляду, проте, належним
чином повідомлений про дату і час
судового засідання відповідач, двічі
поспіль не з"явився, тоді як, згідно ст.
169 ЦПК України відкладення розгляду
можливе у разі першої неявки з поважних
причин. З огляду на вказане, суд вважає
за можливе слухати справу у його
відсутність за наявними у справі
доказами, враховуючи і те, що згідно
довіреності, яка міститься в
матеріалах справи, у ОСОБА_1 є шість
уповноважених представників, які також
чомусь не з"явилися до суду, хоча могли
це зробити.

Так, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази у
справі у їх сукупності, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

21.08.2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббинк",
правонаступником якого є ПАТ
"УкрСиббинк" та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, відповідно до умов якого Банк
зобов'язується надати Позичальнику,
кредитні кошти в іноземній валюті,
Долар США у сумі 90 000,00 дол. США, що
дорівнює еквіваленту 435 942,00 грн.,
строком по 21.08.2018 року, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредитні кошти та сплатити плату
за кредит в порядку і на умовах,
зазначених договором.

Згідно п. 1.2.2 вказаного кредитного
договору позичальник зобов"язаний
повернути кредит у повному обсязі в
термін та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту згідно
Додатку № 1 до Договору, але в
будь-якому випадку не пізніше 21.08.2018
року .

Відповідно до п. 1.3.1 вказаного
кредитного договору за користування
кредитними коштами протягом перших 30
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмірі 15% річних.
Після закінчення цього строку та
кожного наступного місяця
кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
договору.

Пунктом 1.3.4. передбачений строк сплати
процентів: з 01 по 21 число (включно)
кожного місяця, наступного за тим, за
який були нараховані банком такі
проценти.

Згідно п. 1.3.5. кредитного договору
позичальник згідно його умов сплачує
банку комісію на умовах зазначених в
цьому договорі.

Так, цільовим призначенням кредиту є
особисті, поточні потреби, кредит
надається шляхом зарахування
кредитних коштів на поточний рахунок
позичальника № НОМЕР_2 у банку (п.п. 1.4.
та 1.5. кредитного договору).

За порушення позичальником термінів
погашення будь-яких своїх грошових
зобов'язань, передбачених договором,
зокрема термінів повернення кредиту,
та/або термінів сплати процентів та/або
комісії, банк має право вимагати від
позичальника додатково сплати банку
пеню, в передбаченому договором
порядку, що вбачається із п. 4.1.
кредитного договору, також у договорі
передбачена сума неустойки, у розмірі
500, 00 грн., яку позичальник має сплатити
за умов передбачених п. 4.3. цього ж
договору.

Розділом 6 кредитного договору
регулюється питання дострокового
повернення кредиту за вимогою банку, п.
6.1.2. передбачає право банку визнати
термін повернення кредиту таким, що
настав згідно пункту 1.2.2. цього
договору, та вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї суми
кредиту та повної сплати плати за
кредит, змінивши при цьому термін
повернення кредиту та плати за кредит в
сторону зменшення.

У п. 7.8. визначено строк дії даного
договору, який встановлюється з дати
його укладення до повного повернення
банку всієї суми кредиту за договором
та повного погашення плати за кредит і
неустойки у разі її нарахування.

Також в п. 7.13. сторони домовились
вважати, що уклавши цей договір,
позичальник своїм підписом засвідчує
факт та згоду з умовами цього договору,
підтверджує свої права та обов'язки за
цим договором і погоджується з ними,
підтверджує свою здатність виконувати
умови цього договору, та що всі умови
даного договору йому зрозумілі і
позичальник вважає їх справедливими по
відношенню до нього, а також що перед
укладенням цього договору отримав від
банку інформаційний лист згідно вимог
чинного законодавства, зокрема Закону
України "Про захист прав споживачів".

Із аналізу наданих суду доказів,
вбачається, що відповідач скористався
кредитними ресурсами, проте свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість, яка
станом на 15.01.2014 року становить 175 889,72
дол. США та складається з: 85 500,00 дол. США
- заборгованість за кредитом, 75 951,87 дол.
США - заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом за період з 15.01.2013 року по
15.01.2014 року у розмірі 43 493 грн. 75 коп.,
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за період
з 15.01.2013 року по 15.01.2014 року у розмірі 71 907
грн. 98 коп., що підтверджується
відповідним розрахуноком позивача,
який міститься в матеріалах цієї
справи.

Також із цього розрахунку вбачається,
що відповідачем здійснювались
періодичні проплати в порядку
виконання вказаного у кредитному
договорі зобов'язання, що свідчить про
їх визнання останнім.

Крім того, в матеріалах кредитної
справи міститься заява відповідача від
01.11.2013 року адресована ПАТ "УкрСиббинк"
з проханням розглянути питання щодо
погашення кредитної заборгованості,
шляхом реалізації об"єкта застави, що
також вказує на визнання їх ОСОБА_1

Також відповідним чином судом
розцінюється той факт, що з вини саме
відповідача не було проведено
експертизу, ініціатором проведення
якої був він же. ОСОБА_1 був належним
чином повідомлений судовими
експертами і судом про необхідність
оплати її, проте не сплатив, в той час,
як про наслідки ухилення від участі в
експертизі йому було роз'яснено
безпосередньо в судовому засіданні.

Крім того, слід зазначити і те, що
згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Згідно роз»ясень, які містяться в п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» судам відповідно до статті
215 ЦК України необхідно розмежовувати
види недійсності правочинів: нікчемні
правочини - якщо їх недійсність
встановлена законом (частина перша
статті 219, частина перша статті 220,
частина перша статті 224 тощо), та
оспорювані правочини - якщо їх
недійсність прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує їх
дійсність на підставах, встановлених
законом (частина друга статті 222,
частина друга статті 223, частина перша
статті 225 ЦК України тощо).

Тобто даний вид правочину - кредитний
договір, є оспорюваним, проте
відповідачем жодної заяви з приводу
визнання його недійсним або
зустрічного позову подано не було, що
також суд розцінює відповідним чином.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує
позичальника повернути позику у строк
та в порядку, що встановлені законом.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частки позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2
вказаної статті, до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфу щодо позики.

Таким чином, вимоги позивача є
обґрунтованими та підтверджуються
зібраними по справі доказами, а тому
підлягають задоволенню.

Проте, відповідно до п. 14 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009р. № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі" у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення.

Оскільки, позивач просе стягнути з
відповідача кредитну заборгованість, а
саме пеню у гривневому еквіваленті, що
уточнив у судовому засіданні, а по тілу
кредиту та по відсотках в долара США,
тому така заборгованість має
вказуватися з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення.

02.12.2014 року НБУ встановив офіційний
курс на долар США - 15,05 грн.

Тому заборгованість, яка підлягає
стягненню складає 161 451, 87 (сто шістдесят
одна тисяча чотириста п'ятдесят один
доларів США вісімдесят сім центів)
доларів США, що за курсом НБУ на день
розгляду справи становить 2 429 850 (два
мільйони чотириста двадцять дев'ять
тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 64
(шістдесят чотири) коп. та пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
у розмірі 115 401(сто п'ятнадцять тисяч
чотириста одна) грн. 73 (сімдесят три)
коп.

Слід зазначити, що судом враховується
при вирішенні вказаного спору і
правові висновки, зроблені Верховним
Судом України від 22.11.2012 року у справі №
6-1-1 цс 12, від 20.11.2013 року у справі № 6-
126цс13 , які в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов"язковим для всіх суб"єктів владних
повноважень та для всіх судів та з
урахуванням останніх зроблених, в
рахунок виконання вказаного
кредитного договору, проплат, які мали
місце 11.02.2013 року, що також
підтверджується зазначеним вище
розрахунком, який міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати
пропорційно до задоволеної частини.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню також сплачений
позивачем судовий збір у розмірі 3 654
грн. 00 коп.

Керуючись ст. 204, 215, 509, 525-527, 610, 611, 1048,
1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009р. № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст.10, 59, 60, 88, 209,
212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" заборгованість
за кредитним договором про надання
споживчого кредиту № 0 від 21
серпня 2008 року по тілу кредиту та
відсоткам за користування кредитом у
розмірі 161 451, 87 (сто шістдесят одна
тисяча чотириста п'ятдесят один
доларів США вісімдесят сім центів)
доларів США, що за курсом НБУ на день
розгляду справи становить 2 429 850 (два
мільйони чотириста двадцять дев'ять
тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 64
(шістдесят чотири) коп. та пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
у розмірі 115 401(сто п'ятнадцять тисяч
чотириста одна) грн. 73 (сімдесят три)
коп.; судовий збір у розмірі 3 654 (три
тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00
коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копій цього
рішення.

Суддя: