Справа № 521/6088/13-ц
Провадження №2/521/2691/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

при секретарі - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
вимогою про позбавлення відповідача
батьківських прав стосовно його
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на такі
обставини. 8 березня 2008 року рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
розірвано.

Від цього шлюбу позивачка виховує сина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на
її утриманні та проживає з нею.

Фактично шлюбні відносини з ОСОБА_4
було припинено з травня 2007 року.

Відповідач є батьком ОСОБА_3, але весь
цей час не телефонує, не виявляє
бажання спілкуватись з дитиною, не бере
участі у вихованні дитини, не провідує,
сина, не цікавиться здоров'ям дитини,
успіхами у навчанні, морально та
матеріально не підтримує дитину, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання, не
спілкується з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надає дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяє
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі: не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу; не створює умов для
отримання нею освіти.

На сьогоднішній день дитині вже шість
років. Михайло не пам'ятає батька та не
має до нього ніяких почуттів, оскільки
за всі ці роки жодного разу його не
бачив. Також в спілкуванні зі
позивачкою ніколи про нього не питав та
не цікавився. З самого народження
позивачка з сином проживають з її
батьками в п'ятикімнатній квартирі.
Дитині забезпечені гідні умови
проживання та гармонійна атмосфера
оточення. Між позивачкою, дитиною і
батьками склалися усталені
доброзичливі стосунки, які сприяють
належному вихованню дитини, її
повноцінному світосприйманню життя та
оточуючих людей.

Нагляд за станом здоров'я сина з
моменту його народження і по
сьогоднішній день здійснює позивачка
ОСОБА_1. Батько участі в цій сфері життя
дитини також не приймав.

Ці обставини підтверджуються
наступними доказами:

1. Довідкою з місця проживанню та про
склад сім'ї, де зазначено місце
проживання ОСОБА_3.

2. Письмовою заявою ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, які є родичами
ОСОБА_3, разом з якими він проживає та
які його виховують.

3. Письмовою заявою ОСОБА_11,
ОСОБА_15,ОСОБА_12, які свідчать про те, що
не бачили ОСОБА_4 у термін з березня 2012
року і по теперішній час та в вихованні
і утриманні сина він не приймав участі.

4. Довідкою Одеського дошкільного
навчального закладу «ЯСЛА-САДОК» № 237,
яка видана в тому, що ОСОБА_3 відвідує
Одеський дошкільний заклад № 237 з 11.09.2008
р. по теперішній час. Протягом 2012 року
жодного разу батько дитини не з'явився
в дошкільному закладі і не приймав
участі у вихованні дитини.

5. Характеристика Одеського
дошкільного навчального закладу
«ЯСЛА-САДОК» № 237 на дитину ОСОБА_3, де
зазначено, що дитину приводить до
дошкільного закладу та забирає мати -
ОСОБА_1, хлопчик завжди охайний та
доглянутий, рівень розвитку відповідає
віковим вимогам програми, а батько
хлопчика протягом 2012 року в
дошкільному закладі не з'являвся і не
приймав участі у вихованні дитини.

6. Письмова заява ОСОБА_13 про те, що
за п'ять років після розлучення не
бачила батька ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

Також підтвердженням того, що ОСОБА_3
перебуває повністю на утриманні матері
є довідки про неотримання аліментів
від ОСОБА_4 у період з 30.11.2010 по 01.03.2013
року згідно виконавчого листа № 2-481 від
07.11.2008 року Малиновського районного
суду м. Одеси про стягнення аліментів з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_3.

Цей факт також підтверджується
довідками з управління соціального
захисту населення в Малиновському
районі м. Одеси, у яких зазначено, що
ОСОБА_1 отримує тимчасову допомогу на 1
дитину, яка залежить від розміру
аліментів та допомогу на дитину як
одинока матір.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала повністю, просила його
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
вказав, що позов не визнає, вважає його
безпідставним, тому, що з дитиною він
бачиться рідко у зв'язку з тим, що
позивачка перешкоджає йому у
спілкуванні з дитиною, він має
можливість поспілкуватися з сином лише
тоді коли він приїздить зі своєю
матір'ю, яка є бабусею його сина, в інших
випадках позивачка відмовляє йому у
зустрічах, цікавиться розвитком сина у
нього самого бо позивачка не бажає йому
нічого розповідати, сина матеріально
забезпечує та сплачує аліменти, про що
є квитанції про горошові перекази
через поштові відділення. Позивачка не
буре слухавку коли він їй дзвонить, а
коли бере не надає можливості йому
поспілкуватися з сином по телефону.
Також пояснив, що він не має можливості
спілкуватися та бачитися з сином кожен
день, у зв'язку з тим, що після
розірвання шлюбу він зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_1, а також працює не
офіційно де він часто знаходиться у
тривалих відрядженнях по всій державі
і фактично у нього в місяць є лише 5 днів
вихідних.

Представник третьої особи - Органу піки
та піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради у
судовому засіданні позов підтримала.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити. Судом встановлені такі
фактичні обставини на підставі
пояснень сторін, представлених
письмових доказів.

8 березня 2008 року рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
розірвано.

Від цього шлюбу позивачка виховує сина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 19.12.2006 р.
виданого другим відділом реєстрації
актів цивільного стану Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси,
актовий запис № 1094, який перебуває на
її утриманні та проживає з нею.

Фактично шлюбні відносини з ОСОБА_4
було припинено з травня 2007 року.

Твердження відповідача, що батько
ОСОБА_3, весь час не телефонує, не
виявляє бажання спілкуватись з
дитиною, не бере участі у вихованні
дитини, не провідує, сина, не цікавиться
здоров'ям дитини, успіхами у навчанні,
морально та матеріально не підтримує
дитину, не забезпечує необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надає дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяє
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі: не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу; не створює умов для
отримання нею освіти.

Судом дані твердження не можуть бути
прийняті до уваги тому, що відповідач
пояснив суду, що з дитиною він бачиться
рідко у зв'язку з тим, що позивачка
перешкоджає йому у спілкуванні з
дитиною, він має можливість
поспілкуватися з сином лише тоді коли
він приїздить зі своєю матір'ю, яка є
бабусею його сина, в інших випадках
позивачка відмовляє йому у зустрічах,
цікавиться розвитком сина у нього
самого бо позивачка не бажає йому
нічого розповідати, сина матеріально
забезпечує та сплачує аліменти, про що
є квитанції про горошові перекази
через поштові відділення. Позивачка не
буре слухавку коли він їй дзвонить, а
коли бере не надає можливості йому
поспілкуватися з сином по телефону.
Також пояснив, що він не має можливості
спілкуватися та бачитися з сином кожен
день, у зв'язку з тим, що після
розірвання шлюбу він зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_1, а також працює не
офіційно де він часто знаходиться у
тривалих відрядженнях по всій державі
і фактично у нього в місяць є лише 5 днів
вихідних. Дані пояснення позивачка у
судовому засіданні підтвердила та не
заперечувала.

Після розірвання шлюбу сторони
проживають окремо, сумісного
господарства не ведуть.

Під час судового розгляду сторони на
запитання суду пояснили, що ніхто з них
один до одного, не звертався до органу
опіки та піклування чи до суду з
позовом про встановлення місця
проживання дитини, ніхто не звертався
до суду з позовом про усунення перешкод
однією із сторін у спілкуванні з
дитиною.

Ст. 153 СК України, передбачено, що мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ст. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

З матеріалів справи не вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню та утриманню
неповнолітнього сина, що він не надає
матеріальної допомоги. В матеріалах
справи є докази, які вказують, що
позивач не ухиляться від матеріального
забезпечення, а заборгованість по
аліментам виникла із-за того, що
відповідач не знав, як правильно
виконати рішення суду та не повідомляв
працівника ДВС про грошові перекази на
адресу позивача на суми більше ніж
передбачено рішенням суду, а позивачка
у свою чергу також не повідомляла ДВС
про отримання вказаних грошових
переказів.

На підставі всього вищевикладеного,
суд робить висновок, що відповідачка
умисно перешкоджала відповідачеві у
спілкуванні та вихованні дитини, вона
знала, що відповідач проживає в місті
Умані Черкаської області та не
повідомила про це суд, тим самим ввела в
оману орган опіки та піклування та суд
щодо дійсних обставин спору.

У зв'язку з чим, суд не може прийняти
висновок від 14.11.2013 р. № 4284/01-20 органу
опіки та піклування про розгляд
питання щодо позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як не
зрозуміло з яких підстав виходив
вказаний орган при складанні вказаного
висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

Такими обов'язками є відповідно до ст.
150 СК України зобов'язання піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
зобов'язання забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 150, 164 СК України, суд
не знайшов підстав та доказів, щодо
неналежного виконання батьківських
обов'язків ОСОБА_4 по відношенню до
сина.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено та
не доказано того, що ОСОБА_4, неналежно
себе поводить до дитини, не спілкується
з нею, не займається ним та матеріально
не забезпечує.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 157, ч. 1 ст. 164, 181
Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,
158, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про позбавлення
батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я:
І.А. Бобуйок