Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 8 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, трьох процентів
річних від простроченої суми та
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 8 липня 2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
трьох процентів річних від
простроченої суми боргу та
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 231
301 грн. грн. 10 коп. боргу за договором
позики, три проценти річних від
простроченої суми боргу у розмірі 3 422
грн. 01 коп. та 2 347 гри. 23 коп. сплаченого
судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог. Вважає, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд при визначенні
повернутої суми боргу помилково взяв
до уваги боргова розписку, підписану
сторонами, про погодження суми боргу
станом на січень 2013 року. Судом не було
взято до уваги пояснення відповідача
про те, що з березня 2008 року нею не
повертався борг, у зв'язку з чим до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню положення закону про
позовну давність.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 листопада 2007
року ОСОБА_2отримала від ОСОБА_3 позику
у розмірі 138 975 грн., що становило в
еквіваленті 27 510 дол. США, яку
зобов'язалася повернути до 28 березня 2008
року, на підтвердженнячого написала
відповідну розписку, оригінал якої
знаходиться у позивача, в якій також
зазначила, що у разі несвоєчасно
повернення боргу зобов'язується
сплатити моральну шкоду у розмірі 3 000
дол. США, що гривневому еквіваленті
становить 15 000 грн.

Факт отримання зазначених грошових
коштів, написання власноручно розписки
відповідач не оспорювала.

На час розгляду справи сума позики
відповідачем не була повернута в
повному обсязі, що також не
заперечувалось відповідачем.

Позивачем був наданий розрахунок по
борговій розписці, підписаний
сторонами 19 січня 2013 року, з якого
вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за
період з 2007 року по грудень 2012 року
повернула ОСОБА_3 борг у розмірі 7 051 дол.
США. (а.с. 8, 9),

З наданого позивачем розрахунку по
борговій розписці за період з січня 2013
року по 21 серпня 2013 року вбачається, що
у вказаний період відповідач повернула
позивачу ще 807,25 дол. США. (а.с. 34)

Загалом відповідач повернула позивачу
суму позики у розмірі 7 858,25 дол. США (7051
дол. США+807,25 дол. США).

Заборгованість відповідача щодо
повернення суми позики становить 19 651,75
дол. США (2 7510 дол. США-7 858,25 дол. США), що
за курсом НБУ станом на 30 травня 2014 року
- 11 грн. 77 коп. за 1 дол. США становить 231
301 грн. 10 коп.

Передбачена ст. 625 ЦК України сума 3%
річних від простроченої суми боргу за
час прострочення виконання грошового
зобов'язання становить 3 422,01 грн.,
виходячи з розрахунку: 19 651,75 дол. США х
3 : 100 : 365 x 80=290,74 дол. США, що за курсом НБУ
станом на 30 травня 2014 року становить 3
422,01 грн.

18 лютого 2014 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, просила стягнути
з відповідача залишок суми боргу, а
саме: 19 651,75 дол. США боргу, що за курсом
НБУстаном на 30 травня 2014 року становить
231 310,10 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000
дол. США, що становить 35 310 грн., а також
на підставі ст. 625 ЦПК України 3% річних
від залишку суми боргу за час
прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 14 вересня 2013
року по 12 березня 2014 року включно у
розмірі 3 421,99 грн.

Відповідач позов визнала частково,
зазначала, що позику отримувала у
гривнях і віддавала переважно в
гривнях, тому визнає, що сумаборгу
становить 84 089,20 грн., оскільки з суми
позики 138 975 грн. за її підрахунками
вона повернула 54 885,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення неповернутої суми позики та
3% річних від суми боргу в порядку ст. 625
ЦК України, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем
порушено зобов'язання за договором
позики, чим порушене право позивача,
яке підлягає судовому захисту.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про невірну
оцінку судом доказам при визначенні
факту та суми повернення відповідачем
боргу за договором позики, оскільки
надані позивачем розрахунки з
підписами сторін не є належними
доказами у справі, судова колегія
відхиляє зважаючи на наступне.

В матеріалах справи містяться
розрахунок (а.с. 7-8), наданий позивачем, у
яких зазначені відомості про суми та
дати отримання позивачем грошових сум
в період з 2007 року по 8 грудня 2012 року по
борговій розписці, зазначено, що всього
повернуто 7 051 дол. США, після чого
вказана дата 19 січня 2013 року і
містяться підписи сторін.

Заперечуючи проти цього розрахунку,
відповідач посилалась на те, що це
розрахунки за іншою борговою
розпискою, оскільки у розрахунку
зазначена дата боргової розписки - 28
березня 2007 року, яка містить
виправлення, а не 20 листопада 2007 року,
проте відповідачем на підтвердження
цих заперечень не було надано інших
договорів сторін, зокрема від 28 березня
2007 року, не надано належних доказів про
дати та суми повернутих нею позивачу
грошових коштів за договором позики
від 20 листопада 2007 року, тобто
твердження позивача про те, що даний
розрахунок проведений саме за борговою
розпискою від 20 листопада 2007 року,
відповідачем не спростовані.

До того ж, відповідачем не оспорювалось
тієї обставини, що підпис на розрахунку
19 січня 2013 року виконаний саме нею.

На розрахунку позивача, де зазначено
дати та суми, що повертались
відповідачем у 2013 році (а.с. 34),
містяться 6 підписів від імені
відповідача (при здійсненні платежу),
які також не оспорювались нею.

За таких обставин судова колегія
вважає, що відповідачем не спростовані
доводи позивача щодо розміру та
строків повернення боргу, і
обґрунтовано взято до уваги розрахунки
позивача, які підписані були
відповідачем.

Враховуючи відомості про дати
повернення боргу, зазначені у
розрахунках, погоджених з відповідачем
шляхом їх підписання, не можуть бути
взяті до уваги доводи апеляційної
скарги про те, що відповідач припинила
повертати борг 28 березня 2008 року, і
позивач пропустила строк звернення до
суду. Заява про застосування позовної
давності, на яку відповідач
посилається в апеляційній скарзі, в
матеріалах справи відсутні, і
відповідно до записів у журналах
судового засідання така заява
відповідачем зроблена не була.

Посилання представника відповідача в
судовому засіданні апеляційного суду
на те, що судом необґрунтовано
обраховано суму боргу, який був наданий
у національній валюті, з урахуванням
курсу долара США, є безпідставними,
зважаючи на положення ст. 533 ч. 2 ЦК
України та зміст боргової розписки, де
сторонами визначено грошовий
еквівалент суми позики в іноземній
валюті.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 8 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів з
дня проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: