Справа №784/4932/13 20.01.2014 20.01.2014 20.01.2014
Провадження №22-ц/784/61/14
Провадження 22 ц/784/61/14
Головуючий у 1-й інстанції: Черенкова
апеляційної інстанції: Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання:
Орельській Н.М.,

за участю: ОСОБА_2 - представника
позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 - представника
апелянта ОСОБА_5, Зелепукіної Ю.В. -
представника Служби у справах дітей
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 07
листопада 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_8 до
ОСОБА_9, треті особи - Універсальна
товарна біржа «Фенікс», відділ опіки та
піклування виконкому Миколаївської
міської ради, Служба у справах дітей
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради, про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2006 року ОСОБА_7 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи -
Універсальна товарна біржа «Фенікс»,
відділ опіки та піклування виконкому
Миколаївської міської ради, Служба у
справах дітей адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради, про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсною.

Позивачка зазначала, що 13 червня 2001
року між нею та відповідачем було
укладено договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1, згідно якого вона
продала, а відповідач купив вказану
квартиру. Договір купівлі - продажу
квартири зареєстровано на
Універсальній товарній біржі «Фенікс»
за № 466.

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_7
посилалась на те, що оспорюваний
договір укладений під впливом тяжкої
обставини і на край невигідних для неї
умовах, оскільки на час його укладення
вона страждала психічним
захворюванням, і крім цього, квартира
продана за ціною значно нижчою її
вартості.

Посилаючись на вказані обставини та
положення ст. 233 ЦК УРСР, позивачка
просила визнати вказаний договір -
купівлі продажу квартири недійсним.

При розгляді справи ОСОБА_7 звернулась
з уточненою позовною заявою, в якій
просила визнати договір купівлі -
продажу недійсним з підстав,
передбачених ст. 58 ЦК УРСР, тобто як
мниму угоду, яка укладена без наміру
створити юридичні наслідки. На
підтвердження цих обставин, ОСОБА_7
посилалась на те, що з моменту
укладення цього договору вона
продовжує з дітьми проживати у спірній
квартирі, сплачувати комунальні
послуги, в квартирі знаходиться майно
її сім'ї.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 07
листопада 2006 року позов ОСОБА_7
задоволено.

Постановлено визнати недійсним
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, зареєстрований 13 червня 2001
року Універсальною товарною біржею
«Фенікс» за № 466 між ОСОБА_7 та ОСОБА_9

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який не
був учасником процесу, просить
скасувати вказане заочне рішення суду
першої інстанції, а в задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовити, посилаючись
на те, що цим рішенням зачіпаються його
майнові права. Апелянт зазначає, що на
дату постановлення судом першої
інстанції оскаржуваного рішення він, а
не ОСОБА_7 та її діти, являвся власником
спірної квартири. Але в порушення вимог
цивільного процесуального права він
не був судом залучений до участі у
справі, чим порушені його процесуальні
права. Крім цього, ОСОБА_5 зазначає, що
висновок суду щодо наявності підстав
для визнання спірної угоди недійсною з
підстав, передбачених ст. 58 ЦК УРСР, не
відповідає фактичним обставинам
справи та наявним у ній доказам.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 24 травня 2001 року та
реєстраційного напису на цьому
правовстановлювальному документі
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 є співвласниками
по 1/3 частині кожен квартири АДРЕСА_1.

На підставі договору
купівлі-продажу, зареєстрованого 13
червня 2001 року Універсальною товарною
біржею «Фенікс» за реєстраційним №466,
ОСОБА_7 продала вказану квартиру
ОСОБА_9

Оскаржуваним заочним рішенням
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 07 листопада 2006 року,
ухваленим за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9,
вказаний договір купівлі-продажу
квартири від 13 червня 2001 року визнано
недійсним.

Наполягаючи на задоволенні
апеляційної скарги на зазначене
заочне рішення суду першої інстанції,
ОСОБА_5 посилався на те, що на час його
ухвалення згідно рішення цього ж суду
від 23 жовтня 2006 року квартира належала
на праві власності йому, а не ОСОБА_7 і
її неповнолітнім дітям. Але, вирішуючи
спір, суд не залучив його до участі у
справі, хоча оскаржуваним рішенням
зачіпаються його майнові права.

Як видно із матеріалів архівної
цивільної справи №2- 1258/2011 за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та виконкому
Миколаївської міської ради та за
позовом ОСОБА_8 в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_8
видно, що рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 23
жовтня 2006 року постановлено: визнати
дійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, зареєстрований 13
червня 2001 року на Універсальній
товарній біржі «Фенікс» між ОСОБА_7 і
ОСОБА_9; визнати дійсним договір
купівлі-продажу цієї ж квартири,
укладений 01 серпня 2003 року між ОСОБА_9 і
ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_5 право
власності на вказану квартиру.

Проте за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і
ОСОБА_8 ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 08 жовтня 2008
року рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2006 року
скасовано, а справу повернуто до того ж
суду на новий розгляд.

При новому розгляді справи ОСОБА_8 в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і
ОСОБА_8 було заявлено позов до ОСОБА_5,
треті особи - відділ опіки та
піклування адміністрації Центрального
району Миколаївської міської ради,
Служба у справах неповнолітніх
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного 01 серпня 2003 року між ОСОБА_9
і ОСОБА_5 та визнання за ОСОБА_7, ОСОБА_3
та ОСОБА_8 права власності на спірну
квартиру по 1/3 частині за кожним.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 11 березня 2009 року позовна
заява ОСОБА_5 та позовна заява ОСОБА_8
були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою цього ж суду від 07 травня 2009
року позов ОСОБА_5 залишено без
розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1
ст. 207 ЦПК.

Рішенням цього ж суду першої
інстанції від 29 березня 2011 року позов
ОСОБА_8 задоволено. Постановлено
повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_8 квартиру
АДРЕСА_1 у спільну часткову власність
по 1/3 частці кожному.

Наведене свідчить, що на дату звернення
з апеляційною скаргою ОСОБА_5 не
являвся власником спірної квартири.

Тому посилання ОСОБА_5 в апеляційній
скарзі на порушення оскаржуваним
рішенням його майнових прав на спірну
квартиру є безпідставними.

Що стосується доводів ОСОБА_5 про те, що
суд першої інстанції в порушення вимог
цивільного процесуального права при
розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_9 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсною не
залучив його до участі у справі як
співвідповідача, то вони не підлягають
задоволенню, оскільки апеляційним
судом встановлено, що на час звернення
з апеляційною скаргою апелянт не є
власником спірної квартири. А тому
відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

За наведених обставин колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 07 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: