Справа 611/139/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Барвінківський
районний суд Харківської області в
складі:

головуючого судді Черниха
Є.А.

секретаря
Левченко Т.В.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на
наступне.

Перебуваючи з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, позивачка
ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3,
який проживає з нею та перебуває на
її утриманні. Відповідач проживає
окремо, відносин не підтримують.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, вважає
за необхідне задовольнити позов
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, відповідно
до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за
рішенням суду присуджуються у частці
від доходу матері, батька або при
нерегулярному, мінливому доході, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, - у твердій
грошовій сумі.

Згідно зі ст.ст. 80, 84 СК України дружина,
з якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина має
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу, а також
в разі розірвання шлюбу. Аліменти
присуджуються у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і або у
твердій грошовій сумі. Право на
утримання дружини існує паралельно із
правом дитини на утримання і не
залежить від нього.

Судом встановлено, що перебуваючи з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина
ОСОБА_3, який проживає з нею та
перебуває на її утриманні. Відповідач
проживає окремо, відносин не
підтримують.

Відповідач проживає окремо,
матеріальної допомоги на утримання
доньки не надає, участі у її вихованні
не приймає. Договори про сплату
аліментів та про припинення права на
аліменти у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно між
сторонами не укладалися, стягнень по
іншим аліментним зобов'язанням
відповідач немає.

Позивачка одна несе витрати по
утриманню доньки та на даний час не
працює, тому не має достатніх коштів
для забезпечення першочергових витрат
по задоволенню потреб дитини, а саме:
матеріальних витрат на оздоровлення,
відпочинок, витрат на забезпечення
життєдіяльності, відвідування школи.

Відповідно до закону батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
дітей є безумовним і не залежить від
того, чи є батьки працездатними й чи є в
них кошти, достатні для надання
утримання, а лише враховується судом
при визначенні розміру стягуваних
аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка дружини, батьків, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Матеріальне становище сторін суд
визначає, виходячи з вартості
приналежного їм майна, рівня доходів, а
також величини витрат, які вони
здійснюють на утримання себе й членів
своєї сім'ї.

Враховуючи те, що відповідач як батько
зобов'язаний утримувати сина, про що в
судовому засіданні останнім не
заперечувалось, то суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти на
утримання сина в розмірі 1/4 частини від
усіх видів заробітку (доходу), але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на одну дитину.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України, як підставу звільнення від
доказування.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року
передбачено, що відповідно до принципу
безпосередності судового розгляду
рішення може бути обґрунтоване лише
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку та дослідженими в
тому судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення.

Керуючись постановою Пленумом
Верховного суду «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року,
ст. ст.180-184 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Краматорську
Донецької області, який працює в
приватно - орендном
сільськогосподарськом підприємстві
«РУБАС», який проживає в АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на одну
дитину, починаючи з 12 лютого 2014 року
до його повноліття.

Рішення підлягає негайному
виконанню у межах суми платежу за один
місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 243.60 грн. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через суд першої
інстанції протягом 10 днів з дня його
проголошення.

У разі, якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Є.А. Черних.