Справа № 127/898/14-ц Провадження №
22-ц/772/3847/2014Головуючий в суді першої
інстанції Романчук Р. В.Категорія
39Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_2
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 листопада 2014
року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права
на спадкування, -

встановила:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з даним позовом та ставила вимогу
усунути від права на спадкування
ОСОБА_4 після смерті його батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 листопада 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_3 через свого представника за
довіреністю ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, що вплинуло на прийняття
неправильного рішення, неповне
з'ясування обставин справи, що мають
суттєве значення для вирішення спору,
просить дане рішення скасувати та
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задовольнити.

При цьому вказується на ті ж підстави,
що і в позовній заяві.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
сторін, які беруть участь у справі та
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ
№253545 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Вінниці.

Відповідно до свідоцтва на право
власності на житло від 25.01.2001 року
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 належало на
праві приватної власності по 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1. Право приватної
власності на квартиру зареєстровано в
Комунальному підприємстві «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» 25.04.2001 року, записано в
реєстрову книгу №490 за реєстровим
№782/44434.

Згідно технічного паспорту виданого на
квартиру АДРЕСА_1, власниками на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності і запису
у реєстровій книзі за №782/4434 є ОСОБА_5 та
ОСОБА_3

З посвідчень виданих на ім'я ОСОБА_5
серії НОМЕР_1 від 27.04.2005 року та серії
НОМЕР_2 від 14.03.2003 року встановлено, що
ОСОБА_5 був інвалідом І групи та мав
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни та ветеранів
війни - учасників бойових дій.

Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК серії 2-18 АВ № 081018 від 27.04.2005 року
ОСОБА_5, 1924 року народження, був
інвалідом І групи безстроково
внаслідок загального захворювання,
потребував сторонньої допомоги.

Згідно копії спадкової справи № 120/2013
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
заведеної Третьою вінницькою
державною нотаріальною конторою,
встановлено, що позивач ОСОБА_3 у
встановлений законом строк 14.03.2013 року
звернулася із заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадкового майна
після смерті чоловіка ОСОБА_5

Крім того, у встановлений законом строк
14.03.2013 року ОСОБА_6 звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
відмову від належної їй частки в
спадщині після смерті батька ОСОБА_5 на
користь дружини померлого ОСОБА_3

Також, у встановлений законом строк
відповідач ОСОБА_4 звернувся із заявою
до нотаріальної контори про прийняття
спадкового майна з будь-яких підстав
після смерті батька ОСОБА_5.

Відповідно до копії Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №33486454
від 14.03.2013 року, виданого Третьою
вінницькою державною нотаріальною
конторою, після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано
спадкову справу.

Як встановлено із заповіту ОСОБА_5 від
18.08.2005 року, посвідченого державним
нотаріусом Третьої вінницької
державної нотаріальної контори 18.08.2005
року зареєстрованого в реєстрі за №
1-1648, спадкодавець заповів належну йому
частину квартири АДРЕСА_1, 1/34 дружині
ОСОБА_3.

13.09.2013 року державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори Березовською В.С.
на підставі заповіту ОСОБА_5,
посвідченого державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори 18.08.2005 року
зареєстрованого в реєстрі за № 1-1648,
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом його дружині ОСОБА_3.

Спадщина складається з 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1. В даному свідоцтві
зазначено, що на 1/6 частку зазначеного у
цьому свідоцтві спадкового майна
свідоцтво про право на спадщину ще не
видане.

Відмовляючи в задоволенні позову про
усунення від права на спадкування,
міський суд виходив з того, що
обставини умисного ухилення
відповідача від надання допомоги на
утримання спадкодавця не знайшли свого
підтвердження належними та
допустимими доказами. Позивачем не
надано жодних доказів про те, що
спадкодавець потребував допомоги від
спадкоємця та що спадкоємець мав
матеріальну та фізичну змогу надавати
таку допомогу, що спадкодавець або
позивач зверталися до відповідача із
проханням про надання такої допомоги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За правилами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність таких
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання; перебування спадкодавця в
безпорадному стані; потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному
настанні наведених обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від спадкування.

Зазначених обставин позивач не довела,
чим не виконала вимоги ст. 10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Та обставина, що ОСОБА_4 рідко приїжджав
до батька, не свідчить про факт
умисного ухилення від надання
допомоги.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
усунення ОСОБА_4 від права на
спадкування.

Доводи апеляційної скарги позивача
обґрунтовуються обставинами, що
являються ідентичними обставинам,
якими позивач обґрунтовувала свої
позовні вимоги і зазначила докази в
підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги
ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно,
об'єктивно і безпосередньо дослідив
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо та
їх достатність і взаємний зв'язок в
сукупності та надав їм вірну юридичну
оцінку, відобразивши результати такої
оцінки в своєму рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному й об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення позовних вимог, відповідає
нормам матеріального і процесуального
права, а отже є законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим
підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.