АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Галаган В.І.
№ 22-ц/796/9070/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Дніпровського районного суду
м.Києва від 30 травня 2014 року про
залишення без розгляду скарги ОСОБА_1
на рішення та дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві Телявського А.М. з
примусового виконання виданого 21
вересня 2009 року Дніпровським районним
судом м. Києва виконавчого листа №1-173/09
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу в сумі 49 971,00 грн.,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 30 травня 2014 року залишено
без розгляду скаргу ОСОБА_1 на рішення
та дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві Телявського А.М. з
примусового виконання виданого 21
вересня 2009 року Дніпровським районним
судом м. Києва виконавчого листа № 1-173/09
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу в сумі 49 971,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказану ухвалу суду скасувати та
постановити ухвалу про задоволення
скарги, скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.Києві
Телявського А.М. про відкриття
виконавчого провадження від 13 травня
2014 року, визнати неправомірними дії
державного виконавця. На думку
апелянта суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для залишення без розгляду
його скарги на постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, посилаючись на пропуск
строку на оскарження. Постанова
державного виконавця від 13 травня 2014
року була отримана ним поштою лише 21
травня 2014 року. Зі скаргою на постанову
державного виконавця він звернувся 27
травня 2014 року.

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві Телявський А.М. не
заперечує проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_1 та
підтвердив, що останній отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 13 травня 2014 року лише 21
травня 2014 року.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
травня 2014 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Телявським А.М. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виданого 21 вересня 2009 року
Дніпровським районним судом м. Києва
виконавчого листа № 1-173/09 про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі
49 971,00 грн. (а. с. 4).

27 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою на рішення та дії
державного виконавця. Просив скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві Телявського А.М. про
відкриття виконавчого провадження від
13 травня 2014 року, визнати
неправомірними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.Києві
(а. с. 1-3).

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду
на підставі ст. 72 ЦПК України, суд
першої інстанції виходив з того, що
скарга була подана ним з пропуском
десятиденного строку на оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції.

Так, згідно з ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим.

Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод (абзац 2 частини першої статті 385
ЦПК України).

Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом (частина третя статті 385 ЦПК
України).

Законом України «Про виконавче
провадження» встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
до суду зі скаргою на рішення, дії або
бездіяльність органів державної
виконавчої служби та їх посадових осіб,
який судам і потрібно враховувати, а не
загальний строк, визначений статтею 385
ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові. Частиною 6 вказаної статті
передбачено, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що
копія оскаржуваної постанови
державного виконавця Телявського А.М.
про відкриття виконавчого провадження
від 13 травня 2014 року була надіслана
Відділом державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві ОСОБА_1 13 травня 2014
року (а. с. 5).

В матеріалах справи відсутні докази
отримання ОСОБА_1 копії вказаної
постанови.

Як зазначив у сказі ОСОБА_1, копію
постанови державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Телявського А.М. про
відкриття виконавчого провадження він
отримав 21 травня 2014 року (а. с. 1).

Скарга на постанову державного
виконавця була подана ОСОБА_1 27 травня
2014 року (а. с. 6).

За таких обставин, у суду першої
інстанції були відсутні підстави
вважати, що ОСОБА_1 було пропущено
строк на звернення до суду зі скаргою
на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця.

Крім того, як роз'яснив Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
інформаційному листі від 28 січня 2013
року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення у цивільній справі»
при вирішенні судом питання, на якій
стадії процесу слід залишити скаргу
без розгляду, необхідно керуватися
такими обставинами.

Якщо оскаржуються дії чи рішення з
чітко визначеним строком оскарження,
наприклад, з моменту одержання певної
копії постанови державного виконавця,
або зі скарги вбачається, коли заявник
дізнався про порушення свого права і
при цьому скарга подана з пропущенням
встановленого строку та відсутнє
клопотання про поновлення цього
строку, суддя має право залишити скаргу
без розгляду на стадії відкриття
провадження у справі. Це повністю
відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК
щодо диспозитивності цивільного
судочинства. При цьому заявнику
роз'яснюється його право на подання
клопотання про поновлення пропущеного
строку.

Якщо зі скарги чітко не вбачається чи
пропущений строк звернення до суду, то
суд має два варіанти процесуальних дій:
залишити скаргу без руху та
запропонувати заявнику усунути
недоліки скарги й зазначити з
посиланням на відповідні докази дату,
коли йому стало відомо про порушення
свого права чи свободи. Суд у судовому
розгляді може з'ясувати зазначене
питання з відповідним рішенням:
залишити скаргу без розгляду у зв'язку
з пропущенням строку на оскарження та
відсутність клопотання про його
поновлення або розглянути скаргу по
суті, якщо буде встановлено, що строк не
пропущено.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про наявність
підстав для залишення скарги ОСОБА_1
без розглядузгідно з ст. 72 ЦПК України.

Враховуючи викладене постановлена з
порушенням норм процесуального права
ухвала Дніпровського районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 рокупідлягає
скасуванню з передачею справи за
скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Телявського А.М. на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 рокускасувати, а
справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Телявського А.М. з
примусового виконання виданого 21
вересня 2009 року Дніпровським районним
судом м. Києва виконавчого листа № 1-173/09
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу в сумі 49 971,00 грн. передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді