Провадження № 2/389/559/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
Знам'янський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі: головуючого судді
Українського В.В.

при секретарі
Василенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Знам'янка
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про
відшкодування зайво нарахованої та
виплаченої надбавки до заробітної
плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з ОСОБА_1 зайво
нараховану та виплачену надбавку за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи за квітень-грудень 2011
року в сумі 5025,81 грн. Свої вимоги
мотивував тим, що ревізією
правомірності здійснення витрат на
оплату праці, проведеною Державною
фінансовою інспекцією по місту
Знам'янка і Знам'янському району в
комунальному підприємстві
«Знам'янське міське виробниче
управління водопровідно-каналізаційне
господарство» за період з 01.02.2010 по
01.03.2012 виявлено порушення в частині
виплати надбавки за інтенсивність
праці та особливий характер роботи.
Так, вибірковою перевіркою дотримання
трудового законодавства встановлено,
що в порушення ст.ст.7,9 ЗУ «Про
колективні договори і угоди», ст. 15 ЗУ
«Про оплату праці», ст. 97 КЗпП України,
додатку № 6 до Галузевої угоди на 2010-2012
роки, колективного договору на 2008-2013
роки, на підставі п.1,п.10 наказів
керівника підприємства ОСОБА_1 від
29.04.2011 № 37, від 31.05.2011 № 44 відповідно
встановлено з 01 квітня 2011 року та 01
травня 2011 року головним інженеру та
бухгалтеру, економісту надбавку за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи, яка не передбачена
вищезазначеними Галузевою угодою та
колективним договором, що призвело до
безпідставного її встанвоелння,
нарахування та виплати трьом
працівникам на загальну суму 20969,90 грн.
та, як наслідок - зайвого нарахування та
сплати єдиного соціального внеску в
загальній сумі 7941,30 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов, пояснивши , що
відповідач неправомірно нараховував
надбавку до зарплати працівникам , чим
завдав шкоду підприємству.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
зазначивши, що він ніякої шкоди
підприємству не завдавав, надбавка за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи здійснювалася після
обговорення з засновником
підприємства - виконавчим комітетом
Знам'янської міської ради на загальних
зборах трудового колективу
підприємства, після зменшення
посадових окладів в зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем підприємства.
Крім того дана надбавка була
затверджена не ним особисто , а
засновником , він особисто ніяких
надбавок , наказів про надбавку не
видавав , всі надбавки були передбачені
штатним розписом та погоджені з
засновником підприємства. Просив суд
відмовити в позові.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, зокрема,
витяг з акту ревізії, витяги з
колективного договору, з Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників, накази керівника
підприємства, витяг із книги по
заробітній платі, розрахунок зайво
нарахованої та виплаченої надбавки,
штатний розпис, Галузеву угоду, тощо,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з акту ревізії
фінансово-господарської діяльності в
комунальному підприємстві
«Знам'янське міське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» за період з 01.02.2010 по
01.03.2012, порушення ст.ст.7,9 ЗУ «Про
колективні договори і угоди», ст. 15 ЗУ
«Про оплату праці», ст. 97 КЗпП України,
додатку № 6 до Галузевої угоди на 2010-2012
роки, колективного договору на 2008-2013
роки, наказами керівника підприємства
ОСОБА_1 встановлено з 01 квітня 2011 року
та 01 травня 2011 року головним інженеру
та бухгалтеру, економісту надбавку за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи, яка не передбачена
вищезазначеними Галузевою угодою та
колективним договором, що призвело до
безпідставного її встановлення,
нарахування та виплати трьом
працівникам на загальну суму 20969,90 грн.
та, як наслідок - зайвого нарахування та
сплати єдиного соціального внеску в
загальній сумі 7941,30 грн. Зазначено, що
вказане порушення допущено керівником
підприємства ОСОБА_1, якими видано та
підписано накази, а також економістом
ОСОБА_2, якою здійснюється контроль за
виконанням колективного договору.
Відповідно до п. 6.6. статуту ЗМВУВКГ
передбачені права та обов'язки
керівника підприємства, а саме те, що
керівник має право видавати накази та
розпорядження обов'язкові для
виконання усіма робітниками
підприємства, укладати колективний
договір з трудовим колективом, в якому
регулюються виробничі, трудові і
економічні відносини трудового
колективу з адміністрацією
підприємства, та ін. Однак, право
керівника на розпорядження коштів
підприємства передбачає контракт з
керівником підприємства, що є у
комунальній власності. Контракт з
керівником підприємства передбачає
право керівника розпоряджатися
коштами підприємства відповідно до
затвердженого фінансового року та
фонду оплати праці, а також видавати
накази, розпорядження, вказівки,
обов'язкові до виконання всіма
працівниками підприємства. Таким
чином, судом не встановлено, що
нарахована надбавка за інтенсивність
праці та особливий характер роботи за
квітень-грудень 2011 року головним
інженеру та бухгалтеру, економісту
встановлена, нарахована та виплачена
безпідставно. Крім того надбавка була
затвердженна рішенням виконавчого
комітету Знам'янської міської ради від
03.06.2011 року відповідно до штатного
розпису (а.с. 16).

Позивач, як на підставу своїх вимог
посилається на ст.130 КЗпП України,
відповідно до якої, працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ст.. 130 КЗпПУ працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Порядок покриття шкоди
регламентується ст. 136 КЗпП України,
відповідно до якого покриття шкоди
працівниками в розмірі, що не перевищує
середнього місячного заробітку,
провадиться за розпорядженням
власника або уповноваженого ним
органу, керівниками підприємств,
установ, організацій та їх
заступниками - за розпорядженням
вищестоящого в порядку підлеглості
органу шляхом відрахування із
заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством

Суд вважає, що посилання позивача на
Акт проведення планової ревізії
фінансово - господарської діяльності
підприємства за період з 01.02.2010 по 01.03.2012
Олександрівською об'єднаною
Держфінінспекцією та встановлення
інспекцією порушень трудового
законодавства при нарахуванні
заробітної плати відповідачем не є
належним доказом того, що саме з вини
відповідача такі порушення мали місце,
а також не є підтвердженням того, що
була допущена помилка при нарахуванні
заробітної плати. Акт ревізії не є
документом, який створює будь-які
правові наслідки, а за своїм змістом є
актом ненормативного характеру про
результати перевірки. Визначення у
вказаному акті вини відповідача не є
законним.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного, зазначених
підстав позову, суд приходить до
висновку про необхідність відмови
позивачу у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 127, 130 КЗпП України, ст.1215 ЦК
України, ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про
відшкодування зайво нарахованої та
виплаченої надбавки до заробітної
плати відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області протягом
десяти днів через суд першої інстанції.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Знам'янського міськрайонного
суду

Кіровоградської області
Український В.В.