Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого Скарлат О.І.

при секретарі Марченко
Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Димерської селищної
ради Вишгородського району Київської
області, третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з цим
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилась спадщина на належне
йому майно, в тому числі на земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства площею
0,4906га., яка розташована у Київській
області Вишгородському районі,
Димерська селищна рада. Спадкоємцями
першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК
України є позивачі - сини померлого та
його мати - ОСОБА_5, яка відмовилась від
своєї частки спадщини на користь
позивача ОСОБА_1 Кожен з позивачів
вчасно звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. У зв'язку з тим, що через
відсутність правовстановлюючого
документу у позасудовому порядку
оформити свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку
неможливо, позивачі просили суд
визнати за ними право власності: за
ОСОБА_1 - на 2/3 частини вказаної
земельної ділянки та за ОСОБА_2 - на її 1/3
частину.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримали та просили його
задовольнити.

Представник відповідача та третя особа
до суду не з'явились, про день, час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, просили розглянути
справу у їх відсутності (лист від
24.11.2014р. №650/02-10, лист від 17.11.2014р. №168/02-14
відповідно).

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
письмові матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько
позивачів (свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Як вбачається з копії спадкової справи,
спадкоємцями за законом першої черги
після смерті ОСОБА_4 є позивачі: ОСОБА_1
(свідоцтво про народження серії
НОМЕР_3), ОСОБА_2 (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2) - сини
померлого та його мати ОСОБА_6 (запис
акта про народження №2 від 11.02.1964р.).

У термін, передбачений ст.1270 ЦК України
позивачі, як спадкоємці за законом
першої черги, звернулись до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу з заявами про
прийняття спадщини. Разом з тим, мати
спадкодавця ОСОБА_6, скориставшись
своїм правом, передбаченим ст1273 ЦК
України, 20.01.2011р. подала до приватного
нотаріуса заяву про відмову від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

Позивачі отримали свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4 на земельну ділянку,
розташовану на території
Литвинівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області та квартиру АДРЕСА_1

Разом з тим, у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства, розташованої на
території Димерської селищної ради
,площею 0,4906га., кадастровий номер
:11:091:0207, позивачам було відмовлено
з підстав відсутності
правовстановлюючого документу щодо
належності цього майна спадкодавцеві, -
у даному випадку оригіналу Державного
акта на право власності на земельну
ділянку.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Так, на підставі розпорядження
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області від
08.12.2009р. №2585 на ім'я ОСОБА_4 було видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі і земельній
ділянці присвоєно кадастровий номер
:11:091:0207.

Отже, оскільки відбулась державна
реєстрація зазначеної спадкової
земельної ділянки, у ОСОБА_4 виникло
право власності на цю земельну ділянку.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7
"Про судову практику у справах про
спадкування", право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
Державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено,
що право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті. За
ч.2 ст.126 ЗК України право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки; свідоцтвом про право на
спадщину. Тобто, після отримання
свідоцтва про право на спадщину у
спадкоємця виникають певні майнові
права на земельну ділянку.

Згідно п."г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі прийняття
спадщини.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відтак, враховуючи, що встановлено
достатньо підстав для ухвалення
рішення про задоволення позову,
позивачами дотримано вимог ст.ст.10,58,60
ЦПК України - у матеріалах справи
достатньо відповідних доказів; у інший
спосіб позивачі оформити право
власності на земельну ділянку не мають
можливості, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

На підставі ст.ст.1217,1218,1225,1268,1261,1270 ЦК
України, ст.ст.81,125,126 ЗК України, ст.ст.3,
10,11,58,60,88,213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Димерської
селищної ради Вишгородського району
Київської області про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
2/3 частини земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, розташованої на
території Димерської селищної ради
площею 0,4906га., кадастровий номер -
:11:091:0207, в порядку спадкування за
законом після померлого ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/3 частини земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, розташованої на
території Димерської селищної ради,
площею 0,4906га., кадастровий номер -
:11:091:0207, в порядку спадкування за
законом після померлого ОСОБА_4

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.І.Скарлат