Номер провадження: 22-ц/785/4741/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 30 січня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, який в процесі розгляду справи
уточнив, та остаточно просив суд про
стягнення боргу в розмірі 25 627 гривень.
(а. с. 2-4, 45-46)

В обґрунтування позову посилався на те,
що 09.11.2009 року він позичив відповідачці
ОСОБА_2 гроші в розмірі 2 000 євро, про що
була складена відповідна розписка (а. с.
37), строком повернення до 09.11.2011 року,
однак до теперішнього часу борг не
повернутий.

Ухвалою суду від 12.09.2012 року заяву
представника ОСОБА_3 задоволено,
накладено арешт на транспортний засіб
«CHERY QQ», 2010 року випуску, який належить
ОСОБА_2 (а. с. 40)

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2013
року позов ОСОБА_3 - задоволено.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму боргу у розмірі 25 627 гривень та
судові витрати в розмірі 513,60 гривень, а
всього - 26 140,60 гривень. (а. с. 56-57)

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 18 березня 2014 року заяву
представника ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2013
року - залишено без задоволення. (а. с. 71)

В апеляційній скарзі апелянт просить
судове рішення скасувати, ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 73-76)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга представника ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 отримала за договором
позики грошові кошти у сумі 2 000 євро, що
еквівалентно 23 740 гривень. У
встановлений договором строк позичені
грошові кошти повернуті не були, у
зв'язку з чим сума заборгованості та
штрафні санкції підлягають стягненню
на користь позивача.

З таким висновком суду першої
інстанції слід погодитись.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи 09
листопада 2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2
був укладений в письмовій формі
договір позики. Зі змісту договору
вбачається, що ОСОБА_2 отримала від
ОСОБА_3 2 000 євро. Строк повернення
позикодавцю отриманих грошових коштів
- листопад 2011 року (а. с. 5)

До теперішнього часу сума боргу за
договором позики позивачу не
повернута.

За правилами ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим нормативно -
правовим актом.

Указаним обставинам суд першої
інстанції дав належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_2 належним чином свої обов'язки за
договором позики не виконала, у зв'язку
з чим утворилась заборгованість в сумі
2 000 євро, що згідно офіційного курсу НБУ
на 20.11.2012 року становить 23 740 гривень,
яку відповідачка мала сплатити до
листопада 2011 року.

Таким чином, заборгованість за
договором позики, яка складає суму в
гривнях, еквівалентну 2 000 євро,
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3

Крім того, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України
підлягає стягненню 3% від простроченої
суми за період з 09.11.2009 року по 20.11.2012
року, що складає 182 євро, що згідно
офіційного курсу НБУ на 20.11.2012 року
становить 887 гривень.

Колегія суддів вважає, що указаний
висновок суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи і
ґрунтується на законі.

Довід апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 гроші від ОСОБА_3 не отримувала,
а розписка є безгрошовою є
неспроможним, оскільки доказів цьому
матеріали справи не містять.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

З огляду на викладене,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно й всебічно дослідив та
надав оцінку обставинам по справі,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює. Рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2013
року ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 30 січня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.