Номер провадження: 22-ц/785/8387/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І.,
Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 25 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору дарування грошей
дійсним,

в с т а н о в и л а:

12.11.2013 року, ОСОБА_3 звернулась до суду з
вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору дарування грошей дійсним,
посилаючись на те, що 01.10.2011 року вона
уклала договір дарування грошей з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за умовами цього
договору дарувальники передали
позивачці безоплатно у дар 53 400 доларів
США, еквівалент яких становить 425 598
грн., за офіційним курсом НБУ на день
передачі.

Зазначені гроші призначались для
придбання позивачкою 127/1000 частин
квартири АДРЕСА_1. При укладанні даного
договору сторони дійшли згоди усіх
істотних умов договору, який укладено у
простій письмовій формі. Сторони
виконали умови договору повністю.
Відповідно до п.3 договору дарування
грошові кошти в сумі 53400 доларів США
передані позивачці за її місцем
проживання, на момент підписання
даного договору - 01 жовтня 2011 року, п. 4
даного дарування зазначено, що
прийняття обдарованою - ОСОБА_3
примірника цього договору свідчить про
прийняття дарунка та повне його
виконання. Але, дарувальники ухилилися
від нотаріального посвідчення
договору дарування, посилаючись на
зайнятість по роботі, тому договір не
був посвідчений у нотаріальному
порядку з вини дарувальників і вона
вимушена звернутися до суду.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 25.12.2013 року задоволено
позов ОСОБА_3 Визнано дійсним договір
дарування грошей у сумі 53400 доларів США,
еквівалент яких становить 425598 грн., за
офіційним курсом НБУ на 01.10.2011 року,
укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
01.10.2011 року.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2
27.08.2014 року подав апеляційну скаргу та
просив рішення скасувати, посилаючись
на те, що рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та впливає на його права та обов'язки,
оскільки дарування грошей відбулося
під час перебування в шлюбі із ОСОБА_3, у
теперішній час між ними існує спір з
приводу розділу квартири, на придбання
якої начебто подарували гроші, але він
до участі у справі не був залучений.

Апелянт та його представник, у судовому
засіданні повністю підтримали доводи
апеляційної скарги, просили її
задовольнити, рішення суду скасувати,
постановити нове рішення яким у
задоволенні позову відмовити.

Позивач та відповідачі до судового
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_6 подала
заяву про відкладення розгляду справи
в зв'язку з хворобою, але доказів про
такий стан до заяви не додала, тому
неявка за таких обставин не може
вважатися такою, що відбулася з
поважних причин.

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутності
позивача, та відповідача, оскільки
відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, апелянта, його
представника, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
визначаючи дійсним договір дарування
грошей у сумі 53 400 доларів США,
укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
норми ч. 2 ст. 220 ЦК України визначають,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Проте апеляційний суд не може
погодитися з такими висновками суду з
наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 01.10.2011 року ОСОБА_3
і подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали
договір дарування грошей, за умовами
якого позивачка отримала від
відповідачів безоплатно у дар 53 400
доларів США, еквівалент яких становить
425 598 грн. за офіційним курсом НБУ на
день передачі. Дана сума грошей
призначались для придбання позивачкою
127/1000 частин квартири АДРЕСА_1. При
укладанні даного договору сторони
дійшли згоди усіх істотних умов
договору, який укладено у простій
письмовій формі. Грошові кошти в сумі
53400 доларів США передані позивачці за
її місцем проживання, що передбачено
умовами п.3 договору, на момент
підписання даного договору - 01 жовтня
2011 p., а п. 4 договору визначає, що
прийняття обдарованою - ОСОБА_3
примірника цього договору свідчить про
прийняття дарунка та повне його
виконання.

Суд також вважав встановленим, що
дарувальники - відповідачі ухилилися
від нотаріального посвідчення
договору дарування, посилаючись на
зайнятість по роботі, а позивачка
надсилала засобами електронного
зв'язку листи з проханням до
відповідачів приїхати до м.Одеси для
нотаріального посвідчення цього
договору (л.с.8-11).

Згідно із Постановою Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

При розгляді таких справ суди повинні
з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

В порушення вищезазначених вимог судом
першої інстанції не було належним
чином перевірено, та обґрунтовано які
докази свідчать про те, що відповідачі
дійсно ухилися від нотаріального
посвідчення, які об'єктивні причини
стали перешкодою для його
нотаріального посвідчення та чи
втрачена така можливість, а також чи не
має інших підстав недійсності
правочину.

Так, вбачається з матеріалів справи, що
докази наявності об'єктивних причин
для посвідчення правочину в
нотаріальній конторі відсутні. ОСОБА_5
повністю визнала позов, надала
письмові пояснення, в яких просила
розглядати справу за її відсутністю.

ОСОБА_4 брав участь в судовому
засіданні першої інстанції, визнав
позов, а тому за відсутності наявності
об'єктивних перешкод для посвідчення
договору у нотаріуса не втрачена
можливість вчинення таких дій, а саме
оформлення договору у передбачений
законом спосіб.

Крім того, письмовим договором
дарування грошей обумовлено, що
подаровані вони на придбання певного
майна, а саме 127/1000 частин квартири
АДРЕСА_1. Таким чином, договір є не
безумовним, що суперечить змісту
договору дарування і є окремою
перешкодою вважати його дійсним.

З іншого боку, зазначення в договорі
дарування того, що гроші надаються для
придбання квартири вказує на те, що
його наслідки впливають на права та
обов'язки осіб, які не були залучені до
участі у справі.

Так, ОСОБА_3 з 12.04.2002 року перебувала у
шлюбі із ОСОБА_2 (а.с.13), під час
перебування у шлюбі ОСОБА_2 було
отримано в дар квартиру АДРЕСА_1, та у
провадженні Приморського районного
суду м.Одеси перебуває справа за
позовом ОСОБА_3 (а.с.50-61), в якій
предметом спору є право на квартиру
АДРЕСА_1.

Більш того, за своїм змістом договір
дарування є таким, що виконується під
час отримання коштів і не вимагає в
подальшому оформлення будь - яких прав,
що з огляду і на такі обставини вказує
на відсутність підстав, передбачених
ст.3 ЦПК України для вирішення питання в
судовому порядку.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув та прийшов
до помилкового висновку про
задоволення позову, судом неповно
з'ясовані обставини справи, висновки
суду суперечать вищевикладеним
вимогам матеріального закону, а тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині є обґрунтованими.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню із ухваленням
нового про відмову ОСОБА_3 у задоволені
позову про визнання дійсним договору
дарування грошей з огляду на викладені
обставини.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
грошей дійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: