АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8700/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2343/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Кривчун Т.О.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27 березня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права на отримання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27 березня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1, відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач, який
в апеляційній скарзі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального прав,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що на спірній
земельній ділянці, щодо якої йому
відмовлено Виконавчим комітетом
Кременчуцької міської ради у
задоволенні його заяви про надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
оскільки там зареєстрований житловий
будинок за іншим громадянином,
відсутнє будь-яке нерухоме майно, у т.ч.
житлові будинки, господарські будівлі
та споруди, таким чином земельна
ділянка вільна від забудови, ніким не
використовується за призначенням тау
приватну власність не передана.

Зазначає, що згідно даних КП
«Кременчуцьке МБТІ» за даною адресою
зареєстровано житловий будинок за
ОСОБА_2, однак, оскільки на земельній
ділянці відсутні об»єкти будь-якого
нерухомого майна, відповідач втратив
право користування земельною ділянкою.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №13 від 09.01.1998 року,
вирішено передати у приватну власність
громадянам, земельні ділянки для
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель (присадибні
ділянки), у тому числі ОСОБА_3, за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 228,00
кв.м. (а.с.32).

Рішенням виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області № 1005 від 11.06.2011
року, вирішено передати у приватну
власність громадянам, земельні ділянки
для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель (присадибні
ділянки), у тому числі ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1, площею 555,00 кв.м. (а.с.31)
та запропоновано замовити
виготовлення технічної документації
зі складання державних актів на право
приватної власності на землю (а.с.31).

Рішенням Кременчуцької міської ради
від 20.09.2011 року «Про відмову в наданні
дозволів на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність в м. Кременчуці»,
ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність орієнтовною площею 0,0560га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1,
у зв'язку з тим, що на вказаній
земельній ділянці зареєстровано
нерухоме майно іншого громадянина та
запропоновано замовити виготовлення
технічної документації зі складання
державних актів на право приватної
власності на землю (а.с.36).

На даний час вищезазначене рішення є
чинним.

З матеріалів справи вбачається, що на
колективне звернення мешканців
будинку АДРЕСА_2 в м. Кременчуці, який
межує з АДРЕСА_1 на якій міститься
земельна ділянка за №22 від 03.09.2011 року
щодо приведення даної ділянки в
належний стан листом від 18.10.2011 року
перший заступник Кременчуцького
міського голови повідомив, що це
питання було розглянуто комісійно
виїздом на місце спеціалістів
виконкому Автозаводської районної
ради та при обстеженні цієї ділянки
встановлено, що її власником є ОСОБА_2,
якому було виписано припис щодо
термінового проведення робіт з
упорядкування прилеглої території від
сміття та встановленню огорожі.
Повторною перевіркою відділом з
благоустрою та екології виконкому
районної ради 10.10.2011 року проведено
перевірку виконання припису ОСОБА_2 та
встановлено, що на вказаній земельній
ділянці зібране та вивезене сміття,
встановлено паркан по АДРЕСА_1
(а.с.25-26,34).

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 27.08.2013р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013р., по
справі №1601/10021/12 позовні вимоги ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради, третя особа ОСОБА_2, про
визнання незаконним та скасування
рішення від 20 вересня 2011 року про
відмову в наданні дозволу на складення
(розроблення) проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність по АДРЕСА_1 у м. Кременчуці, а
також про зобов'язання повторно
розглянути заяву позивача з цього
питання - залишено без задоволення
(а.с.36).

За повідомленням першого заступника
міського голови Погрібного А.М. від
18.10.2011 року за № Ко-02-06/2657, станом на
10.10.2011 року на виконання приписів щодо
термінового проведення робіт з
упорядкування прилеглої території,
ОСОБА_2 очистив земельну ділянку від
сміття та встановив паркан (а.с.34).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із відсутності
підстав для його задоволення, оскільки
вказана земельна ділянка передана у
власність іншим особам.

Такий висновок відповідає
встановленим по справі обставинам та
ґрунтується на законі, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Згідно статті 12 Земельного кодексу
України до повноважень міських рад у
галузі земельних відносин зокрема
належать повноваження щодо
розпорядження землями територіальних
громад.

У відповідності до ст.81 ЗКУ, громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі: а)
придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки за
проектом землеустрою щодо її
відведення, звертається з клопотанням
про надання дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України. Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у місячний строк
розглядає клопотання.

За змістом ч.3 ст.3 Закону України «Про
внесення змін і доповнень до
Земельного кодексу Української РСР»,
який діяв до прийняття Земельного
кодексу України, повноваження щодо
передачі, надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

Згідно з чинним на час прийняття
вищезазначених рішень про передачу у
власність земельних ділянок
законодавством, а саме, відповідно до
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992року №15/92 «Про приватизацію
земельних ділянок», якщо у громадянина
була у користуванні земельна ділянка
під будівництво і обслуговування
жилого будинку і рішенням місцевої
ради така земельна ділянка була
передана йому у приватну власність, то
з дня прийняття цього рішення радою у
такого громадянина вже по суті виникло
право власності на земельну ділянку.

Статтею 141 Земельного Кодексу України
передбачено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

За приписом ст.143 Земельного Кодексу
України, примусове припинення прав на
земельну ділянку здійснюється у
судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

б)неусунення допущених порушень
законодавства (забруднення земель
радіоактивними і хімічними речовинами,
відходами, стічними водами,
забруднення земель
бактеріально-паразитичними і
карантинно-шкідливими організмами,
засмічення земель забороненими
рослинами, пошкодження і знищення
родючого шару ґрунту, об'єктів
інженерної інфраструктури
меліоративних систем, порушення
встановленого режиму використання
земель, що особливо охороняються, а
також використання земель способами,
які завдають шкоди здоров'ю населення)
в строки, встановлені вказівками
(приписами) центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі;

в) конфіскації земельної ділянки;

г)примусового відчуження земельної
ділянки з мотивів суспільної
необхідності;

ґ)примусового звернення стягнень на
земельну ділянку по зобов'язаннях
власника цієї земельної ділянки;

д)невідчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою ст.16 ЦПК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання права.

Як зазначалося вище, земельна ділянка
по АДРЕСА_1 у м. Кременчуці передана у
власність ОСОБА_2 згідно рішення
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області №1005
від 11.06.2011 року, яке є чинним та ніким не
скасовано. Відповідач ОСОБА_2 виконав
припис виконкому Автозаводської
районної ради м. Кременчука щодо
термінового проведення робіт з
упорядкування прилеглої території від
сміття та встановленню огорожі.
Підстав припинення права відповідача
на земельну ділянку, у тому числі
примусового припинення права на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м.
Кременчуці жодною особою не
ініціювалося. Таким чином, порушення
прав позивача зі сторони відповідача
колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність на спірній земельній
ділянці нерухомого майна та її
захаращення побутовим сміттям та
рослинністю, спростовуються наявними у
справі доказами, зокрема, наведеним
вище листом першого заступника
міського голови Погрібного А.М. від
18.10.2011 року за № Ко-02-06/2657, згідно якого
станом на 10.10.2011 року на виконання
приписів щодо термінового проведення
робіт з упорядкування прилеглої
території ОСОБА_2 очистив земельну
ділянку від сміття та встановив паркан
(а.с.34).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та зводяться до незгоди з рішенням
суду.

За таких обставин, з урахуванням
викладеного, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,- відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27 березня 2014 року, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/
П.М. Карнаух

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун