Провадження №6/263/371/2014
У Х В А Л А

24 вересня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя у складі
судді Турченка О.В., при секретарі
Лапоног Т.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Маріуполі подання Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Жовтневим відділом Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області внесено подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилаючись на те, що на примусовому
виконанні у Жовтневому ВДВС
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області
знаходиться виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-4136/11
від 15.09.2011 року, виданого Жовтневим
районним судом м.Маріуполя 20.10.2011 року
про стягнення з ОСОБА_1В.В. аліментів на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісяця, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 08.08.2011
року і до повноліття дитини. 24.10.2011 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У зв’язку з тим, що
боржник ухиляється від виконання
покладеного на нього зобов’язання по
утриманню неповнолітнього сина,
просять суд тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріал справи,
прийшов до висновку, що вказане подання
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Проте, подання про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_1
державним виконавцем не підписане.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожен, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 9 Конституції України,
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Так, частинами 2-3 ст. 12 Міжнародного
пакту про громадянські та політичні
права, який ратифіковано Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР № 2148-VIII від 19.10.73 р. встановлено, що
кожна людина має право, покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
і це право не може бути об'єктом ніяких
обмежень, крім тих, які передбачено
законом, та які є необхідними для
охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав та
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними у цьому пакті.

Частинами 2-3 ст. 2 Протоколу №.4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, яку
ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97
р. та який є невід’ємною частиною
зазначеної Конвенції, встановлено, що
кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною, на
здійснення цього права не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон з тимчасовим затриманням чи
вилученням паспорту у випадках,
передбачених пунктами 1-9 частини
першої цієї статті, зокрема, у випадках,
якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов’язання або особа ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов’язань або розв’язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Проте, до матеріалів подання не додано
жодних доказів того, що боржник
ухиляється від виконання покладених на
нього аліментних зобов’язань (довідка
про заборгованість по аліментам, акти,
виклики тощо), взагалі не додано
доказів того, що боржнику відомо про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-4136/11 від 15.09.2011 року.

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У
Х В А Л И В:

В задоволенні подання Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом п’яти днів з дня
отримання ухвали.

Суддя

О.В.Турченко