Київський районний суд м. Харкова:
головуючий -суддя
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, та зняття з
17.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації за
В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що він є власником спірної квартири. У
2007 році він одружився з відповідачкою,
яка з квітня 2007 року зареєстрована в
даному житловому будинку. У 2009 році
після народження дочки ОСОБА_3
відповідачка зібрала речі та поїхала
до м. Маріуполь, де мешкає її мати.
Оскільки довгий час вона фактично не
проживали однією сім'єю та відносини
носили формальний характер у зв'язку з
тим, що відповідачка проживала в м.
Маріуполі, проводила там весь час та не
збиралася повертатися для того, щоб
жити однією сім'єю, то 23 вересня 2009 року
шлюб був розірваний. З вересня 2009 року
йому невідомо за якою адресою проживає
відповідач. Ніяких перешкод в
користуванні житлом внаслідок
неправомірної поведінки немає, навпаки
весь час він сподівався зберегти сім'ю
заради дочки, але відповідач не
відповідає на телефонні дзвінки, не
спілкується з ним та не дозволяє
бачитися з дитиною. Він постійно
сплачую комунальні платежі за
відповідачкою, оскільки вона не
проживає у будинку з 2009 року.
Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність, проти ухвалення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач не з'явилася, про день та
місце слухання справи була повідомлена
належним чином та своєчасно, причини
неявки суду не повідомила.

Суд розглядає справу у відсутність
відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225
ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав від 24.01.2007 року,
житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 27.12.2006 року.

Відповідно до відповіді
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в
Х/о від 30.09.2014 року, відповідачка ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 10.04.2001 року
по АДРЕСА_1.

Як вбачається з письмових пояснень
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчених 31.07.2014
року головою вуличного комітету №4
Бакуменко А.М. КП «Благоустрій м.
Харкова», які є сусідами відповідачки,
ОСОБА_2 з 2009 року у будинку АДРЕСА_1 - не
проживає.

23 вересня 2009 року шлюб між позивачем та
відповідачкою розірвано.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, якщо
особа не мешкає в спірному житловому
приміщенні більше шести місяців, без
поважних причин, по суду може бути
визнано таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка добровільно виїхала з
житлового будинку АДРЕСА_1 у 2009 році, і
з того часу ніякого зв'язку з житлом не
підтримувала.

Відповідачка є колишнім членом сім'ї
позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, у разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЖК УРСР, наймач
користується жилим приміщенням у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЖК УРСР, у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Враховуючи, що відповідач добровільно
вибула зі спірного будинку, зв'язку з
житлом не підтримує, відносини з
приводу найму спірного будинку між
позивачем та відповідачем відсутні, то
відповідач втратив право користування
цим жилим приміщенням з дня вибуття.

На підставі викладеного, позовні
вимоги про визнання відповідача таким,
що втратив право користування спірним
житловим приміщенням підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги щодо зняття з
реєстрації місця проживання
відповідача задоволенню не підлягають
з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання» від 11.12.2003 року
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи здійснюється
відповідним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах, районах, районах у містах, а
також у містах Києві та Севастополі
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування спірним житловим
приміщенням задоволені, то відповідно
до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є
підставою для зняття уповноваженим
органом з реєстрації місця проживання
відповідача, тому позовні вимоги щодо
зняття з реєстрації місця проживання
заявлені передчасно, позивач фактично
просить вирішити питання, що
відносяться до компетенції органів
державної влади.

У зв'язку з цим, у суду не має законних
підстав для задоволення позовних вимог
в частині зняття з реєстрації
відповідача.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог та на підставі наявних
у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 224, 226 ЦПК
України, ст.ст. 156, 158, 167 ЖК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що
втратила право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Харківської області через районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом 10 днів з дня його
отримання.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий -