Справа № 199/3201/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та визначення порядку
користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про поділ майна подружжя,
визнання права власності на 1/3 частину
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 та визначення порядку її
користування. У підтвердження своїх
позовних вимог посилається на те, що 12
грудня 1994 року між ним та відповідачем
було укладено шлюб, який було розірвано
13 вересня 2011 року. Під час перебування в
шлюбі, 11 вересня 1999 року вони придбали
квартиру АДРЕСА_1. Правовстановлюючі
документи на будинок оформлені на
відповідача. Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 березня
2008 року право власності на 1/3 частину
спірної квартири було визнано за
ОСОБА_3, а також був визначений порядок
користування спільним майном, а саме:
визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, визначивши ОСОБА_3 в
користування житлову кімнату площею 10,1
кв.м. з прилеглою лоджією, а ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 - житлові кімнати площею 8,6 кв.м
та 17,0 кв.м з прилеглим балконом, інші
приміщення: кухню, коридори, кладові,
ванну та туалетну кімнати залишити у
спільному користуванні співвласників.
11 вересня 2010 року ОСОБА_3 подарувала
позивачу свою 1/3 частину спірної
квартири. Позивачвважає, що 2/3 частини
квартира є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та просить визнати
право власності на 1/3 її частину. Крім
цього просить суд визначити порядок
користування квартирою

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити в повному обсязі, надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не
з'явилася, про час, дату та місце
слухання справи повідомлена належним
чином, допитана судом в порядку
окремого доручення, де просила суд
розглядати справу у її відсутність,
позов не визнала, оскільки вважає себе
власником 2/3 частин спірної квартири.
Крім того, позивачем не вказане в
позові інше спільне майно, нажите під
час шлюбу.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що заявлені вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 1994 року
сторони уклали шлюб, який було,
розірвано 13 вересня 2011 року. 11 вересня
1999 року ОСОБА_2. було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 березня 2008 року право власності на 1/3
частину спірної квартири було визнано
за ОСОБА_3, яка відповідно до договору
дарування від 11.09.2010 року подарувала
вказану частку спірної квартири
позивачу по справі.

Відповідно до вимог ст. 22 КПШС України
(діючої на час виникнення
правовідносин) та ст. 60 СК України
придбана під час подружнього життя за
спільні кошти квартира АДРЕСА_1 є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з вимогами як ст. 22 КПШС, ст. 60 ч. 1
СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України розмір
часток майна дружини та чоловіка при
поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя у
разі його поділу визнаються рівними.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги позивача в
частині визнання за ним права
власності на 1/3 частину вказаної
квартири є законними та обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. Однак
суд не вбачає підстав для задоволення
вимог позивача щодо визначення порядку
користування квартирою, оскільки
позивачем не надано належних та
допустимих доказів спору між сторонами
з приводу користування спірною
квартирою, оскільки як встановлено в
судовому засіданні відповідач у
спірній квартири не зареєстрована та
там не проживає, а позивач користується
квартирою в цілому.

Одночасно, суд не приймає до уваги
заперечення відповідача проти позову,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеними доказами. Крім того, суд
розглядає справу в межах заявлених
позивачем вимог відповідно до ст. 11 ЦПК
України

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст. 22 КпШС
України, ст.ст. 60,69-70 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та визначення порядку
користування квартирою,- задовольнити
частково.

Поділити майно подружжя, визнавши за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,5
кв.м., житловою площею 35,7 кв.м..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
що не були присутніми при його
проголошенні, - у той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Руденко В.В.