Справа № 666/6448/14-ц
Провадження № 2/666/2755/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 року
м.Херсон

Дніпровський районний
суд м.Херсона у складі

головуючого судді
Іванищука А.А.

за участю секретаря
Тарасової К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

1. Щодо позову

1.1. Відповідно до позовної заяви,
позивач є власником житлового будинку,
що знаходиться в АДРЕСА_1,
зареєстрований за вищевказаною
адресою та має намір в ньому проживати.
Проте відповідачі не пускають його до
будинку, чинять перешкоди у вселенні та
не бажають в добровільному порядку
звільнити жиле приміщення. Позивач
також зазначає, що з приводу даного
спірного питання звертався до
правоохоронних органів, однак
відповідачі не згодні впускати його до
житлового будинку, у зв'язку з чим
вважає, що порушені його права як
власника. На підставі вищевикладеного,
просить вселити його до житлового
будинку АДРЕСА_1; усунути перешкоди в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1, що належить йому на праві
приватної власності шляхом виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3 без надання їм іншого
жилого приміщення.

1.2. Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив суд позов задовольнити з
підстав, вказаних в позовній заяві.

2. Щодо позиції відповідача та
пояснення інших осіб

2.1. Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні не заперечував факт того, що
він зі своєю матір'ю ОСОБА_3 проживають
у зазначеному житловому будинку та
чинять перешкоди у користуванні
зазначеним жилим приміщенням, оскільки
вважають, що позивач є недобросовісним
власником житлового будинку. Позовні
вимоги не визнав в повному обсязі.
Також вказав, що не буде перешкоджати
позивачу у будівництві на прилеглій до
житлового будинку земельній ділянці.

2.2. Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні не заперечував факт того, що
вона зі своїм сином ОСОБА_1 проживають у
зазначеному житловому будинку та
чинять перешкоди у користуванні
зазначеним жилим приміщенням, оскільки
вважають, що позивач є недобросовісним
власником житлового будинку. Позовні
вимоги не визнала в повному обсязі.

3. Щодо встановлених обставин та інших
доказів

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін по справі,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд
встановив:

3.1. позивачу на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом,
посвідченого державним нотаріусом
Єланецької державної нотаріальної
контори Миколаївської області від
20.03.2014р., за реєстр.№205 на праві
приватної власності належить житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, розташований за адресою
АДРЕСА_1;

3.2. право власності на вищевказане
майно зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
20.03.2014р., за реєстр.№01, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
20.03.2014р.;

3.3. позивач зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1, про що наявна відмітка в
паспорті серії НОМЕР_1, виданого
Єланецьким РВ УМВС України в
Миколаївській області від 07.04.2004р.;

3.4. за відомостями адресно-довідкового
відділу ГУДМС, УДМС України у
Херсонській області відповідач ОСОБА_1
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується адресною довідкою від
19.09.2014р.;

3.5. за відомостями адресно-довідкового
відділу ГУДМС, УДМС України у
Херсонській області відповідач ОСОБА_3
зареєстрованою в Херсонській області
не значиться, що підтверджується
адресною довідкою від 19.09.2014р.;

3.6. в зазначеному житловому будинку
проживають відповідачі, що ними також
не оспорюється, однак правові підстави
для володіння та користування ним у них
відсутні;

3.7. відповідачі не є членами сім?ї
позивача;

3.8. відповідачі займають зазначений
житловий будинок без згоди позивача та
відмовляються від його звільнення.

4. Щодо правовідносин

4.1. Конституцією України (ст.41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналась
17.07.1997р. відповідно до Закону України
від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції» закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

4.2. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

4.3. Відповідно вимог ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

4.4. Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

4.5. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

4.6. Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.
150 Житлового колесу України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

4.7. Відповідно вимог ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

4.8. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени
сім'ї власника жилого
будинку(квартири), які проживають
разом з ним у будинку квартирі), що
йому належить,користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку(квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу
(частина 4).

4.9. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК УРСР, до
членів сім'ї належать дружина, їх діти і
батьки. Членами сім'ї може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом із власником і ведуть
з ним спільне господарство.

4.10. Відповідно до ч.4 ст.109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

4.11. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України
осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

4.12. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі», відповідно до положень
ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позивачем вимог та зазначених і
доведених ним обставин.

4.11. Відповідно до ст.19 Конституції
України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі
заявлених позовних вимог(вирішити
незаявлену позовну вимогу,
задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено)
суд має право у випадках, прямо
передбачених законом.

5. Щодо мотивів

5.1. Аналізуючи вищевказані обставини
справи та докази, які були досліджені в
процесі судового розгляду справи, суд
вважає, що вимоги про усунення перешкод
позивачу у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим будинком підлягають
задоволенню.

Так позивач є власником житлового
приміщення та має намір за
призначенням використовувати належне
йому майно. Відповідач ОСОБА_1 хоч і
зареєстрований в зазначеному
житловому будинку, проте чинить
перешкоди позивачу у
володінні,користуванні та
розпорядженні належним йому на праві
приватної власності майном, а саме
житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом
перешкоди позивачеві у доступі до
нього, а також володіння, користування
майном, що належить позивачу.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не є членом сім'ї
позивача, проживає в житловому будинку
без його згоди, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 втратив право
користування житловим будинком та
підлягає виселенню.

Крім того - відповідач ОСОБА_3 не
зареєстрована в зазначеному житловому
будинку та проживає в ньому за згодою
колишнього власника, а позивач як
власник будинку не надавав згоду на
проживання в ньому ОСОБА_3, тому суд
приходить до висновку, що у неї
відсутнє право користування житловим
будинком АДРЕСА_1, тому суд приходить до
висновку про виселення ОСОБА_3

Оскільки відповідачі не допускають
позивача до житлового будинку,
продовжують проживати в ньому,
добровільно не звільняють належне
позивачу майно за зазначеною адресою,
що порушує право позивача як власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, суд вважає, що вимога
позивача щодо вселення підлягає
задоволенню.

6. Щодо порушених прав, свобод чи
інтересів

6.1. За наведених вище обставин, суд
вважає, що порушене право позивача, як
власника зазначеного житлового
будинку вільно володіти, користуватися
та розпоряджатися майном, що належить
йому на праві приватної власності, у
зв'язку з чим воно підлягає судовому
захисту.

Керуючись ст.ст.5-11,60,61,208,209,213-215,294 ЦПК
України, ст.321, 383, 391 ЦК України,
ст.64,109,116,150 ЖК України суд -

в и р і ш и в :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням - задовольнити.

2. Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні та розпорядженні
житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом його
вселення до даного житлового будинку
та шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із
зазначеного житлового будинку без
надання їм іншого жилого приміщення.

3. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через
Дніпровський районний суд м.Херсона
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.А.Іванищук