Провадження № 2/641/3807/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Комінтернівський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Колодяжної І.М.

при секретарі- Гончарову С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові у приміщенні
суду справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, зняття з реєстрації та
виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ "ОТП Факторинг Україна",
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, зняття з реєстрації та
виселення відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 16.07.2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк") було
укладено кредитний договір № ML-709/055/2008,
згідно умов якого Банком було надано
ОСОБА_1 кредит в розмірі 45 200,00 доларів
США (сорок п'ять тисяч двісті доларів
США 00 центів) зі сплатою процентів у
порядку та в розмірах, обумовлених
Кредитним договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед Банком за Кредитним
договором між ОСОБА_2 та Банком був
укладений договір іпотеки № РML-709/055/2008
від 16.07.2008 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 передала ПАТ "ОТП Банк" в іпотеку
нерухоме майно - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на
підставі Довідки ЖБК "Сталь", виданої
28.09.1992 року. Реєстраційне посвідчення,
видане Харківським міським бюро
технічної інвентаризації та записане в
реєстрову книгу за реєстровим №56031 від
12.11.1992 року.

Передачею об'єкта нерухомості в
іпотеку, ОСОБА_2 взяла на себе
зобов'язання щодо сплати ОСОБА_1 всіх
платіжних зобов'язань за Кредитним
договором в межах вартості майна.

12 листопада 2010 року між Публічним
акціонерним товариством "ОТП Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514,
1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України було укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю №
б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
ML-709/055/2008 від 16.07.2008 року та за договором
іпотеки №РML-709/055/2008 від 16.07.2008 року.

В порушення зазначених вище умов
Кредитного договору, а також ст.ст. 509,
526, 1054 ЦК України ОСОБА_1 не погашено
належні до сплати суми кредиту та не
сплачені відсотки, у зв`язку з чим у
нього виникла заборгованість перед ТОВ
"ОТП Факторинг Україна" в сумі 1612829,77
грн., з урахуванням: заборгованості за
кредитом у розмірі 42 186,56 доларів США, що
за офіційним курсом гривні на дату
розрахунку складає 337 197,17 грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом у розмірі 1113,93
доларів США, що за офіційним курсом
гривні на дату розрахунку складає 8 903,64
грн.; пені у розмірі 1 266 728,98 грн.

Тому, Банк просив суд в рахунок
погашення заборгованості за
вищевказаним кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання за ним права продажу
будь-якій особі - покупцеві предмету
іпотеки за договором іпотеки №
РML-709/055/2008 від 16.07.2008 року, а саме
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, з
наданням всіх повноважень продавця,
встановити початкову ціну продажу
предмета іпотеки на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб»єктом
оціночної діяльності , на час продажу, з
метою збереження предмету іпотеки до
її реалізації, передати предмет
іпотеки в управління Банку на період її
реалізації з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладання договорів на охорону
зі спеціалізованими підприємствами.
Зняти з реєстрації та виселити ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, оскільки
звернення стягнення на передану в
іпотеку квартиру є підставою для
виселення всіх мешканців, які в ній
проживають.

Представник позивача в судове
засідання не з,явився , надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, в якій позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Відповідачі та представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, останній надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності та заперечення на позовну
заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
регламентує, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 16.07.2008 р. між ЗАТ
"ОТП Банк" (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк") було укладено кредитний договір
№ ML-709/055/2008, згідно умов якого Банком
було надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 45
200,00 доларів США (сорок п'ять тисяч
двісті доларів США 00 центів) зі сплатою
процентів у порядку та в розмірах,
обумовлених Кредитним договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед Банком за Кредитним
договором між ОСОБА_2 та Банком був
укладений договір іпотеки № РML-709/055/2008
від 16.07.2008 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 передала ПАТ "ОТП Банк" в іпотеку
нерухоме майно - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на
підставі Довідки ЖБК "Сталь" виданої
28.09.1992 року. Реєстраційне посвідчення,
видане Харківським міським бюро
технічної інвентаризації та записане в
реєстрову книгу за реєстровим №56031 від
12.11.1992 року.

Однак, в порушення умов Кредитного
договору, ОСОБА_1 не погашено належні
до сплати суми кредиту та не сплачені
відсотки, у зв`язку з чим у нього
виникла заборгованість перед ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" в сумі 1612829,77 грн., з
урахуванням: заборгованості за
кредитом у розмірі 42 186,56 доларів США, що
за офіційним курсом гривні на дату
розрахунку складає 337 197,17 грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом у розмірі 1113,93
доларів США, що за офіційним курсом
гривні на дату розрахунку складає 8 903,64
грн.; пені у розмірі 1 266 728,98 грн.

12 листопада 2010 року між Публічним
акціонерним товариством "ОТП Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514,
1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України було укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю №
б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
ML-709/055/2008 від 16.07.2008 року та за договором
іпотеки №РML-709/055/2008 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Згідно ст.
514 ЦК України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" перейшли всі права Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк" щодо
права вимоги до відповідачів за
кредитним договором.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку», за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання, якщо інше не встановлено
щодо відшкодування, в тому числі,
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що станом на
19 квітня 2013 року заборгованість
відповідачів за кредитним договором,
складає 1612829,77 грн., з урахуванням:
заборгованості за кредитом у розмірі 42
186,56 доларів США, що за офіційним курсом
гривні на дату розрахунку складає 337
197,17 грн.; заборгованість за відсотками
за користування кредитом у розмірі 1113,93
доларів США, що за офіційним курсом
гривні на дату розрахунку складає 8 903,64
грн.; пені у розмірі 1 266 728,98 грн.

За правилами частини першої статті 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного
кодексу України передбачено сплату
неустойки, як правовий наслідок
порушення зобов'язань, встановлених
договором.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону
України „Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Проте, 07 червня 2014 року набув чинності
ЗУ "Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті".

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року за №1304-VII. вбачається, що
протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу)» та або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань, громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: - таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; - загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може
уступити (продати, передати)
заборгованість або борг, визначений у
підпункті 1 цього пункту, на користь (у
власність) іншої особи.

Суд констатує, що даний закон
розповсюджує свою дію на
правовідносини, які склались між
сторонами спору.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_1
16.07.2008 року одержав кредит у Банку в
іноземній валюті зі строком погашення
до 14 липня 2023 року зі сплатою процентів
у порядку та розмірах, встановлених
договором для придбання нерухомого
майна: двокімнатної квартири №29, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у
забезпечення його виконання ОСОБА_2
передала в іпотеку цю двокімнатну
квартиру, загальною площею 43,4 кв.м.,
житловою площею 28,7 м. кв.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до довідки, наданої Головою
правління ЖСК «Сталь» від 08 липня 2008
року, в квартирі АДРЕСА_1, яку передано в
іпотеку за договором іпотеки,
зареєстровані та мешкають ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

З наданих представником відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечень вбачається,
що у вищевказаній квартирі проживають
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також
донька відповідачки ОСОБА_2 та сестра
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 разом з
неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, 2004 р.н.,
використовується ними як місце
постійного проживання. Підтвердженням
факту проживання ОСОБА_4 за
вищевказаною адресою є копія її
паспорту з відміткою про реєстрацію за
даною адресою з 06.12.1991 року.

Таким чином, загальна площа предмету
іпотеки не перевищує 140 кв.м., це
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання майнового поручителя та
позичальника кредиту одержаного у
Банку в іноземній валюті зі строком
погашення до 23 червня 2028 року зі
сплатою процентів у порядку та
розмірах, встановлених договором для
придбання нерухомого майна, іншого
житла у відповідачів немає.

Враховуючи наведене, у вимогах банку
про звернення стягнення на спірну
квартиру, зняття з реєстрації та
виселення відповідачів слід відмовити
саме з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII
від 03 червня 2014 року, який набрав
чинності з 07.06.2014 року.

На підставі викладеного і
керуючись ст.. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 543, 544, 610,
611, 612, 624, 625, 1046,1047, 1050, 1054 ЦК України, ст.
ст. 11, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
Законом України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" , суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення

Суддя: І. М. Колодяжна