Справа № 510/948/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М `Я М У К Р А Ї Н И

30.07.2014 року
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого - судді
Бешлієвої Т.А.;

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, надіслала на адресу суду
заяву, в якій зазначила, що підтримує
свої позовні вимоги по розірванню
шлюбу та стягненню аліментів на
утримання дітей в повному обсязі,
уточнила заявлені позовні вимоги по
стягненню аліментів на своє утримання,
просила розглянути справу у її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання також не з'явився, надав на
адресу суду заяву, в якій зазначив, що
позовні вимоги визнає у повному обсязі,
не заперечує проти розірвання шлюбу та
стягнення аліментів в розмірі
зазначеному у позові, згодний, щоб двоє
їх сумісних дітей залишились проживати
разом з позивачем, просить розглянути
справу у його відсутності.

Судом в ході судового розгляду справи
були досліджені:

- копія паспорту громадянина України на
ім'я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_1,
виданого Ізмаїльським МВ ГУМВС України
в Одеській області 20.04.2010 р.;

- копія довідки Озерненської сільської
ради № 1789 від 08.05.2014 р., з якої
вбачається, що діти ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживають разом з матір'ю - позивачем
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

- копія свідоцтва про народження
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії
НОМЕР_2 від 18.01.2013 року, виданого
відділом ДРАЦС РС Ренійського
районного управління юстиції в
Одеській області, в якому матір`ю
дитини вказана позивач по справі, а
батьком відповідач;

- копія свідоцтва про народження
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії
НОМЕР_3 від 27.09.2010 року, виданого
Плавнінською сільською радою
Ренійського району Одеської області, в
якому матір`ю дитини також вказана
позивач, а батьком відповідач;

- свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 від
05.03.2010 р., укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, який був зареєстрований 05.03.2010
р. Плавнінською сільською радою
Ренійського району Одеської області,
актовий запис № 1, після укладення
шлюбу чоловікові та дружині були
присвоєні прізвища «ОСОБА_1».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
10.06.2014 року звернулась до Ренійського
районного суду Одеської області з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
розірвати шлюб з відповідачем та
стягнути з нього аліменти на утримання
неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 частини заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для кожної дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року і до
ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до досягнення
повноліття донькою ОСОБА_3, далі на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі ? частини заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку щомісячно
до ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто до досягнення
повноліття донькою ОСОБА_4. Також
позивачем були заявлені вимоги на
стягнення аліментів з відповідача
ОСОБА_2 на її утримання на період
відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до виповнення дитині віку
3 років у розмірі ? частини доходів
відповідача. В ході судового розгляду
ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги,
просить стягнути з відповідача
аліменти на своє утримання у розмірі 1/6
доходів відповідача, також просить
стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 243 грн.60 коп. В
обґрунтування заявлених вимог в позові
вказано, що 05.03.2010 року Плавнінською
сільською радою Ренійського району
Одеської області був зареєстрований
шлюб між позивачем та відповідачем,
актовий запис № 1. Після реєстрації
шлюбу чоловіку та дружині було
присвоєно прізвище «ОСОБА_1». Позивач
та відповідач сумісно прожили 3 роки,
впродовж яких позивачу стало
зрозуміло, що укладення шлюбу з ОСОБА_2
було помилкою, оскільки, на думку
ОСОБА_1, вони є чужими людьми, яких
нічого не пов'язує. Від шлюбу сторони
мають двох доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на
теперішній час проживають разом з
позивачем. Вихованням та матеріальним
забезпеченням дітей займається лише
позивач, ніякої матеріальної допомоги
на утримання дітей з боку відповідача
позивач не отримує, утримувати дітей
допомагають батьки позивача. Крім того,
в позові вказано, що відповідач ОСОБА_2
не бажає працювати, зловживає
спиртними напоями, не цікавиться
здоров'ям дітей та не приймає ніякої
участі у їх вихованні. У зв'язку з тим,
що позивач знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
віку 3 років, їй дуже важко
забезпечувати дітей, тому вона
потребує матеріальної допомоги на їх
утримання. Крім того, позивач
вподальшому має намір налагодити своє
особисте життя, але цьому заважає
юридично існуючий брак.

У попередньому судовому засіданні
позивач повністю підтримала заявлені
вимоги, також вказавши, що сумісно з
відповідачем вони не проживають вже
впродовж 4 місяців. До цього, вони жили у
батьків відповідача ОСОБА_2 у с. Плавні
Ренійського району Одеської області.
Відповідач ніде не працював, зловживав
спиртними напоями, грошей додому не
приносив, родиною не дорожив, гуляв,
місяць не приходив додому. На
теперішній час позивач разом з
малолітніми дітьми проживає у своїх
батьків у с. Озерне Ізмаїльського
району Одеської області. Відповідач
грошей на утримання дітей так і не
надає, родиною не цікавиться. За
ствердженням позивача, почуття до
відповідача втрачені, у зв'язку з чим
вона просить існуючий з ним шлюб
розірвати. Після розірвання шлюбу
позивач просить відновити їй дошлюбне
прізвище «ОСОБА_1», дітей залишити жити
із нею.

В поданій до суду заяві про розгляд
справи за її відсутністю позивач також
наполягає на задоволенні всіх
заявлених нею позовних вимог,
додатково зазначивши, що відповідач по
справі працездатний, не працездатних
батьків не має, інших неповнолітніх
дітей також.

Вивчивши матеріали справи, надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на утримання неповнолітніх дітей та на
себе, як матір, до досягнення молодшою
донькою 3-х років обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 51 СК України дружина
та чоловік мають рівне право на повагу
до своєї індивідуальності, своїх
звичок та уподобань.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства. Суд
з`ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення ( ст.112 СК України).

Встановивши обставини
припинення шлюбних відносин сторін,
фактичні взаємини подружжя, суд
приходить до висновку, що сім`я сторін
фактично розпалася, оскільки вони не
живуть сумісно, припинили шлюбні
стосунки і ведення спільного
господарства, мають неприязні
стосунки. Як випливає із ситуації, яка
склалася, між позивачем і відповідачем
втратилися почуття любові і пошани,
взаємодопомоги і підтримки, тобто
морально-правові підстави шлюбу.

За таких обставин шлюб сторін існує
суто формально і підлягає розірванню.
Приходячи до такого висновку, суд
враховує фактичні обставини справи та
інтереси кожного з подружжя, а також їх
неповнолітніх дітей. Застосування
заходів щодо примирення подружжя при
даних обставинах, суд вважає
недоцільним, оскільки ні позивач, ні
відповідач, проживаючи певний час
роздільно, зацікавленості в збереженні
сім`ї не проявили, якихось заходів щодо
примирення чи збереження сім`ї не
приймали, обидва згодні на розірвання
шлюбу.

Згідно положень ст. 113 СК України
особа, яка змінила прізвище у зв`язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу і надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявлена вимога позивача про
відновлення їй дошлюбного прізвища не
суперечить діючому законодавству, суд
задовольняє її та вважає за можливе
відновити позивачу після розірвання
шлюбу її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Враховуючи означені вимоги
діючого законодавства та встановлені
обставини справи на момент розірвання
шлюбу, суд визначає, що за домовленістю
позивача та відповідача малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, треба залишити проживати
разом із матір`ю ОСОБА_1

Ст. 115 цього ж Кодексу передбачено, що
документом, який засвідчує факт
розірвання шлюбу судом, є рішення суду
про розірвання шлюбу, яке набрало
законної сили. Рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надсилається судом до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно ст. 19 Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної Ради України № 789-ХІІ від
27.02.1991 року та набула чинності в Україні
з 27.09.1991 року і відповідно до ст. 9
Конституції України означена
Конвенція є складовою національного
законодавства, держави-учасниці, які її
підписали, взяли на себе зобов'язання
вживати усіх необхідних законодавчих
та інших заходів з метою захисту дитини
від неналежного піклування з боку
батьків чи інших осіб.

Згідно зі ст. 51 Конституції
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Ст. 180 СК України також встановлює
обов'язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Даний
обов'язок покладений як на матір
дитини, так і на батька. Означений
обов'язок є особистим і індивідуальним
для кожного з батьків.

Одним із способів захисту прав
неповнолітньої дитини при ухиленні
батьків від обов`язку її утримувати є
законодавчо передбачена можливість
судового стягнення коштів на її
утримання.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181
СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку (
доходу) її матері, батька або в твердій
грошовій сумі ( ст.184 СК) і виплачуються
щомісячно. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 183 СК
України частка заробітку ( доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 80 СК
України аліменти присуджуються одному
з подружжя у частці від заробітку (
доходу) другого з подружжя і ( або) у
твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3
цієї ж статті розмір аліментів,
визначений судом, може бути згодом
змінений за рішенням суду за позовною
заявою платника або одержувача
аліментів у разі зміни їхнього
матеріального і ( або) сімейного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Оскільки відповідачем в
добровільному порядку матеріальна
допомога позивачу на її утримання та на
утримання їх сумісних дітей не
надається, а домовленість про способи
надання утримання на позивача та
дитину між сторонами не досягнута, то
суд, враховуючи обставини справи,
матеріальне положення сторін ( позивач
не має змоги працювати у зв'язку з
доглядом за дитиною, не має додаткових
доходів, відповідач працездатний,
мешкає окремо, має змогу працювати,
непрацездатних батьків, інших дітей не
має ), а також інтереси малолітніх
дітей сторін, задовольняє позовні
вимоги позивача в повному обсязі.

Статтею 191 СК України передбачено,
що аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову, тому, враховуючи те, що
позивачем позов до суду пред'явлено
10.06.2014 року, аліменти з відповідача слід
присудити з зазначеної дати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 51, 56,80, 84, 110-112, 113, 114, 115, 160,
180,181, 182, 183,191 Сімейного кодексу України,
-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 05.03.2010 р. Плавнінською
сільською радою Ренійського району
Одеській області, актовий запис № 1, які
мають двох малолітніх дітей -
розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1
відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У зв'язку із обставинами, що склалися на
момент розірвання шлюбу, за
домовленістю сторін, суд визначає, що
малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишаються
проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Плавні Ренійського району
Одеської області, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання
дітей: доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини заробітку (доходу), але не менше
30% прожиткового мінімуму для кожної
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 10.06.2014 року і до
ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до досягнення
повноліття донькою ОСОБА_3, далі на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі ? частини заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку щомісячно
до ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто до досягнення
повноліття донькою ОСОБА_4.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає
негайному виконанню - у межах суми
платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Плавні Ренійського району
Одеської області, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утримання у
розмірі 1/6 частини заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року і до
ІНФОРМАЦІЯ_8, тобто до досягнення
донькою ОСОБА_4 трьох років.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_1 підлягає негайному
виконанню - у межах суми платежу за один
місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.А. Бешлієва