АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1840/К/14
інстанції - Пустовіт О.Г.
Доповідач - Братіщева
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді
Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі - Булах К.А.

за участю: представника позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Подолінного Романа
Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 08 липня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про звернення стягнення на
предмет іпотеки. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що
відповідно до укладеного договору від
20.03.2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у
розмірі 75000,00 грн., зі сплатою 15,0% річних,
з кінцевим терміном повернення кредиту
до 20 березня 2015 року на умовах,
визначених Договором.

З метою забезпечення зобов'язань по
кредитному договору, між Банком та
ОСОБА_3 був кладений Договір іпотеки №
КRR0GI від 20.03.2008 року, згідно умов
якого, банку в іпотеку було передано
належне відповідачу нерухоме майно, а
саме: квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 48,80 кв.м.

10 липня 2008 року ОСОБА_4 звернулась до
позивача із заявою про зміну валюти
кредиту за Договором про іпотечний
кредит з гривні на долар США і 23 липня
2008 року між ними укладено Додаткову
угоду, згідно з якою залишок
заборгованості за даним кредитом
конвертовано у долари США за курсом на
дату укладання Додаткової угоди.

Таким чином, відповідно до п. 8.1
Додаткової угоди до Договору про
іпотечний кредит № КRR0GI від 20.03.2008
року, укладеної 23 липня 2008 року, позивач
надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі
15655,51 доларів США на строк з 23.03.2008 р. по
20.03.2015 р. включно у вигляді строкового
кредиту на наступні цілі: придбання
нерухомості, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 0 (нуль) % від суми виданого
кредиту у момент надання кредиту,
винагороди за резервування ресурсів у
розмірі 3 (три) % річних від суми
зарезервованих ресурсів, винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно п. 7.2 даного договору.

Станом на 23.07.2008 року залишок
заборгованості по Договору про
іпотечний кредит складає 72328,44 грн., що
еквівалентно 15655,51 доларів США.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4.
зобов'язань за кредитним договором
станом на 14.07.2011 року утворилась
заборгованість в розмірі 23664.08 доларів
США, яка за курсом 7.97 грн. за 1 долар США
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 14.07.2011 року
становить - 188602,72 грн. з яких: 15211.37
доларів США - заборгованість за
кредитом; 4243.08 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 929,85 доларів США
- заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 3279,78 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Оскільки у добровільному порядку
відповідач заборгованість сплачувати
не бажає, уточнивши позовні вимоги,
просив суд, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на двокімнатну
квартиру зі всіма об'єктами
функціонально пов'язаними з нерухомим
майном, розташовану на шостому поверсі
дев'ятиповерхового житлового будинку,
загальної площею 48,80 кв.м., житловою
площею 27,60 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з проведенням дій щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з реєстрацією правочину
купівлі-продажу предмету іпотеки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки за ціною визначеною договором
між сторонами, а у випадку недосягнення
такої згоди - за ціною, визначеною в
експертному звіті суб'єкта оціночної
діяльності. Виселити ОСОБА_3 та інших
осіб, які зареєстровані та проживають у
квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у Відділі у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб УМВС України
м. Кривий Ріг, а також стягнути з
відповідача судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 08 липня 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

В апеляційній скарзі Банк ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд не звернув
увагу на законність і обґрунтованість
позовних вимог, помилково застосував
Закон України «Про мораторій та
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» та не з'ясував
наявність у відповідача іншого
нерухомого житлового майна, що є
обов'язковою умовою для застосування
вказаного закону.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 березня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
КRR0GI, відповідно до умов якого
останній надано кредитні кошти в сумі
75000,00 зі сплатою 15,0% річних, на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення кредиту 20
березня 2015 року (а.с. 150-153).

З метою забезпечення зобов'язань по
кредитному договору, 20 березня 2008 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений Договір іпотеки № КRR0GI,
згідно умов якого, банку в іпотеку було
передано нерухоме майно, а саме:
квартира, загальною площею 48,80 кв., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить відповідачу на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії САА № 76193,
виданого виконкомом Жовтневої
районної ради 30.11.2004 року, згідно
рішення № 348/82 від 20.10.2004 року, та
зареєстрованого в КП "КБТІ" в реєстрову
книгу за № 46ж-58-58, згідно Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, 30.11.2004 року за № 5643119 (р. № 8736135)
(а.с. 157-162).

23 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду до
Договору про іпотечний кредит №
КRR0GI від 20.03.2008 року, згідно з якою
залишок заборгованості за даним
кредитом конвертовано у долари США за
курсом на дату укладання Додаткової
угоди (а.с.164-167).

Відповідно до п. 8.1 Додаткової угоди до
Договору про іпотечний кредит №
КRR0GI від 20.03.2008 року, укладеної 23
липня 2008 року, позивач надав ОСОБА_4
кредитні кошти у розмірі 15655,51 доларів
США на строк з 23.03.2008 р. по 20.03.2015 р.
включно у вигляді строкового кредиту
на наступні цілі: придбання
нерухомості, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 0 (нуль) % від суми виданого
кредиту у момент надання кредиту,
винагороди за резервування ресурсів у
розмірі 3 (три) % річних від суми
зарезервованих ресурсів, винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно п. 7.2 даного договору.

Станом на 23.07.2008 року залишок
заборгованості по Договору про
іпотечний кредит КRR0GI від 20.03.2008
року складає 72328,44 гривень, що
еквівалентно 15655,51 доларів США.

Відповідно до умов Додаткової угоди до
Договору про іпотечний кредит №
КRR0GI від 20.03.2008 року, погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, а саме: по "20" число кожного
місяця. Позичальник сплачує відсотки,
розраховані відповідно до п. п. 3.1, 3.3
Додаткової угоди, винагороди,
розрахованої відповідно до п. п. 1.1, 3.6
Додаткової угоди. Погашення кредиту
провадиться в строки відповідно до
Графіка погашення кредиту (Додаток № 1),
який розраховується згідно залишку
заборгованості за кредитом станом на
23.07.2008 року.

Згідно з п. 8.3 Додаткової угоди,
забезпеченням виконання Позичальником
зобов'язань за даним Договором
виступає іпотека нерухомого майна, а
саме: 2-кімнатна квартира, розташована
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
48,8 кв.м., тобто предмет іпотеки у
відповідності до Іпотечного договору
№ КRR0GI від 20.03.2008 року.

Судом обґрунтовано встановлено, що у
зв'язку з порушенням ОСОБА_4 взятих
зобов'язань за кредитним договором
станом на 14.07.2011 року утворилась
заборгованість в розмірі 23664,08 доларів
США, яка за курсом 7.97 грн. за 1 долар США
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 14.07.2011 року
дорівнює - 188602,72 грн. та складається з
наступного: 15211,37 доларів США -
заборгованість за кредитом; 4243,08
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
929,85 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом -
3279,78 доларів США (а.с. 147-149).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 590 ЦК України,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Тому вимоги позивача щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки є
обгрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та проживають в
квартирі, яка є предметом іпотеки, не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч. ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" законодавець установлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30 березня 2012 року
N 5 "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд має
враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109
ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України
«Про іпотеку» № 898-IV, виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи, банк
листом попередив відповідача в порядку
ст. 40 Закону України "Про іпотеку" про
добровільне звільнення спірного
житлового приміщення, що не може бути
підставою для виселення відповідача з
квартири, яка є предметом іпотеки,
оскільки зазначене повідомлення було
направлено ще 06.07.2011 року, тобто майже
за три роки до прийняття судом рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, а не після прийняття такого
рішення (а.с. 6).

Оскільки на час ухвалення рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відсутні виконання
імперативно-диспозитивних приписів,
встановлених ч. 2 ст. 40 Закону N 898-IV та ч. 3
ст. 109 ЖК щодо примусового виселення за
рішенням суду мешканців із житлового
будинку, на які здійснюється звернення
як на предмет іпотеки, то такі позовні
вимоги на цій стадії не можуть бути
задоволені, оскільки на цей момент
відсутні порушення, невизнання або
оспорювання прав та свобод
іпотекодержателя щодо звільнення
таких житлових приміщень їх мешканцями
в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права
особи для звернення до суду за
захистом.

Отже, колегія суддів вважає, що в такому
випадку позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» в частині виселення не
підлягають задоволенню, оскільки є
передчасними.

Ухвалюючи рішення про відмову ПАТ КБ
«ПриватБанк» у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції керувався
вимогами Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» та виходив з того, що
дія вказаного закону поширюється на
відповідача по справі.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

07 червня 2014 року набрав чинності ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року.

Відповідно до частини 1 цього Закону
визначено, що протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм (частина 4).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 було надано кредитні кошти в
іноземній валюті та на забезпечення
кредитного договору відповідачем
ОСОБА_3 було передано в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,80
кв.м., житловою площею 27,60 кв.м.

Отже колегія суддів вважає, що Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» розповсюджується на
правовідносини, що виникли між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3, тому
хоча вимоги позивача про звернення
стягнення на предмет іпотеки
підлягають задоволенню, але рішення в
цій частині не підлягає виконанню на
час дії цього Закону.

Таким чином висновок суду щодо відмови
в задоволенні позовних вимог щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- є помилковим, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції слід скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Разом з тим, зважаючи на набрання 07
червня 2014 року Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року № 1304-VІІ, колегія суддів
згідно ст. 217 ЦПК України вважає, що
рішення суду в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки не
підлягає виконанню на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню, з ухваленням відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, а саме звернення стягнення на
двокімнатну квартиру зі всіма
об'єктами функціонально пов'язаними з
нерухомим майном, розташовану на
шостому поверсі дев'ятиповерхового
житлового будинку, загальної площею 48,80
кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з проведенням дій щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з реєстрацією правочину
купівлі-продажу предмету іпотеки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки за ціною визначеною договором
між сторонами, а у випадку недосягнення
такої згоди - за ціною, визначеною в
експертному звіті суб'єкта оціночної
діяльності та про відмову у
задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_3 та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у квартирі
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку у Відділі у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України м. Кривий
Ріг.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
підлягає стягненню судовий збір в сумі
1185 грн. 15 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 120,00 грн. сплачений позивачем за
розгляд справи у судах першої та
апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 08 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення
задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
на двокімнатну квартиру зі всіма
об'єктами функціонально пов'язаними з
нерухомим майном, розташовану на
шостому поверсі дев'ятиповерхового
житлового будинку, загальної площею 48,80
кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок погашення заборгованості за
договором про іпотечний кредит №
КRR0GI укладеним 20 березня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 в розмірі
23664,08 доларів США, яка за курсом 7,97 грн.
за 1 долар США відповідно до службового
розпорядження НБУ від 14.07.2011 року
дорівнює - 188602,72 грн. та складається з:
заборгованості за кредитом в сумі 15211,37
доларів США; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
4243,08 доларів США; заборгованості по
комісії за користуванням кредитом -
929,85 доларів США; заборгованості по пені
в сумі 3279,78 доларів США шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» з укладанням від
імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з проведенням дій щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з реєстрацією правочину
купівлі-продажу предмету іпотеки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки за ціною визначеною договором
між сторонами, а у випадку недосягнення
такої згоди - за ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, визначеною на підставі
оцінки проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір в сумі 1185 грн. 15 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 120,00 грн. за розгляд справи у судах
першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на набрання 07 червня 2014 року
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року
№ 1304-VІІрішення суду в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
не підлягає виконанню на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: