Справа № 463/2173/14
Головуючий у 1 інстанції: Деркач Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/783/7266/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

за участю: Жарського І.Р., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 7 жовтня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
боргу -

в с т а н о
в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося із
зазначеним позовом. Зазначало, що 12.05.2007
року позивач уклав із ОСОБА_4 кредитний
договір, за умовами якого останній було
надано кредит в розмірі 1318,9 грн.
строком на 12 місяців зі сплатою 6%
річних на суму залишку заборгованості.

Так як відповідач порушила умови
договору і допустила прострочення
виконання зобов'язання, то
заборгованість на день подачі позову
становить 20053,81 грн. Судовим наказом,
виданим 19.06.2009 року Личаківським
районним судом м. Львова, із
відповідача стягнуто 3225,32 грн. З
урахуванням цього судового рішення та
штрафних санкцій, позивач остаточно
просив стягнути із ОСОБА_4 18169,91 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення оскаржив ПАТ КБ «ПриватБанк»,
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. Зазначає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального права, неправильно
встановив фактичні обставини справи.
Зокрема вказує на ту обставину, що з
урахуванням умов кредитного договору
та перериванням позовної давності
позивач вчасно звернувся до суду за
захистом порушеного права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта Жапрського Р.І.
на підтримання скарги, представника
відповідача ОСОБА_3 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів знаходить її обґрунтованою і
тому рішення місцевого суду слід
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Встановлено, що 12.05.2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір №LVXRRX12370317 за умовами
якого ОСОБА_4 було надано кредит в сумі
1318,90 грн. зі сплатою 6 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
строком на 12 місяців: з 12.05.2007 року по
12.05.2008 року.

Згідно п. 5.5 Умов надання кредиту (які є
невід'ємною частиною договору), позовна
давність по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки
встановлюється тривалістю 5 років.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції вважав встановленим факт
пропуску позивачем позовної давності.
При цьому виходив із того, що право на
позов у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло із
закінченням строку кредитного
договору 12.05.2008 року, проте позов
пред'явлений після спливу 5-річного
строку - 08.05.2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
цей висновок суду не відповідає
фактичним обставинам справи і не
ґрунтується на нормах матеріального
права є правильними.

Згідно приписів статті 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 документально не
довела виконання зобов'язання за
кредитним договором №LVXRRX12370317 від
12.05.2007 року.

Таким чином, в силу вимог ст. 599 ЦК
України закінчення строку цього
договору 12.05.2008 року не припинило її
обов'язок повернути кредит, не
припинило обов'язок сплачувати
відсотки за весь час користування
коштами та штрафні санкції за
порушення зобов'язання.

Пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з часу, що минув після
видачі 19.06.2009 року судового наказу, не є
пропуском позовної давності, так як ця
вимога подана до суду в межах
п'ятирічного строку. Строк, що минув до
видачі судового наказу, не повинен
зараховуватися до загальної позовної
давності.

Таким чином колегія суддів знаходить,
що рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк». При цьому колегія суддів
виходить із того, що розмір
заборгованості за кредитним договором
та розмір штрафних санкцій є
обґрунтований, відповідає наданому
позивачем розрахунку і не спростований
жодними документальними даними чи
розрахунками відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 7 жовтня 2014 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_4
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість у сумі
18169,91 грн. та судові витрати в сумі 243,6
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: