Справа № 462/3586/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровков
Провадження № 22-ц/783/7734/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д.,
Ванівського О.М.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника Державного
підприємства"Львівський

державний завод "ЛОРТА» Гуменної Г.А.,
ОСОБА_3, його

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
підприємства "Львівський державний
завод "ЛОРТА" на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 05
листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
Державного підприємства "Львівській
державний завод "ЛОРТА" Державного
концерну "Укроборонпром", третя особа -
Управління Служби безпеки України у
Львівській області про стягнення з
відповідача на його користь 34254,45 грн.
ненарахованої та невиплаченої
надбавки за безперервний стаж на
шифрувальній роботі та 34254,45 грн.
ненарахованої та невиплаченої
компенсації за роботу в умовах
режимних обмежень в період з 01.07.2004 року
по 17.07.2014 року.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто з Державного
підприємства "Львівській державний
завод "ЛОРТА" Державного концерну
"Укроборонпром" на користь ОСОБА_3 34254,45
грн. ненарахованої та невиплаченої
надбавки за безперервний стаж на
шифрувальній роботі та 34254,45 грн.
ненарахованої та невиплаченої
компенсації за роботу в умовах
режимних обмежень в період з 01.07.2004 року
по 17.07.2014 року, з урахуванням стягнення
податків та обов"язкових зборів, які
підлягають стягненню при виплаті
заробітної плати. Всього стягнуто 68508,90
грн. Вирішено питання судових витрат

Рішення в апеляційному порядку
оскаржило Державне підприємство
"Львівський державний завод "ЛОРТА", в
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд першої інстанції прийшов
невірного висновку, що в силу своїх
функціональних обов"язків позивач мав
першу форму допуску та доступу до
матеріальних носіїв інформації, що
містять державну таємницю, та не взяв
до уваги, що в силу приписів Постанови
КМУ від 15.06.1994 року №414 наявність
допуску та доступу до відомостей, що
становлять державну таємницю з грифами
"ОВ", "ЦТ" і "Т", та ознайомлення з
функціональними обов"язками щодо
використання таємних документів, не є
підставою для виплати компенсації.

Також апелянт зазначає, що відповідно
до ст. 21 та ст. 103 КЗпП України, власник
підприємства мав право змінити умови
оплати праці позивача в сторону
погіршення за умови погодження такого
рішення з виборчим органом первинної
профспілкової організації ДП "ЛДЗ
"ЛОРТА" та повідомлення позивача про
такі зміни, що було зроблено. Позивач не
оспорює, що на момент припинення
нарахування і виплати спірних надбавок
він був безпосередньо підпорядкований
директору ДП "ЛДЗ "ЛОРТА" та той факт, що
йому було відомо про дію наказу від
30.07.2004 року №260 про відміну нарахувань
та виплати доплати і компенсації за
роботу в умовах режимних обмежень з
01.07.2004 року. Більше того, позивач понад 10
років добровільно та свідомо
продовжував працювати на таких умовах
оплати його праці. Крім цього апелянт
просить врахувати, що судом порушено
вимоги ст. 60 ЦПК України, оскільки суд
взяв до уваги свідчення та докази лише
однієї особи, а саме самого позивача.
Також порушено приписи ст. 51 ЦПК
України в частині допиту в якості
свідка особи, яка за законом
зобов"язана зберігати в таємниці
відомості, що були їй довірені у зв"язку
з службовим чи професійним становищем.
Судом допитано в якості свідка
головного спеціаліста з питань
державної таємниці УСБ України у
Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Державного підприємства
«Львівський державний завод «ЛОРТА»
Гуменної Г.А. на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 щодо
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачу безпідставно не
виплачувалася надбавка за
безперервний стаж на шифрувальній
роботі та компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень в період з
01.07.2004 року до 17.07.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну таємницю» у разі коли за
умовами своєї професійної діяльності
громадянин постійно працює з
відомостями, що становлять державну
таємницю, йому повинна надаватися
відповідна компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень, види, розміри
та порядок надання якої встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Положення про види,
розміри і порядок надання компенсації
громадянам у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 15
червня 2014 року (надалі Положення № 414)
особам, які працюють в умовах режимних
обмежень, установлюється надбавка до
посадових окладів (тарифних ставок)
залежно від ступеня секретності
інформації: відомості та їх носії, що
мають ступінь секретності "особливої
важливості", - 20 відсотків; відомості та
їх носії, що мають ступінь секретності
"цілком таємно", - 15 відсотків; відомості
та їх носії, що мають ступінь
секретності "таємно", - 10 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 грудня 1995 року № 1037 «Про надбавки
до посадових окладів працівників,
зайнятих на шифрувальній роботі»
(надалі - Постанова № 1037) передбачено,
що з 8 червня 1995 р. працівникам, зайнятим
безпосередньо на шифрувальній роботі,
виплачується надбавка до посадового
окладу за безперервний стаж на цій
роботі в таких розмірах: від 1 до 3 років
- 10 відсотків; від 3 до 5 років - 15
відсотків; понад 5 років - 20 відсотків.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 з 04.12.1978 року працював на
ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» (колишній Львівський
завод ім. В.І.Леніна),зокрема, на посаді
провідного спеціаліста відділу
спеціального зв'язку № 584, а з 02.12.2005
року на посаді начальника зазначеного
відділу та був звільнений з роботи
17.07.2014 згідно з наказом № 409к від 16.07.2014
року за власним бажанням на підставі
ст. 38 КЗпП України.

Зі змісту листа ДП «Інформсервіс» -
Центр міжгалузевого спеціального
зв'язку від 02.07.2014 року № 3/18 судом
встановлено, що позивач працював на ДП
«ЛДЗ «ЛОРТА» у органі спеціального
зв'язку з січня 1979 року і мав першу
форму допуску та доступу до
матеріальних носіїв інформації, що
містять державну таємницю, зазначені
обставини визнаються всіма учасниками
судового процесу, а відтак не
підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 61
ЦПК України.

Позивач до 01.07.2004 року отримував
надбавку до посадового окладу, як
працівник, який постійно працює з
відомостями, що становить державну
таємницю у розмірі 20 відсотків, що
підтверджується наказом ЛДЗ ЛОРТА від
28.05.2002 року № 9ок/р, проте наказом
відповідача від 30.07.20104 року № 260 всі
накази та розпорядження про
встановлення доплат, крім доплат за
роботу у важких, шкідливих умовах
праці, в нічний час, надбавок за почесне
звання і класність водіям, вважаються
такими, що втратили чинність з 01.07.2014 р.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» передбачено, що структура
заробітної плати складається з
основної та додаткової заробітної
плати, а також інших заохочувальних та
компенсаційних виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» додаткова
заробітна плата - це винагорода за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» у
пункті 8 роз'яснено, що при вирішенні
спорів про виплату премій, винагороди
за підсумками роботи за рік чи за
вислугу років, надбавок і доплат
необхідно виходити з
нормативно-правових актів, якими
визначено умови та розмір цих виплат.
Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умов,
передбачених цими актами. З мотивів
відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено в
тому разі, коли вони обумовлені в
зазначених актах наявністю певних
коштів чи фінансування.

Проаналізувавши зміст Постанови № 1037
та Положення № 414, якими взагалі не
передбачено випадки та умови, при яких
працівникам, які мають доступ до
державної таємниці можуть не
виплачуватися надбавка за
безперервний стаж на шифрувальній
роботі та компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що позивачу безпідставно не
виплачувалися відповідачем надбавка
за безперервний стаж на шифрувальній
роботі та компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень в період з
01.07.2004 року по 17.07.2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не працював постійно з
документами, що містять державну
таємницю та не працював з документами,
які мають гриф «особливої важливості»,
не заслуговують на увагу та
спростовуються п. 5 Положення № 414,
відповідно до якого такими, що
постійно працюють з відомостями, що
становлять державну таємницю,
вважаються особи, які за своїми
функціональними обов'язками або на час
виконання робіт згідно з укладеними
договорами займаються розробленням,
виготовленням, обліком, зберіганням,
використанням документів, виробів та
інших матеріальних носіїв державної
таємниці, приймають рішення з цих
питань або здійснюють постійний
контроль за станом захисту державної
таємниці, пунктом 3.3. Посадової
інструкції начальника відділу
спецзв'язку ЛДЗ ЛОРТА від 17.02.2013 р., якою
передбачено, що у функціональні
обов'язки позивача входило здійснення
обліку і збереження діючих і запасних
шифрів, а також він відповідав за їх
збереження, поясненнями головного
спеціаліста з питань державної
таємниці УСБ України у Львівській
області про те, що позивач у своєму
сейфі зберігав шифри (ключі), які мають
гриф «особливої важливості».

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
підставність позову ОСОБА_3, оскільки
він за своїми функціональними
обов'язками займався обліком,
зберіганням документів, виробів та
інших матеріальних носіїв державної
таємниці, які в тому числі мали гриф
«особливої важливості», а відтак мав
право на отримання компенсації за
роботу в умовах режимних обмежень у
розмірі 20 відсотків від посадового
окладу, а також, як особа, яка була
зайнята безпосередньо на шифрувальній
роботі, стаж на якій становив понад 5
років, що випливає зі змісту посади та
посадової інструкції останнього, мав
право на виплату надбавки до
посадового окладу за безперервний стаж
на цій роботі в розмірі 20 відсотків.

У мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суд першої інстанції навів
розрахунок ненарахованої та
невиплаченої надбавки за безперервний
стаж на шифрувальній роботі, а також
ненарахованої та невиплаченої
компенсації за роботу в умовах
режимних обмежень в період з 01.07.2004 року
по 17.07.2014 року, які підлягають стягненню
з відповідача на користь ОСОБА_3 за
вказаний період, взявши до уваги
розрахунок, наданий відповідачем, який
позивачем не заперечувався, при цьому
зазначивши у рішенні про необхідність
стягнення податків та обов'язкових
зборів, які підлягають стягненню при
виплаті заробітної плати.

Необгрунтованими є доводи апелянта
щодо пропуску позивачем строку
позовної давності, оскільки даний спір
виник з приводу ненарахування та
невиплати надбавок та компенсації, що є
складовою частиною оплати праці, а ч. 2
ст. 233 КЗпП України передбачено, що у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду про під ставність позову ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Державного
підприємства "Львівський державний
завод "ЛОРТА" - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 05 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Ванівський О.М.