АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 29 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, шляхом
стягнення коштів за договором
банківського вкладу, відшкодування
моральної шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний Банк» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, шляхом
стягнення коштів за договором
банківського вкладу, відшкодування
моральної шкоди, мотивуючи тим, що між
ним та відповідачем було укладено
договір банківського вкладу, згідно
якого він вніс на депозитний рахунок
грошові кошти в розмірі 18470 доларів США.
11.06.2014 р. позивач звернувся до банку з
проханням повернути йому кошти, які він
вніс на депозитний рахунок, однак кошти
банк не повертає, тому позивач просив
витребувати у відповідача з чужого
незаконного володіння шляхом
стягнення грошових коштів в сумі 18470
доларів США, відсотки в розмірі 192,58
доларів США та стягнути моральну шкоду
в розмірі 20000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 липня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
користь ОСОБА_1 кошти за договором
банківського вкладу в розмірі 18 470
доларів США, що в перерахунку на гривну
по курсу НБУ станом на 23.06.2014 року
становить 219392,20 грн. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
користь держави судовий збір в розмірі
2193,92 грн. Решту позовних вимог залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
рішення суду першої інстанції змінити
та стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1

Унікальний номер справи: 761/18809/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/11360/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Волокітіна Н.Б.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.ОСОБА_1 18 463,60 доларів США, що в
перерахунку на гривну по курсу НБУ
станом на 23.06.2014 року становить 219 316,18
грн. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний Банк» на
користь Позивача ОСОБА_1

моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. В
іншій частині судове рішення залишити
без змін.

Вважає, що суд ухвалив оскаржуване
рішення з неповним з'ясуванням
обставин, що маютьзначення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
воно є неправосудним та підлягає
скасуванню.

Посилається, що він помилково визначив
розмір суми вкладу, який йому не
повернуто. Ця сума складає 18 463,60
доларів США, що в перерахунку на гривну
по курсу НБУ станом на 23.06.2014 року
становить 219 316,18 грн., на підтвердження
чого надає довідку.

Вважає, що відхилення позовної вимоги
про стягнення моральної шкоди в сумі 20
000,00 грн. суперечить вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає зміні виходячи зі ст. 22
ч.2 Закону України «Про захист прав
споживача», якою встановлено , що у
випадку надання неякісних послуг,
позивач має право на стягнення
моральної шкоди.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено,
що 11.03.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
було укладено договір банківського
вкладу «З Любов'ю VАВ» квартальний №
757994/2014, згідно якого позивач вніс на
депозитний рахунок кошти в розмірі 18470
доларів США на строк 13 місяців.

Також судом встановлено, що умовами
пункту 1.6 договору передбачено
дострокове закриття вкладу,
відповідно якого 11.06.2014 року позивач
звернувся з письмовою заявою до
відповідача з проханням повернути
кошти, та на день розгляду даної справи
кошти банком не були повернуті.

Ухвалюючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
оскільки вищевказаний договір
передбачає дострокове закриття вкладу,
позивач наділений правом звернутися до
банку з проханням повернути грошові
кошти до закінчення дії договору.

Колегія суддів частково
погоджується з необхідністю стягнення
з відповідача на користь позивача
грошових коштів банківського вкладу,
однак зазначає, що розмір суми
стягнення грошових коштів
банківського вкладу, зазначений ОСОБА_1
в розмірі 18 470 доларів США, що в
перерахунку на гривну по курсу НБУ
станом на 23.06.2014 року становить 219392,20
грн., підлягає зміні шляхом зменшення
вказаної суми, оскільки з наданої
ОСОБА_1 до апеляційного суду виписки по
особовому рахунку вбачається, що
залишок його грошових коштів складає 18
463,60 доларів США, що в перерахунку на
гривну по курсу НБУ станом на 23.06.2014
року становить 219 316,18 грн. (а.с. 31).

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів вважає обґрунтованими доводи
апеляційної скарги про зменшення суми
стягнення грошових коштів
банківського вкладу, відтак є підстави
для їх задоволення.

Розглядаючи доводи апеляційної
скарги щодо стягнення моральної шкоди,
колегія суддів зазначає, що вказана
позовна вимога була розглянута судом
першої інстанції, який правомірно
відмовив у задоволенні позовних вимог
позивача про стягнення з відповідача
моральної шкоди, згідно ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що при задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Разом з тим, положення ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
щодо права споживачів на відшкодування
моральної шкоди передбачає таке
відшкодування тільки в разі її
заподіяння небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією у випадках,
передбачених законодавством.

Оскільки позивачем не надано
належних доказів, що йому заподіяно
шкоди життю і здоров'ю, підстав для
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 20000 грн. у відповідності до ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів» суд не вбачав. Вказані
докази до суду апеляційної інстанції
апелянт також не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає,
що між позивачем та відповідачем діяли
договірні правовідносини, які
регулюються ЦК України, а умовами
договору відшкодування моральної
шкоди не передбачено, як і не
передбачено і ЦК України відшкодування
моральної шкоди в зв'язку з
невиконанням договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 4 цього Кодексу
суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суду
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
вимог апеляційної скарги про зміну
рішення суду першої інстанції в
частині розміру стягнення суми
грошових коштів банківського вкладу.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
Апеляційний суд задовольняє
апеляційну скаргу і змінює рішення,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 липня 2014
року в частині стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
користь ОСОБА_1 коштів за договором
банківського вкладу в розмірі 18 470
доларів США, що в перерахунку на гривну
по курсу НБУ станом на 23.06.2014 року
становить 219392,20 грн. - змінити шляхом
зменшення суми та стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
користь ОСОБА_1 кошти за договором
банківського вкладу в розмірі 18 463,60
доларів США, що в перерахунку на гривну
по курсу НБУ станом на 23.06.2014 року
становить 219 316,18 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: