РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чирки С.С.

при секретарі

судового засідання
Компанець О.В.

за участю

представників позивача, третьої особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_7 про стягнення шкоди

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтовує тим, що 11 серпня 2013 року о 20
годині 00 хвилин в м. Борисполі на
перехресті вулиць Лютнева-Шевченка,
ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом
марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_8,
виїжджаючи з другорядної дороги на
головну, не виконав вимогу дорожнього
знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України,
внаслідок чого сталося зіткнення з
автомобілем марки «Mitsubishi», номерний
знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6, під
керуванням ОСОБА_7, який виконував
маневр повороту з головної дороги на
другорядну з правого боку, внаслідок
чого автомобілі отримали механічні
пошкодження. Відповідно до постанови
Бориспільського міськрайонного суду
від 22 листопада 2013 року відповідача
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. Постановою Апеляційного суду
Київської області від 18 грудня 2013 року
постанову Бориспільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2013
року залишено без змін. На момент
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4
не застрахував свою цивільно-правову
відповідальність. 14 серпня 2013 року за
наслідками отриманих механічних
пошкоджень автомобіля «Mitsubishi»,
номерний знак НОМЕР_2, на станції
технічного обслуговування ТОВ
«Ніко-Україна» був складений рахунок,
згідно якого вартість ремонтних робіт
складає 8818 гривень 16 копійок. 14 серпня
2013 року на станції технічного
обслуговування ТОВ «Ніко-Україна» було
складено наряд-замовлення на виконання
робіт на загальну суму 564 гривень 48
копійок, які були сплачені позивачем. В
червні 2014 року МТСБУ прийняло рішення
про виплату позивачу страхового
відшкодування у розмірі 2474 гривень 94
копійок. 18 серпня 2014 року позивач
звернувся до ПП ОСОБА_9, який у
відповідності до свідоцтва платника
єдиного податку здійснює роботи по
технічному обслуговуванню та ремонту
автотранспортних засобів, щодо ремонту
автомобіля та в цей же день було
придбано автомобільний диск «Mitsubishi» R16
вартістю 1760 гривень. Таким чином, за
здійснений відновлювальний ремонт
автомобіля позивачем було сплачено 6409
гривень. Тому позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_4 на його користь 6409
гривень 54 копійки завданої
матеріальної шкоди, а також 2000 гривень
моральної шкоди та 4000 гривень
понесених витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пред'явлений
позов підтримали та просили суд його
задовольнити. Крім того, в ході
розгляду цивільної справи вони
неодноразово зверталися до суду з
заявами про збільшення позовних вимог,
якими розмір моральної шкоди, яку
просили стягнути з ОСОБА_4 залишали
незмінною, а розмір матеріальної шкоди
зменшили до 4649 гривень 54 копійок та
збільшили розмір витрат на правову
допомогу, які також підлягали
стягненню з відповідача, так станом на
15 грудня 2014 року просили стягнути 3900
гривень.

Відповідач та його представник ОСОБА_5
просили суд відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі. В
обґрунтування свої заперечень вказали
на те, що розмір матеріальної шкоди, яку
позивач просить стягнути з відповідача
є завищеною. На підтвердження вказаної
обставини надали звіт №520 про оцінку
автомобіля марки «Mitsubishi», номерний
знак НОМЕР_2, відповідно до якого
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля,
становить 2969 гривень 93 копійки. Крім
того, у протоколі огляду ТЗ, який
додано до звіту, вказано, що автомобіль
має пошкодження, які не пов'язані з
дорожньо-транспортною пригодою, а саме
«диск колеса задний правый счес. Крыло
заднее левое - вмятина в районе люка
бензобака». Тоді як вбачається з
матеріалів справи про адміністративне
правопорушення автомобіль зазнав
пошкоджень задньої лівої частини.
Таким чином, на думку представника
відповідача позивач намагається
отримати грошові кошти, які він
витратив на ремонт автомобіля, тобто
тих пошкоджень, що не пов'язані з
вказаною дорожньо-транспортною
пригодою. Крім того, представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення моральної шкоди, оскільки
розмір завданої моральної шкоди не
доведено належними та допустимими
доказами.

Третя особа ОСОБА_7 надав до суду заяву,
в якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує та просить слухати справу
без його участі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, що містяться в
матеріалах цивільної справи, суд
дійшов до висновку, що позов підлягає
залишенню без задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є
власником автомобіля марки «Mitsubishi»,
номерний знак НОМЕР_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 (а.с.8).

З копії постанови судді
Бориспільського міськрайонного суду
від 22 листопада 2013 року вбачається, що 11
серпня 2013 року о 20 годині 00 хвилин в м.
Бориспіль на перехресті вулиць
Лютнева-Шевченка, ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний
знак НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної
дороги на головну не виконав вимогу
дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу»,
внаслідок чого сталося зіткнення з
автомобілем марки «Mitsubishi», номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7,
який виконував маневр повороту з
головної дороги на другорядну з
правого боку, внаслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження (а.с.11).

Постановою Апеляційного суду
Київської області від 18 грудня 2013 року
вказану постанову Бориспільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2013
року без змін (а.с.12-14).

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України вказані
обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
матеріальна шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на Моторне (транспортне)
страхове бюро покладається обов'язок
за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодувати власнику
транспортного засобу, чия
цивільно-правова відповідальність
застрахована, шкоду, заподіяну іншим
транспортним засобом, власник якого не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Оскільки на момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 не була застрахована, тому МТСБУ
на підставі протоколу огляду
транспортного засобу від 15 березня 2014
року (а.с.52) та звіту №520 про оцінку
автомобіля від 18 березня 2014 року
(а.с.53-55) було здійснено виплату
страхового відшкодування у розмірі 2474
гривень 94 копійки. Вказана обставина
підтверджується копією платіжного
доручення №6537 від 27 червня 2014 року
(а.с.56-а).

Таким чином позивачу було відшкодовано
шкоду завдану його автомобілю в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди. А тому підстави для повторного
стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди
відсутні.

Крім того, акт здачі-прийняття робіт
№131 від 20 серпня 2014 року (а.с.25)
відповідно до якого ПП ОСОБА_9 здійснив
ремонтні роботи автомобіля марки
«Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, суд не
бере до уваги.

Оскільки, згідно з ч.3 ст.58 ЦПК України
суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Встановлено, що дорожньо-транспортна
пригода внаслідок якої автомобіль
позивача зазнав механічних пошкоджень
сталась 11 серпня 2013 року, тоді як
вказаний акт здачі-приймання робіт
складений 20 серпня 2014 року, тобто через
рік після дорожньо-транспортної
пригоди. Тому вказаний акт
здачі-прийняття робіт від 20 серпня 2014
року (а.с.25) є неналежним доказом.

В обґрунтування розміру позовних вимог
представники позивачів вказували на
наряд-завмовлення №11499/00008628 від 14
серпня 2013 року, виконаного ТОВ
«Ніко-Україна», відповідно до якого
сума до сплати становить 8818 гривень 16
копійок (а.с.15).

За правилами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Проте жодних належних та допустимих
доказів, того що позивач поніс вказані
витрати у розмірі 8818 гривень 16 копійок
на ремонт автомобіля суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
підстави для відшкодування ОСОБА_6
матеріальної шкоди у розмірі 4649
гривень 54 копійок, відсутні.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що представники позивача
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надали суду жодного
доказу на підтвердження того, що
позивач зазнав душевні переживання.
Крім того, станом на час розгляду
цивільної справи ОСОБА_6 була
відшкодована матеріальна шкода.

Зважаючи на це, суд вважає, що підстави
для відшкодування позивачу моральної
шкоди відсутні. У задоволенні цієї
вимоги також належить відмовити.

Крім того, відповідно до ч.1, п.2, п.4 ч.3
ст.79 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Згідно з ч.1 ст.88 цього Кодексу стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_6 сплатив 243
гривні 60 копійок судового збору при
зверненні до суду з даним позовом, а
також сплатив витрати у розмірі 4000
гривень на оплату правової допомоги, що
підтверджується відповідними
квитанціями (а.с.1,30). Однак у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено в
повному обсязі. Тому підстави для
відшкодування ОСОБА_6 судових витрат
відсутні.

Керуючись п.41.1 ст.41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.3 ст.58, ч.1
ст. 60 ч.3 ст.61, ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88, п.2
ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215 та ст.218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_7 про стягнення шкоди
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
С.С. Чирка