№2/631/763/2014
№631/1774/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року смт ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі Л.Ф. Великородній

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом ОСОБА_2, в якому пояснила, що вона прийняла спадщину за заповітом фактично після смерті ОСОБА_3, яка померла 04 березня 2013 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які входять до складу спадщини, через нотаріальну контору та зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку у позивача відсутня можливість, в звязку з тим, що у заповіті мова йде про державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №096435, а не самі земельні ділянки, які входять до складу спадщини. В звязку з допущеною помилкою у змісті заповіту, при посвідченні заповіту, без тлумачення заповіту немає можливості встановити волевиявлення спадкодавця відносно зазначених земельних ділянок.

Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі.

Відповідач по справі, Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, в наданій до суду заяві просила слухання справи провести без участі її представника, зазначила про визнання позову та не заперечує проти задоволення позову.

Суд розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3, померла 04 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №385211, виданим Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №22. 26 травня 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, реєстраційний №232, яким заповіла позивачу належний їй державний акт на право власності на землю серія ІІІ-ХР №096435, виданий Нововодолазькою районною державною адміністрацією 16 грудня 2002 року.

Судом встановлено, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, входять земельні ділянки, розташовані на території Старовірівської сільської ради, КСП ,,Путь Леніна,, , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3606 гектарів, в тому числі, рілля площею 4,9009 гектарів кадастровий №:06:000:0306, кормові угіддя площею 0,4597 гектарів кадастровий №:06:000:0063, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №096435, виданого 16 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 19 вересня 2002 року №254 на імя ОСОБА_3.

Судом встановлено, відповідно до довідок Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області №312 від 06.03.2013 року та №1036 від 03.09.2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1951 року по день смерті 04 березня 2013 року. Проживала разом з онукою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає та зареєстрована за цією ж адресою, доглядала за померлою по день її смерті понесла витрати на поховання баби.

Судом перевірено, інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину за заповітом чи за законом, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 немає.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд зазначає, у заповіті мова йде про державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №096435 паперовий носій, документ на земельні ділянки, а не самі земельні ділянки, розташовані на території Старовірівської сільської ради, КСП ,,Путь Леніна,,, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3606 гектарів, в тому числі рілля площею 4,9009 гектарів кадастровий №:06:000:0306, кормові угіддя площею 0,4597 гектарів кадастровий №:06:000:0063, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №096435, виданого 16 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 19 вересня 2002 року №254 на імя ОСОБА_3. В звязку з допущеною секретарем Старовірівської сільської ради помилкою у змісті заповіту, при посвідченні заповіту, а саме в заповіті необхідно було вказати, що заповідається після смерті не державний акт на право приватної власності на землю, а земельні ділянки загальною площею 5,3606 гектарів згідно державного акту, тобто вказати предмет спадкування, без тлумачення заповіту немає можливості встановити волевиявлення спадкодавця відносно зазначених земельних ділянок.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України та ст. 213 ЦК України, нотаріус не має права тлумачити заповіт. Згідно ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до ст.213 ЦК України на вимогу однієї або двох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, яким є заповіт.

Як передбачено ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1299 ЦК України передбачено обовязок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, ОСОБА_2, прийняла спадщину фактично після смерті ОСОБА_3, яка померла 04 березня 2013 року, розтлумачено волевиявлення заповідача, ОСОБА_3, що при складанні заповіту від 26 травня 2004 на імя ОСОБА_2, воно було спрямоване на заповідання земельних ділянок, розташованих на території Старовірівської сільської ради, КСП ,,Путь Леніна,,, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3606 гектарів, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №096435. Судом перевірено право власності спадкодавця, ОСОБА_3, на спадкове майно, у звязку з чим суд вважає за доцільне визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 3, 5-11, 57-66, 114, 159, 174, 175, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 213, 1217, 1225, 1256, 1268, 1270, 1299 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Тлумачити заповіт, а саме розтлумачити волевиявлення заповідача, ОСОБА_3, що при складанні заповіту від 26 травня 2004 на ім'я ОСОБА_2, воно було спрямоване на заповідання земельних ділянок, розташованих на території Старовірівської сільської ради, КСП ,,Путь Леніна,,, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3606 гектарів, в тому числі рілля площею 4,9009 гектарів кадастровий №:06:000:0306, кормові угіддя площею 0,4597 гектарів кадастровий №:06:000:0063, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №096435, виданого 16 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 19 вересня 2002 року №254 на імя ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 04 березня 2013 року, на земельні ділянки, розташовані на території Старовірівської сільської ради, КСП ,,Путь Леніна,,, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3606 гектарів, в тому числі рілля площею 4,9009 гектарів кадастровий №:06:000:0306, кормові угіддя площею 0,4597 гектарів кадастровий №:06:000:0063, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №096435, виданого 16 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 19 вересня 2002 року №254 на імя ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марюхна Л.А.