Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/790/14
Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 06 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Шоста Запорізька нотаріальна
контора, про визнання заповіту,
договору дарування недійсними,
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
дарування, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_3, третя
особа: Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту недійсним та визнання права
власності на спадкове майно.

У позові зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4,
після смерті якої відкрилась спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка
належала померлій на праві власності.

У встановлений законом строк вона
звернулась до Шостої Запорізької
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, де
дізналася, що після смерті матері є
заповіт, складений 09.11.2010 року на
користь відповідача, її сина та онука
померлої, котрий був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5

Зазначає, що на час складання
заповіту ОСОБА_4 виповнилось 72 роки, в
останні роки у неї, внаслідок складних
відносин з відповідачем, був
пригнічений стан і почастішали випадки
не сприйняття нею дійсних подій, а
деякі події сприймались іноді
неадекватно, спроби поліпшити її стан
позитивного результату не мали.

Крім того, мати тяжко хворіла, їй
було встановлено діагноз: рак правої
молочної залози четвертої стадії з
метастазами у легені та плевру. В
результаті мати відчувала нестерпний
біль, постійно приймала сильні
заспокойливі ліки, що впливало на її
розумові здібності, до того ж
відповідач завдавав їй несприятливі
умови для проживання.

Посилаючись на те, що за вказаних
обставин заповіт був складений без
дійсного та повного волевиявлення
заповідача, яка на момент його вчинення
не усвідомлювала значення своїх дій,
оскільки була тяжко хворою людиною,
просила суд визнати заповіт від 09.11.2011
року, складений ОСОБА_4, посвідченим
приватним нотаріусом ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3, недійсним та визнати за
нею право власності на кватиру АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом,
стягнути з відповідача судові витрати
по справі.

Довідавшись, що належна на
праві власності її матері спірна
квартира вже оформлена на відповідача
на підставі договору дарування,
посвідченого 05.08.2011 року за реєстровим
.№1813 приватним нотаріусом міського
нотаріального округу ОСОБА_6, у лютому
ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим
позовом.

Посилаючись на те, що мати не
могла усвідомлювати значення своїх дії
під час складання договору дарування,
оскільки мала поганий стан, просила суд
визнати недійсним договір дарування
від 05.08.2011 року за реєстровим № 1813,
посвідчений приватним нотаріусом
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнати
за нею право власності на кватиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом, стягнути з відповідача судові
витрати по справі.

У березні 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування квартири дійсним.

Ухвалою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2013 року
первісна позовна заява ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Шоста Запорізька
державна нотаріальна контора, залишена
без розгляду з підстав, передбачених п.9
ч.1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з настпних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України , розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Згідно п.9 ч.1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач до
закінчення розгляду справи покинув
судове засідання і не подав до суду
заяви про розгляд справи за його
відсутності.

Залишаючи без розгляду позову
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в якій позивач
оспорювала дійсність складених її
матір"ю ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заповіту та договору дарування
квартири, суд послався на те, що позивач
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 до
закінчення розгляду справи, без
подання заяви про розгляд справи за їх
відсутністю, залишили судове
засідання, яке відбувалося 06 грудня
2013 року.

Вказаний факт підтверджується
матеріалами справи, у тому числі
записом фіксування зазначеного
судового засідання, з якого вбачається,
що підставами залишення судового
засідання з ініціативи позивача та
представника стало непогодження їх з
результатами розгляду судом їх
клопотань про проведення додаткової
посмертної судово-психіатричної
експертизи та про відкладання слухання
справи для ознайомлення з її
матеріалами та підготовки до дебатів.

Інших підстав для залишення
зали судового засідання позивач та її
представник суду не наводили.

Між тим, передбачений ст.ст.
169,191,224,33,34 ЦПК України перелік підстав
для відкладання розгляду справи є
вичерпним, а тому правових підстав для
відкладання розгляду справи з
наведених позивачем та її
представником причин суд не мав.

Питання ж правимірності відмови
суду першої інстанції у призначенні
експертизи в порядку ст. 293 ЦПК України
може включається до апеляційної
скарги на рішення суду і перевіряється
на стадії апеляційного розгляду
справи.

Таким чином, за вказаних умов
застосування судом норми п.9 ч.1 ст. 312
ЦПК України було обгрунтованим, ухвала
суду постановлена з додержанням норм
процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи фактично є особистою оцінкою
поведінки позивача та представника у
судовому засіданні, переконливих
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2013 року
по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: