Номер провадження № 22-ц/785/1925/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Кварталової А.М., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
розподіл житлового приміщення між
співвласниками за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_6, що діє в інтересах
ОСОБА_2, на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 09 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

08.05.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, просив
поділити житлову квартиру АДРЕСА_1 між
співвласниками та виділити йому в
натурі у власність 3/8 частки квартири,
яка йому належить. У разі неможливості,
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь грошову компенсацію
вартості цієї частки (а.с.3-6).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 04.09.2013 року до участі у справі
в якості відповідача залучена ОСОБА_5
(а.с. 55).

02.12.2013 року позивач уточнив позовні
вимоги і просив поділити спірну
квартиру між співвласниками, виділивши
йому в натурі у власність 1/3 частини
квартири, а у випадку неможливості,
стягнути з відповідачів, в тому числі і
з ОСОБА_5, грошову компенсацію вартості
цієї частки (а.с. 65-67).

Позов обґрунтований тим, що спірна
трикімнатна квартира належала йому,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільній часткової власності по 1/4
частині кожному, на підставі
розпорядження органу приватизації від
16 березня 1998 року № 116613.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 та після його
смерті відкрилась спадщина на 1/4
частину квартири по вищевказаній
адресі. Спадщину після смерті ОСОБА_7
прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5

На теперішній час він є власником 1/3
частини спірної квартири, ОСОБА_3 також
належить 1/3 частина, ОСОБА_4 - 1/4 частина,
а ОСОБА_5 - 1/12 частина цієї квартири.

Однак, між ним та відповідачами виник
спір про порядок користування і
володіння квартирою. Домовленості про
її розподіл сторони не досягли.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 09.12.2013 року відмовлено ОСОБА_2
у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл житлового
приміщення між співвласниками за
безпідставністю позовних вимог.

Вимоги про виплату позивачу вартості
належної йому частки квартири, суд
взагалі не розглядав.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В суд апеляційної інстанції ні ОСОБА_2,
ні його представник - ОСОБА_6, будучи
сповіщеним належним чином, не
з`явилися. Останнім подана заява про
відкладення розгляду справи у зв`язку з
зайнятістю в суді м. Києва. Однак, його
участь в іншій справі нічим не
підтверджена, а наданий їм до заяви
квиток до м. Києва є лише проїзним
документом.

За таких підстав, колегія прийшла до
висновку про можливість слухати справу
у відсутність ОСОБА_2 та його
представника.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Судом першої інстанції встановлені і
підтверджені матеріалами справи
наступні обставини.

Спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_1
належала на праві спільній частковій
власності по ? частині кожному: ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі
розпорядження органу приватизації від
16 березня 1998 року № 116613 9А.с. 25-27

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а.с. 24).

Після його смерті відкрилась спадщина
на ? частину квартири. Спадкоємцями
майна у рівних частках були його
дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_3, та син
ОСОБА_2 (а.с. 51).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем лише доведено факт
володіння на праві власності ? частини
кварти, а 1/12 її частки не була їм
зареєстрована у відповідності до ч. 2
ст. 331 ЦК України та ч. ч. 1, 3 ст. 3; п. 1 ч. 1
ст. 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон), у
зв'язку з чим, він не має права на
виділення йому 1/3 частини квартири.

При розгляді спору по суті, крім
вказаних норм права суд керувався
вимогами ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України та
відповідними нормами
цивільного-процесуального
законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що підстав для скасування
рішення суду не має.

Доводи скарги про те, що право
власності на 1/12 частину квартири у
позивача виникло до набрання чинності
Цивільного кодексу України в редакції
2003 року та Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», який набрав
чинності з 01 липня 2004 року, а тому на
виникнені між сторонами
правовідносини вказані норми не
розповсюджуються, є безпідставні.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону, права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Частиною четвертою вказаної норми,
передбачено, що права на нерухоме майно
та їх обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації за таких умов:

- якщо реєстрація прав та їх
обтяження була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або

- якщо на момент виникнення прав та
їх обтяжень діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та їх обтяжень.

З наданої позивачем копії свідоцтва
про право на спадщину за законом
вбачається, що вказане свідоцтво
підлягало реєстрації в Одеському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості (а.с. 51).

В матеріалах справи відсутні дані про
таку реєстрацію позивачем.

Згідно копії технічного паспорту, який
є в матеріалах справи, власником
спірної квартири був тільки ОСОБА_7 (а.с.
17-18).

Відповідно до копії розпорядження
органу приватизації від 16 березня 1998
року, квартира передана в спільну
часткову власність ОСОБА_7., ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16). Однак,
свідоцтво про право власності, яке
повинно бути видано на підставі
вказаного розпорядження, сторони до
суду не надали і не надали відомості
про реєстрацію вказаного свідоцтва в
бюро технічної інвентаризації.

В судовому засіданні 04.09.2013 року
відповідач ОСОБА_3 взагалі не могла
визначити розмір своєї частки у
власності (а.с. 53).

За таких підстав, на думку колегії,
судом правильно застосовані ч. 2 ст. 331
ЦК України і норми закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням викладеного, колегія
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
передчасними.

Тому інші доводи апеляційної скарги
колегією до уваги не приймаються.

Керуючись ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6,
що діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Київського районного суду м. Одеси
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

А.М. Кварталова

О.М.
Таварткіладзе