Справа № 428/7911/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Александрової Н.В.,

при секретарі Голуб Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» про визнання наказу незаконним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» про визнання наказу незаконним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що він згідно наказу № 34 від 15.02.2007 року був прийнятий начальником служби енергогосподарства КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління». Згідно наказу № 63 від 11.06.2013 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а з його заробітної плати була стягнута сума у розмірі 895,62 грн. З даним наказом він не погодився і тому звернувся до комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», однак рішенням комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» від 19.07.2013 року накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани було визнано обґрунтованим, однак з даним рішенням він не погоджується та вважає, що даними діями відповідач завдав йому матеріальної шкоди у розмірі 995,62 грн. а також моральної шкоди у розмірі 100 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав обставини, викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити та визнати наказ КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 63-АХВ від 11.06.2013 року про накладення на нього дисціплінарного стягнення незаконним, стягнути з КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на його користь 995,62 грн. матеріальної та 100 грн. моральної шкоди, крім того пояснив, що наказом № 34 від 15.02.2007 року йому було оголошено догану у звязку з тим, що трапилось пошкодження опори контактної мережі, так як транспорт більше 5 метрів заввишки зачепив розтяжку. При огляді комісією не було встановлено, що саме енергоприймачі тролейбусу пошкодили. Комісія вважала, що не справна контактна мережа і із-за чого зійшли енергоприймачі. Було пошкоджено електроопору, вона була нахилена. З нього стягнули половину вартості шкоди. Однак до його обовязків входить відстеження справності електромережі, а опора нахилилась від механічного впливу. Заявки по ремонту від нього були, але запчастин немає, капремонт мереж не проводився. Знав про проблеми з даною ділянкою. Після винесення догани він звернувся до комісії з трудових спорів, на якій також був присутнім, та надавав пояснення, але комісія прийняла рішення про відмову у задоволенні його скарги.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав пояснення позивача, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, посилаючись на те, що дисциплінарне стягнення накладено відповідно до діючого законодавства через неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона працює в КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління». Був виклик на ділянку, де виявили нахил контактної мережі. Була створена комісія, яка встановила, що причиною нахилу опори було механічній вплив. Контактоприймач вдарив по контактній мережі, на яку подавались постійно заявки про її несправність. Бригадир повинен читати заявки та виправляти недоліки. При цьому на виклики виїжджали та писали, що несправності за заявками усунені, тобто монтери, які підконтрольні бригадиру, кожного разу не доробляли.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що на ділянці, на якій сталося пошкодження, було багато заявок на ремонт, він неодноразово звертався до ОСОБА_1, щоб він навів на ділянці порядок, оскільки ревізори руху постійно скаржились на цю ділянку. ОСОБА_1 обіцяв навести порядок, але все закінчилось нахиленням опори.

Свідок ОСОБА_6 у судому засіданні пояснив, що він працює слюсарем електриком, на контактну мережу, де сталось пошкодження, було багато заявок, там були провисання проводу та інше. Вважає, що пошкодження сталось через перевищення швидкості тролейбусом, про що говорить гальмовий шлях та не стояли штангоуловлювачі. Він в комісії не приймав участі, писав пояснення, але на нього також наклали матеріальне стягнення, яке він не оскаржував, але з яким не згоден. Контактна мережа зношена, повинен проводитись капремонт кожні 15 років, а капремонту не було вже 35 років, знос мереж більш ніж 15 %, дроти постійно провисають і підтягувати їх вже майже нікуди.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача та свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 34 від 15.02.2007 року був прийнятий начальником служби енергогосподарства.

Наказом КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 63 від 11.06.2013 року на позивача ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а з його заробітної плати була стягнута сума у розмірі 895,62 грн.

Позивач, не погодившись з наказом, звернувся до комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», яка рішенням від 19.07.2013 року дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 у вигляді догани визнала обґрунтованим.

Оскільки позивач з рішенням комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» від 19.07.2013 року не погодився, тому звернувся до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнала вимоги, посилаючись на те, що наказ відповідає діючому законодавству, а перевірка за фактом інциденту нахилу опори проведена в повному обсязі, що повністю відображено в акті.

Однак суд не може погодитись з даними ствердженнями відповідача з наступних підстав.

Так, підставою для накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 стало невиконання позивачем, як начальником служби енергогосподарства, вимог посадової інструкції, а саме п. 2.1.2, згідно якого він повинен керувати плануванням роботи служби, розробкою графіків ремонту електроустаткування, планів споживання електроенергії підприємством, а також п. 4.6, згідно якого начальник служби несе відповідальність за виконання покладених на нього обовязків в обсязі даної інструкції», що стало причиною нахилення опори контактної мережі № 135, та встановлено актом розслідування від 05.06.2013 року, проведеного на підставі наказу по КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 87-ОД від 21.05.2013 року.

Однак, як видно з акту розслідування від 05.06.2013 року, проведеного на підставі наказу по КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 87-ОД від 21.05.2013 року, перевірка проведена не повно, перевіркою не встановлено стану контактної мережі до інциденту, який мав місце 17.05.2013 року, хоча, як видно з пояснень свідків та не заперечувалось представником відповідача, капремонт контактної мережі не проводився тривалий час, при цьому строк її використання 10-15 років, обладнання знаходиться у зношеному стані, коштів на ремонт та запчастини на заміну в повному обсязі не надаються. Не встановлено причин, які вплинули на нахил опори контактної мережі № 135, не перевірено свідчень, які були безпосередньо надані під час опитування співробітників щодо нахилу опори контактної мережі № 135, водія, який керував тролейбусом під час інциденту, відповідність його дій стану цієї ділянки контактної мережі тощо, а отже суд вважає, що перевірка проведена неповно та поверхово, а тому на підставі даних, отриманих в ході перевірки, неможливо в судовому засіданні встановити в повному обсязі причини нахилу опори та осіб, які мають нести за це відповідальність.

Згідно ст.225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком.

У разі пропуску з поважних причин установленого строку комісія по трудових спорах може його поновити.

Відповідно до ст. 228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі, коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах.

Згідно ст.231 КЗпП України у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу).

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішення комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» за скаргою позивача було винесено 19.07.2013 року, а до суду позивач звернувся 07.10.2013 року, при цьому позивач не посилається, що рішення комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» ним було отримано не вчасно, що позбавило його можливості вчасно звернутись до суду з заявою про його оскарження, навпаки, він був присутній на засіданні комісії з трудових спорів та знав про її рішення. Крім того, з заяви ОСОБА_1 в комісію по трудовим спорам видно, що він звернувся зі скаргою 13.06.2013 року, тобто після отримання наказу про накладення на нього дисциплінарного стягнення. До суду зі скаргою на рішення комісії по трудових спорах позивач взагалі не звертався. В даному випадку позивач просить суд визнати незаконним наказ КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 67-АХВ від 11.06.2013 року. Але позовна заява подана до суду 07.10.2013 року, тобто з пропуском тримісячного строку. Причин та будь-яких доказів поважності пропуску строку позивачем не надано, вимог про поновлення пропущеного строку не заявлялось.

В позовній заяві позивач просить визнати наказ КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 63-АХВ від 11.06.2013 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення незаконним, хоча даний наказ було визнано обґрунтованим рішенням комісії з трудових спорів КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», а тому він мав право звернутись до суду за оскарженням цього рішення або наказу, але позивач пропустив строк на звернення до суду, не просив поновити йому строк на оскарження а ні наказу, строк оскарження якого минув, оскільки строк оскарження дисциплінарного стягнення встановлено діючим законодавством тривалістю три місяці з дня порушення його права, а ні рішення комісії з трудових спорів, строк оскарження якого встановлено тривалістю 10 днів. При цьому позивач в позовній заяві зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду за оскарженням рішення комісії по трудових спорах вважає поважними, хоча з цими вимогами до суду не звертався. Тому суд не бере до уваги пояснення позивача про поважність причини пропуску десятиденного строку на звернення до суду.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді, позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді, особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява, провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в КТС, суд зясовує і обговорює додержання і причини пропуску як для десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, так і тримісячного строку звернення до КТС (ст.225 КЗпП), якщо останньою він не був поновлений.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Цивільним процесуальним законодавством не передбачено підстав залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ст. 228 КЗпП України, а отже суд вважає, що суд повинен розглядати позовні вимоги відповідно до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України.

Таким чином, оскільки позивач мав право звернутись за оскарженням наказу за вибором чи до суду чи до комісії з трудових спорів протягом трьох місяців з дня накладення стягнення, але звернувся протягом тримісячного строку до комісії з трудових спорів, при цьому пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з заявою про оскарження рішення комісії з трудових спорів від 19.07.2013 року, а звернувся до суду з заявою про оскарження самого наказу КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» № 63 від 11.06.2013 року, рішення про обґрунтованість якого прийнято комісією з трудових спорів, яке не скасовано в установленому законом порядку, та також пропустив тримісячний строк на оскарження наказу, який поновити також не просив, тому суд вважає, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» про визнання наказу незаконним, стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити в звязку з пропуском строку на звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» про визнання наказу незаконним, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова