САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 726/1604/13-ц
Провадження №2/726/430/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014
м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у
складі: головуючого судді Байцар Л. В.,
при секретарях Житарь С.А., Чайка С.В., за
участю представника позивача Тимцясь
І.В., представника відповідача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
позовною заявою Товариства обмеженої
відповідальності «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2013 року позивач ТзОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4, третьої особи
ОСОБА_3, посилаючись на те, що11.10.2006 року
АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник
ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_3 уклали кредитний
договір № 2506/1006/88-019, згідно умов якого,
банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 32 000
доларів США, а боржник зобов'язався
повернути наданий кредит і сплатити
проценти за користування в сумі, строки
та на умовах, що передбачені кредитним
договором та графіком погашення
кредиту.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року
АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник
ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_4 уклали іпотечний
договір № 2506/1006/88-019-Z-1 від 11.10.2006 від
11.10.2006 року, відповідно до якого
останній передав банку в іпотеку
наступне майно, а саме:
будинковолодіння, під номером АДРЕСА_1
у м. Чернівці. Даний предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Другою Чернівецькою
державною нотаріальною конторою 26
липня 1991 року, за реєстровим № 1151
зареєстрованого в Чернівецькому
комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації 05 серпня 1991 року, в
реєстровій книзі № 37, за реєстровим №
5257; та свідоцтва про право власності,
виданого Другою Чернівецькою
нотаріальною конторою 26 липня 1991 року,
за реєстровим № 1149, зареєстрованого в
Чернівецькому комунальному обласному
бюро технічної інвентаризації 05 серпня
1991 року, в реєстровій книзі № 37, за
реєстровим № 5257. зареєстрований в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно Чернівецьким комунальним
обласним бюро технічної
інвентаризації 29 вересня 2006 року, за
реєстровим № 16156089.

28.11.2012 року банк відступив ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
відповідно до договору факторингу № 15
та договору про відступлення прав за
іпотечними договорами свої права
вимоги до третьої особи та відповідача
за зобов'язаннями по кредитному
договору № 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, та
іпотечному договору № 2506/1006/88-019-Z-1 від
11.10.2006 року.

В свою чергу, 28 листопада 2012 року, ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
відповідно до договору факторингу та
договору про відступлення прав за
іпотечними договорами відступила свої
права вимоги до третьої особи та
відповідача за зобов'язаннями по
кредитному договору № 2506/1006/88-019 від
11.10.2006 року, та іпотечному договору №
2506/1006/88-019-Z-1 від 11.10.2006 року ТОВ
«Кредитні ініціативи».

Позичальник умови договору не виконав,
суму заборгованості та проценти за
користування кредитом на користь банку
не повернув.

На підставі викладеного позивач
просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, яка складає
станом на 11.02.2013 року 634558,68 грн звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
будинковолодіння, під номером АДРЕСА_1
у м. Чернівці та стягнути витрати по
сплаті судового збору у сумі - 3 441 грн.

Представник позивача Тимцясь І.В. в
судовому засіданні позов підтримав та
надав суду пояснення згідно позовних
вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечили та пояснили, що
у TOB «Факторингова компанія «Вектор
Плюс», як і у TOB «Кредитні ініціативи»
відсутній необхідний обсяг
спеціальної правосуб'єктності, яким є
наявність у зазначених суб'єктів прав
та обов'язків згідно з їх цілями,
зазначеними у статутах, договорах
факторингу і нормативно-правових
актах. Оскільки, відповідно до ст. 1
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» виключним видом
діяльності фінансових компаній є
надання фінансових послуг. Крім цього
вказує на те, що відповідно до
реєстрових даних про фінансові
компанії, TOB «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» має право здійснювати
лише таки види фінансових послуг як
факторинг та надання фінансових
кредитів за рахунок власних коштів. TOB
«Кредитні ініціативи» має право
здійснювати таки види фінансових
послуг як надання фінансовою компанією
факторингу, надання поручительств,
надання фінансових кредитів за рахунок
власних коштів, надання фінансовою
компанією гарантій та надання послуг з
фінансового лізингу. Вказує на те, що у
TOB «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» і TOB «Кредитні ініціативи»
відсутні права на придбання права
відступної вимоги до фізичної особи не
суб'єкта господарювання, а отже
відсутні правові підстави для набуття
прав кредиторів, відсутні права
здійснювати операції з факторингу, які
є валютними операціями, з урахуванням
предмету кредитного договору та його п.
п. З та 8, відповідно до яких платежі по
кредиту (сума кредиту (тіло), проценти,
неустойка та штрафні санкції)
здійснюються в доларах США. На підставі
наведеного просять суд відмовити у
позові.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
третьої особи та дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.10.2006 року між
Акціонерним комерційним банком «ТАС-
Комерцбанк» (правонаступником якого є
ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 2506/1006/88-019, згідно
якого останньому був наданий кредит в
розмірі 32000 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
№ № 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, банк
зобов'язується надати позичальнику на
споживчі цілі грошові кошти у розмірі
32000 доларів США, на строк до 10 жовтня 2016
рік та на умовах, передбачених у цьому
договорі, а позичальник зобов'язується
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим договором. Кредит
надається тільки після підписання
іпотечного договору , що забезпечує
повернення кредиту, процентів за
користування ним, пені за несвоєчасну
сплату процентів та несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом,
а також відшкодування збитків у зв'язку
із порушенням умов цього договору та
інших витрат банку, пов'язаних з
одержанням виконання.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору
№ № 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року,
забезпеченням виконання зобов'язання
по погашенню заборгованості за
кредитом, сплаті процентів за
користування кредитом, пені за
несвоєчасну сплату процентів і
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, відшкодування збитків у
зв'язку з порушенням умов даного
договору та інших витрат банку,
пов'язаних з одержанням виконання,
виступає іпотека: будинковолодіння,
під номером АДРЕСА_1 у м. Чернівці.

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору
№ 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, при
непогашенні заборгованості перед
банком у строки, передбачені даним
договором. Банк має право звернути
стягнення на предмет іпотеки, та/або
звернутися в суд. У випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки і при
недостатності суми, що виручена від
реалізації предмета іпотеки, для
повного задоволення своїх вимог, банк
має право одержати суму, якої бракує
для повного задоволення своїх вимог, за
рахунок іншого майна позичальника
відповідно до чинного законодавства
України.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору
№ 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, позичальник
зобов'язується погасити
заборгованість за кредитом, шляхом
внесення коштів на позичковий рахунок
НОМЕР_2 щомісяця, через касу банку
згідно додатку № 1, що є невід»ємною
частиною даного договору, крім
випадків, передбачених п 3.8., 3.9. та 5.1.4
даного договору.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору
№ 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, проценти за
користування кредитом нараховуються
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом, на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом, починаючи з дати видачі
кредиту до моменту його повернення.
Кількість днів у році приймається
360.Сума нарахованих процентів і пені за
визначений період є тільки цілим
округленим числом, без десяткових
знаків. Позичальник уповноважує банк
самостійно округляти суму нарахованих
відсотків і пені. Округлення процентів
і пені відбувається в такий спосіб: до 44
центів - округлення до 0 доларів, понад 44
центів - до 1 долара.

В забезпечення виконання кредитного
договору № 2506/1006/88-019 від 11.10.2006 року, між
Акціонерним комерційним банком «ТАС
«Комерцбанк» (правонаступником якого є
ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4 11.10.2006 року
було укладено договір іпотеки №
2506/1006/88-019-Z-1, відповідно до якого в
іпотеку було передано
будинковолодіння, під номером АДРЕСА_1
у м. Чернівці, яке належить
іпотекодавцю на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Другою Чернівецькою державною
нотаріальною конторою 26 липня 1991 року,
за реєстровим № 1151 зареєстрованого в
Чернівецькому комунальному обласному
бюро технічної інвентаризації 05 серпня
1991 року, в реєстровій книзі № 37, за
реєстровим № 5257; та свідоцтва про право
власності, виданого Другою
Чернівецькою нотаріальною конторою 26
липня 1991 року, за реєстровим № 1149,
зареєстрованого в Чернівецькому
комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації 05 серпня 1991 року, в
реєстровій книзі № 37, за реєстровим №
5257. зареєстрований в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно
Чернівецьким комунальним обласним
бюро технічної інвентаризації 29
вересня 2006 року, за реєстровим № 16156089.

За згодою сторін предмет іпотеки
оцінюється в 67675,75 доларів США.

Крім того сторонами укладалися
Додатковий договір до Іпотечного
договору № 2506/1006/88-019-Z-1 від 11.10.2006 року,
згідно якого банк надає позичальнику
на споживчі цілі грошові кошти у
розмірі 64000 доларів США, на строк до 10
жовтня 2016 рік на умовах, передбачених у
договорі та Договір про внесення змін і
доповнень № 2 від 11.02.2010 року до
договору іпотеки № 2506/1006/88-019-Z-1 від
11.10.2006 року, згідно умов якого банк
надає позичальнику на споживчі цілі
грошові кошти у розмірі 59415,72 доларів
США, на строк до 10 жовтня 2024 року та на
умовах, передбачених у цьому договорі.
За згодою сторін предмет іпотеки
оцінюється в 122000 доларів США.

Судом встановлено, що додаткові
договори до кредитного договору №
2506/1006/88-019 в обгрунтовання надання
позичальнику коштів в суммі 59415,72
доларів США- позивачем не надані.

Відповідно до п. 10.3 Іпотечного договору
іпотекодержатель має право у разі
невиконання позичальником умов
основного зобов'язання та/або
іпотекодавцем умов цього договору
звернути стягнення на предметі
іпотеки та задовольнити за рахунок
його вартості свої вимоги у повному
обсязі, включаючи суму кредиту та
будь-яке збільшення цієї суми
відповідно до умов основного
зобов'язання, проценти за користування
кредитом, пеню та інші платежі і
санкції, що передбачені таабо
випливаючі із основного зобов'язання,
а також всі витрати, пов'язані із
зверненням стягнення на предмет
іпотеки, в тому числі з вчиненням
виконавчого напису, його реалізацією
та вартість послуг незалежного
експерта - суб'єкта оціночної
діяльності.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цьогоКодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Статтею 575 ЦК передбачено окремі види
застави.

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Предметом застави може бути будь-яке
майно (зокрема річ, цінні папери,
майнові прана), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення, (ч.1 ст. 576 ЦК
України).

Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом, що вбачається із вимог ч. 1 ст.
590 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 та 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або належного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предметі
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Як вбачається із матеріалів справи 28
листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» уклали договір факторингу № 15.

Із зазначеного договору вбачається, що
до нього додаються додатки, що
складають його невід'ємну частину, а
саме:реєстр заборгованості боржників в
електронному вигляді, акт прийому
передачі інформації згідно реєстру
заборгованості божників в
електронному вигляді, акт прийому
передачі персональних даних в
електронному вигляді, перелік
кредитних договорів та договорів
забезпечення, проекти договорів про
відступлення права вимоги за
договорами забезпечення.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу
№ 15 від 28.11.2012 року, клієнт відповідно
до умов даного договору відступає
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитним договорах,
укладених з боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованості боржників та у
переліку кредитних договорів та
договорів забезпечення право на вимогу
якої належить клієнту на підставі
документації, а фактор шляхом надання
фінансової послуги клієнту набуває
права вимоги такої заборгованості від
боржника та передає клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становиться ціну продажу та
в порядку, передбаченому даним
договором.

Крім того, судом було встановлено, що 28
листопада 2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу.

З п. 2.1 договору факторингу вбачається,
що клієнт відповідно до умов даного
договору відступає фактору свої права
вимоги заборгованості по кредитних
договорах, укладених з боржниками.

З моменту відступлення клієнтом
фактору прав вимоги заборгованості від
боржників, всі гарантії надані
боржниками щодо заборгованостей
стають дійсними для фактора та
вважаються наданими фактору, (п. 2.2.
договору факторингу).

Відповідно до п. 2.3 договору факторингу
від 28.11.2012 року перехід від клієнта до
фактора прав вимоги заборгованості до
боржників відбувається з дати
відступлення, якою є дата укладення
цього договору, після чого Фактор стає
новим кредитором по відношенню до
боржників стосовно заборгованостей та
набуває відповідні права вимоги,
сторони в день укладення цього
договору також складають та скріплюють
своїми печатками акт прийому - передачі
реєстру заборгованостей, за формою,
встановленою в Додатку № 2 до цього
договору.

Реєстр заборгованості боржників
надається фактору в двох оригіналах, а
також в електронному вигляді, за
формою, що буде визначена сторонами
окремо, про що сторони підписують акт
прийому-передачі, що є додатком № 5
цього договору.

Відповідно до п. 2.4 договору факторингу
від 28.11.2012 року перехід від клієнта до
фактора прав вимоги за договорами
забезпечення відбувається в момент
укладення договору щодо передачі права
вимоги за договорами забезпечення у
дату відступлення.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої сторони
(боржника).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1078 ЦК
України предметом договору факторингу
може бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов»язанні, новий кредитор несе
ризик настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов»язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов»язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов»язанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1082 ЦК України,
боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.

Відповідно до положень ч.2 ст.24 ЗУ «Про
іпотеку» іпотекодержатель
зобов»язаний письмово у п»ятиденний
строк повідомити боржника про
відступлення прав за іпотечним
договором.

Матеріали справи свідчать про те, що ця
вимога закону щодо третьої особи та
відповідача була порушена, оскільки
такі повідомленні відсутні.

Крім того, відповідно до п. 11 договору
іпотеки № 2506/1006/88-019-Z-1 від 11.10.2006 року,
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
в разі невиконання іпотекодавцем
основного зобов'язання повністю або
частково, у тому числі якщо
іпотекодавець не поверне
іпотекодержателю суму кредиту.
Проценти за користування кредитом,
пеню, іншу заборгованість, не сплатить
платежі та штрафи, що передбачені
та/або випливають з основного
зобов'язання, а також в інших випадках.
Передбачених основним зобов'язанням та
цим договором, у тому числі у випадку
одноразового прострочення основного
зобов'язання (як основного боргу, так і
процентів за ним).

При настанні зазначених у першому
абзаці цього пункту Договору випадків
Іпотекодержатель надсилає
Позичальнику та Іпотекодавцю письмову
вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання та зобов'язань,
передбачених цим Договором, у строк, що
не перевищує тридцяти календарних
днів, та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
Іпотекодержателя залишається без
задоволення, Іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
Предмет іпотеки відповідно до умов
цього Договору.

В матеріалах справи відсутні докази, що
позичальник та іпотекодавець отримали
досудову вимогу від позивача від 10.04.2013
року.

Наданий позивачем список згрупованих
поштових листів не підтверджує того, що
відповідач належним чином у
відповідності до умов Договору іпотеки
отримала вказану досудовому вимогу.
Крім цього на данному списку
згрупованих повідомлень стоїть
печатка поштового відділення від 14.03.2013
року, в той час як повідомлення
позивача датується 10.04.2013 роком.

За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Крім того, 28 листопада 2012 року,
відповідно до Договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
відступив права вимоги за іпотечними
договорами, які визначені цим
договором ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс». І, відповідно, до
Договору про передачу прав за
іпотечним договором від 28.11.2012 року ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
відступив права вимоги за іпотечними
договорами, які визначені цим
договором ТОВ «Кредитні ініціативи».

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотеко держатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку встановленому цим Законом.

Ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку»передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про іпотеку» сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Позасудове
врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем та
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотеко держателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої ЗУ «Про
виконавче провадження» та з
дотриманням вимог цього ж кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем не надано жодного доказу про
те, що за вказаним договором про
передачу прав вимоги за іпотечним
договором від 28.11.2012 року дійсно
відбулося відступлення права вимоги за
іпотечним договором № 2506/1006/88-019-Z-1,
стороною якого виступає ОСОБА_6.

Відповідно до п. 1.1. договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012 року, сторони домовилися, що
разом із відступленням Прав вимоги
Заборгованостей по кредитних
договорах від Боржників, що
здійснюється на підставі Договору
факторінгу від 28.11.2012 року, укладенного
між сторонами, одночасно передаються
права вимоги за іпотечними договорами,
які визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
як іпотекодержатель передав новому
іпотекодержателю ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» права за
іпотечними договорами, перелік яких
наведено у Додатку № 1 до цього
Договору.

Аналогічно, відповідно до п. 1.2 договору
про передачу прав за іпотечним
договором від 28.11.2012 року ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
як іпотекодержатель передав новому
іпотекодержателю ТОВ «Кредитні
ініціативи» права за іпотечними
договорами, перелік яких наведено у
Додатку № 1 до цього Договору.

На вимогу суду представником позивача
надано нотаріально завірені копії
документів, а саме: договір про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» з Додатком № 1 до цього Договору
та договір про передачу прав за
іпотечним договором від 28.11.2012 року між
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» з
Додатком № 1 до цього Договору

Судом встановлено, що відповідно до п.495
Додатку № 1 ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
як іпотекодержатель передав новому
іпотекодержателю ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» права за
іпотечним договором іпотекодателя
ОСОБА_3 інд код НОМЕР_1, іпотечний
договір зареєстровано нотаріусом
ОСОБА_7 11.10.2006 року в реєсрі за № 5889.
Право вимоги за іпотечним договором
між Акціонерним комерційним банком
«ТАС «Комерцбанк» (правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4 від
11.10.2006 року за № 2506/1006/88-019-Z-1, Публічним
акціонерним товаристом «Сведбанк»
Товариству з обмеженною
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» не
передавалися.

Також, відповідно до п.225 Додатку № 1 ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
як іпотекодержатель передав новому
іпотекодержателю ТОВ «Кредитні
ініціативи» права за іпотечним
договором іпотекодателя ОСОБА_3 інд.
код НОМЕР_1, іпотечний договір
зареєстровано нотаріусом ОСОБА_7 11.10.2006
року в реєсрі за № 5889. Право вимоги за
іпотечним договором між Акціонерним
комерційним банком «ТАС «Комерцбанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_4 від 11.10.2006 року за
№ 2506/1006/88-019-Z-1, Товариству з обмеженною
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» не передавалися.

Судом встановлено, що наданий
позивачем витяг з Додатку № 1 (а.с.26) до
договору про передачу прав за
іпотечним договором від 28.11.2012 року,
який підписаний неуповноваженною на
це особою, а саме аналітиком ТОВ
«Кредитні ініціативи» ОСОБА_8, не
відповідає оригіналу.

Належним є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
згідно ст. 58 ЦПК України. Допустимими є
докази, що передбачають використання
чітко визначених законом доказів для
встановлення певних обставин справи
або забороняють використання певних
доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 та ч. 1 ст. 59 ЦПК
України суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

Таким чином, наданий позивачем витяг з
Додатку № 1 (а.с.26) до договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012 року, який підписаний
аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи»
ОСОБА_8 не є належним та допустимим
доказом, оскільки не містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи та на підставі яких суд може
встановити наявність обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, відповідно до вищевказаних
договорів про відступлення права за
іпотечним договором від 28 листопада 2012
року позивач не набув права вимоги по
іпотечному договору № 2506/1006/88-019-Z-1 від
11.10.2006 року, а отже позовні вимоги
позивача про звернення стягнення на
майно є безпідставними і не підлягають
до задоволення.

Крім цього, враховуючи правової
позиції Верховного суду України у
справі за № 6-145 цс 14 суд приходить до
наступних висновків.

Свої позовні вимоги TOB «Кредитні
ініціативи» обґрунтовувало набуттям
відступленого ПАТ «Сведбанк» права
вимоги до фізичної особи не суб'єкта
господарювання відповідно до
договорів на які посилається в
розглядуваній справі, проте судом
визнана відсутність права на придбання
права відступної вимоги до фізичної
особи не суб'єкта господарювання, а
отже відсутні правові підстави для
набуття прав кредиторів.

Відповідно до частини першої статті 1054
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Використання іноземної
валюти, а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобов'язаннями допускається у
випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом (частини перша та
третя статті 533 ЦК України).

Відповідно з п. 1.2 Положення «Про
порядок надання небанківським
фінансовим установам, національному
оператору поштового зв'язку
генеральних ліцензій на здійснення
валютних операцій», що затверджене
Постановою Національного банку
України № 297 від 09.08.2002 року,
небанківська фінансова установа, має
право здійснювати операції,
передбачені ст. 4 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
якщо вони є валютними операціями
тільки після отримання генеральної
ліцензії згідно з п. 2 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю».

Згідно з п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» комерційним банкам та іншим
фінансовим установам України, на
здійснення валютних операцій
Національний банк України видає
генеральні ліцензії.

На вимогу суду надати для огляду
зазначені дозвільні документи,
представник позивача заявив, що
вказані документи знаходяться в
головному офіці і надати їх він не може.
Одже суд вичерпав всі перелічені
законом можливості для встановлення
необхіднх обставин по заявленому
позову.

Судом встановлено, що відповідно до
офіційного повідомлення Національного
банку України в листах № 28-315/16569 від
08.10.2013 року та № 28-315/1846/6950 від 10.06.2013 року
TOB «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» і TOB «Кредитні ініціативи»
генеральні ліцензії на здійснення
валютних операцій не отримували.

Крім цього, відповідно до ст. 1077 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої сторони
(боржника).

Згідно з п.п. 11) п. 1 ст. 4 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
факторинг, вважається фінансовою
послугою.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
державне регулювання ринків
фінансових послуг здійснюється щодо
ринків фінансових послуг -
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п. 13 Положення «Про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг», затвердженого
Указом Президента України від 23
листопада 2011 року, Нацкомфінпослуг у
межах своїх повноважень на основі та на
виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України видає розпорядження,
організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до п.п. 1.2 розпорядження № 231
від 03.04.2009 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.04.2009
року за № 0373/16389 «Про віднесення
операцій з фінансовими активами до
фінансових послуг», до фінансової
послуги факторингу віднесено - набуття
права грошової вимоги, у тому числі
права вимоги, яке виникне в
майбутньому, до боржників-суб'єктів
господарювання за договором, на якому
базується таке відступлення.

В судовому засіданні встановлено, що у
TOB «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» і TOB «Кредитні ініціативи»
відсутні права на придбання права
відступної вимоги до фізичної особи не
суб'єкта господарювання, а також
відсутні права здійснювати операції з
факторингу, які є валютними операціями,
з урахуванням предмету кредитного
договору та його п.п. 3 та 8, відповідно
до яких платежі по кредиту (сума
кредиту (тіло), проценти, неустойка та
штрафні санкції) здійснюються в
доларах США.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв»язок
доказів в їх сукупності, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для висновку про те, що позивач набув
права вимоги за кредитним договором та
договором, що забезпечує його
виконання (іпотеки), та є належним
позивачем.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та не доведені ті
обставини, на які він посилається як на
підставу позову, а тому не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, оскільки позовна заява
позивача не підлягає задоволенню у
повній мірі, вимоги про стягнення з
відповідача витрати судового збору не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», ст.ст. 4, 21 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
ст.ст. 1, 15, 16, 33, 36, 41 ЗУ «Про іпотеку»,
ст.ст.58, 59, 514, 516, 517, 526, 546, 575, 576, 589, 1077 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові Товариства обмеженої
відповідальності «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4, треттої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області, через
Садгірський районний суд м. Чернівці
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом в 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. В.
Байцар