Справа № 666/7416/14-ц
провадження 2/666/3088/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі

головуючої судді
Войцеховської
Я.В.

при секретарі
Кушнір Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву Публічного
акціонерного товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до
суду з вищевказаним позовом до
відповідача, мотивуючи свої вимоги тим,
що ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль" надає послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води відповідачу,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та
відповідно до п. 12,18,21 Правил надання
послуг централізованого опалення, та
п.3 ст.20 закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
постачання, повинні вносити плату за
надані їм послуги з теплопостачання
щомісячно за встановленими нормами і
тарифами з розрахунку на 1 кв.м. житла на
одного мешканця або за показаннями
засобів обліку теплової енергії.
Оскільки відповідач в період з 01.04.1997
року по 01.09.2014 року не в повному обсязі
сплачувала вартість наданих їй послуг,
за нею утворилась заборгованість в
розмірі 4483,33грн., яку вона в
добровільному порядку не сплачує, тому
просить стягнути в відповідача вказану
суму та судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги
просила позов задовольнити пояснивши,
що заборгованість за відповідачем
утворилась станом на квітень 1997р., в
листопаді 2000р. відповідач здійснила
погашення боргу, визнавши борг за
попередні роки, потім тривалий час не
сплачувала а сплатила лише в січні 2004р.
та з цього часу регулярно сплачує
платежі і, часто більше нарахованих,
таким чином вчиняє дії по визнанню
минулих боргів. За останні три роки
відповідач регулярно сплачує за надані
послуги і частково погашає борг за
минулий період, про що свідчить
переплата в сумі близько 700 гривень за
останні три роки. На думку представника
позивача такі дії свідчать не про що
інше , як визнання боргу, адже
досліджені розрахункової книжки
відповідача підтверджують сплату
останніх платежів не за майбутній
період, а саме за поточний місяць 2014
року.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ,
в судовому засіданні не заперечуючи
наявності боргу та сплати за послуги
іноді більше нарахованої суми, просили
застосувати строки позовної давності
для розрахунку заборгованості,
оскільки останні три роки проплата
боргу здійснювалась не більше
нарахованих сум, а отже попередні борги
не визнаються відповідачем.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін , суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що ОСОБА_1 є споживачем
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води, які надаються
їй ПАТ «Херсонська
теплоелектроцентраль» за адресою:
АДРЕСА_1, між сторонами склалися
договірні правовідносини.

Відповідно до положень ст.67, 68 ЖК
України, п.10, 23, 33 Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року,
споживач (власник, наймач квартири)
зобов'язаний своєчасно щомісячно
вносити плату за надані послуги з
теплопостачання.

За ст.19 Закону України «Про
теплопостачання» споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 2,3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Відповідно до ст. 264 ЦК України
переривання позовної давності можливо
лише в межах позовної давності, а не за
її межами. Переривання передбачає
наявність двох строків позовної
давності - до переривання та після
нього, після переривання позовна
давність починає перебіг заново. Отже,
новий строк починає перебіг
безпосередньо з того моменту, коли
перервався первісний.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

До пред'явлення даного позову, позивач,
в березні 2014 року, звернувся до суду із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з відповідача
заборгованості, який в квітні 2014 року
було скасовано судом.

За частиною 1 ст.95 ЦПК України, судовий
наказ є особливою формою судового
рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених ст.96 цього Кодексу.

Таким чином, в даному випадку перебіг
позовної давності був перерваний діями
позивача, а саме поданням заяви про
видачу судового наказу у березні 2014
року.

Позовна давність, у межах якої позивач
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого права або інтересу щодо
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, що складається з суми
заборгованості за кожен місяць як
черговий платіж, має відраховуватись з
березня 2011 року (три роки з часу
звернення із заявою про видачу
судового наказу) по жовтень 2014 (по день
звернення до суду з відповідним
позовом).

Суд не може прийняти до уваги посилання
відповідача на те, що за останні три
роки вона сплачує виключно за надані
послуги в поточний період, оскільки:

Станом на березень 2011р.( строк в межах
позовної давності звернення до суду з
моменту звернення з наказом)
заборгованість відповідача склала
5189,36грн. За період з березня 2011р. по
липень 2014р. відповідачем, при
нарахованій до сплати суми у розмірі
7201,80 грн., сплачено 7907,83 грн., тобто на
706,03 грн. більше нарахованої до сплати
за зазначений період суми.

Таким чином встановлено, що відповідач
сплативши більше нарахованої до сплати
суми за період з березня 2011 року по
липень 2014 року здійснила дії по
визнанню попередньої заборгованості
за спожиту теплову енергію і гаряче
водопостачання, останньою
здійснювались проплати більше
нарахованих поточних платежів та між
сторонами не було домовленості про
використання платежів для сплати за
послуги в майбутньому.

З розрахунку суми заборгованості за
послуги з централізованого опалення
та постачання гарячої води за адресою:
АДРЕСА_1 вбачається, що заборгованість
виникла станом на квітень 1997 року. В
листопаді 2000р. відповідачем сплачено
250грн. при нарахованій до сплати сумі
15,91грн. таким чином відповідач вчинила
дії, що свідчать про визнання боргу.
Наступний платіж був здійснений
відповідачем в січні 2004р. в сумі 300 грн.,
і між цими датами позивачем не
вчинялися дії по стягненню
заборгованості, а відповідачем не
вчинялися дії, які свідчать про
визнання суми боргу, отже позивачем
пропущений строк звернення до суду для
стягнення боргу нарахованого за
попередні роки (до 2004). Починаючи з
січня 2004р. відповідачем регулярно
здійснювалися проплати , часто більше
ніж нараховані за поточний місяць, що
свідчить про вчинення дій з погашення
попереднього боргу, оскільки ,
дослідивши оригінали розрахункових
книжок відповідача, судом не
встановлено жодної оплати за майбутній
місяць: дата платежу співпадає з
поточним місяцем, а суми перевищують
нараховану до сплати суму за поточний
місяць.

Разом з тим позивач, звернувшись до
суду з позовом 30.10.2014р. пропустив строк
позовної давності звернення до суду за
період з 01.04.1997р. по 01.01.2004р., так як
відповідач жодного разу не сплачувала
борг, який утворився станом на січень
2004 року в сумі 1954,06 грн. Позивачем
обґрунтованих підстав для визнання
поважними причин пропуску даного
строку для звернення до суду із позовом
не наведено і тому ця сума боргу
знаходиться поза межами строків
позовної давності і тому не може бути
стягнута в судовому порядку у зв'язку з
заявою відповідача.

На підставі викладеного суд, в межах
предмету спору, на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
приходить до висновку що позовні
вимоги частково обґрунтовані та
підлягають задоволенню за період з
січня 2004р. по липень 2014р. в загальній
сумі 2691,71грн. ( ціна позову мінус
заборгованість за межами строків
позовної давності станом на січень 2004
року в сумі 1791,62)

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 256, 257,264, 267, 525, 526, 628, 630 ЦК України,
ст.67, 68 ЖК України, ст. 19 Закону України
«Про теплопостачання» ст. ст. 3, 4, 10, 11,
57-60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль" суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію і гаряче водопостачання, за
період з 01.01.2004 року по 01.07.2014 року в
сумі 2691,71 гривень (дві тисячі шістсот
девяносто одна гривня 71 копійка)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
сплачений судовий збір в сумі 243,60
гривень (двісті сорок три гривні 60
копійок )

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити у зв'язку з пропуском
строків позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Дніпровський районний суд міста
Херсона шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя
Я.В. Войцеховська