Справа № 363/1877/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді          Скарлат
О.І.

при
секретарі                    Данько
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
Київської області скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області та на не
оформлення документів про передачу
майна стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зданою скаргою в якій просить
визнати протиправною та незаконною
бездіяльність головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області ОСОБА_2 щодо
тривалого не оформлення акту та
постанови про передачу майна
стягувачу; зобов’язати зазначеного
державного виконавця та начальника
відділу ДВС оформити та видати акт
передачі майна та постанову про
передачу майна боржника та видати ці
документи стягувачу.

Свої вимоги обґрунтовував тим,що він в
порядку статті 62 Закону України «Про
виконавче провадження» неодноразово
звертався на адресу виконавчої служби
Вишгородського РУЮ, з заявами про
об’єднання виконавчих проваджень у
зведеному виконавчому провадженні,
однак, відомостей про прийняте рішення
йому не надходили. 17.04.2014 року
скаржником направлено на адресу
Відділу ДВС оригінал виконавчого
листа та заяву про об’єднання
виконавчих проваджень та підготувати
акт та постанову про передачу майна
стягувачу. Скаржник зазначає,що 28.04.2014
року вказані виконавчі провадження
об’єднані у зведене виконавче
провадження, а акт та постанова про
передачу стягувачу майна , яке не
реалізоване на торгах не прийняті та
не передані стягувачу ОСОБА_1.
ОСОБА_3,що оскільки державним
виконавцем з дня подачі стягувачем
заяви про передачу майна боржника
пройшло тривалий час , а державним
виконавцем не було вчинено дій щодо
оформлення акту та постанови про
передачу майна стягувачу,тому
бездіяльність державного виконавця є
протиправною та незаконною.

В судовому засіданні скаржник та його
представник доводи скарги підтримали
та просили про її задоволення.

Державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечила проти
скарги, надіслала на адресу суду
письмові заперечення, в яких зазначила
про законність, на її думку, власних
дій. Вказала,що її дії відповідають
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
скарги, суд дійшов висновку про
наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 8
серпня 2011 року Вишгородським райсудом
Київської області ОСОБА_1 видано
виконавчий лист від 08.08.2011 року № 2 –
3734/11 про стягнення боргу з ОСОБА_4 на
корить ОСОБА_1 в сумі 143 640, 00 грн. До ВДВС
Вишгородського РУЮ у Київській області
подано заяву про відкриття
провадження.

22 серпня 2011 року головним державним
виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ у
Київській області Мовчун Т.С. відкрито
виконавче провадження про стягнення
боргу з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1І, ВДВС
Вишгородського РУЮ проведено
відповідні дії щодо опису, оцінки та
реалізації майна боржника, а саме
будинку № 18 по вулиці Дніпровська, в с.
Рови, Вишгородського району. Київської
області та звернуто стягнення на
будинок.У зв’язку з тим, що торги не
відбулись,стягувачу, його
представникам, було направлено лист,
про те, що стягувач може залишити за
собою не реалізоване майно.

Листом від 24.04.2013 року, представником
ОСОБА_1 було подано заяву про те що
ОСОБА_1 бажає прийняти майно.

6 листопада 2013 року ВДВС Вишгородського
РУЮ у Київській області відкрито ще
одне провадження за виконавчим листом
виданим Вишгородським районним судом
Київської області від 17.10.2013 року щодо
стягнення з боржника ОСОБА_4. на користь
стягувача ОСОБА_1І боргу в сумі 259 915, 77
грн.

23 березня 2014 року подано заяву
начальнику ВДВС Вишгородського району
Київської області про об’єднання
виконавчих проваджень відповідно до
заяви від 13.11.2014 року, підготувати та
видати АКТ та постанову про передачу
майна стягувачу.

05.04.2014 року поштою також було надіслано
аналогічну заяву на адресу ВДВС
Вишгородського РУЮ.

10 квітня 2014 року головним державним
виконавцем Мовчун Т.С. відновлено
виконавче провадження №28248694, та
запропоновано направити на адресу
виконавчої служби оригінал
виконавчого листа.

17 квітня 2014 року до ВДВС Вишгородського
РУЮ Київській області направлено
оригінал виконавчого листа, із вимогою
про підготовку акту та постанови про
передачу майна стягувачу.

28 квітня 2014 року вищевказані виконавчі
провадження об’єднані в зведене
виконавче провадження (а.с.70-71).

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК
України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цимЗаконом.

Відповідно ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в
повномуобсязівиконаннярішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленомувиконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про виконавче провадження»,
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Згідно частини 6 тієї ж статті Закону, у
разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної уцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

В частині 9 статті 62 того ж Закону,
зазначено, що майно передається
стягувачу за ціною, що дорівнює
початковій вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Статтею 58 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлений
порядок визначення вартості, оцінки
майна боржника, відповідно до якого
для оцінки нерухомого майна державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який складає звіт про оцінку майна.
Звіт про оцінку майна вважається
чинним протягом шести місяців з дня
його підписання суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання.
Після закінчення цього строку оцінка
майна проводиться повторно.

Таким чином,оскільки висновок з
незалежної оцінки майна, а саме
будинку № 18 по вулиці Дніпровська, в с.
Рови, Вишгородського району Київської
області був складений в 2012 році, то на
даний час звіт про оцінку майна втратив
свою чинність. Доказівв підтвердження
проведення повторної оцінки
нерухомого майна суду не надано.

Таким чином, для задоволення вимог
стягувача про зобов’язання державного
виконавця Мовчун Т.С. оформити та
видати акт передачі майна та постанову
про передачу майна боржника та видати
ці документи стягувачу суд не вбачає.

Крім того, суд зазначає, що Державним
виконавцем Мовчун Т.С. повідомлено
стягувача та його представника про
об’єднання виконавчих проваджень у
зведене виконавче провадження щодо
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
загального боргу в сумі 403 555,77 грн. Крім
того, повідомлено, що всі подальші дії
будуть проводитися в межах зведеного
виконавчого провадження з врахуванням
стягнення виконавчого збору та витрат,
пов’язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, що
підтверджується листом державного
виконавця від 29.04.2014 року № 1-162,4694514
(а.с.68).

Як вбачається з пояснень державного
виконавця в судовому засіданні після
винесення постанови про об’єднання
виконавчих проваджень у зведене
виконавче провадження нею було
здійснено виїзд за місцем проживання
боржника ОСОБА_4, складений акт проте,
що будинок зачинений,господар
відсутній , місце його знаходження
невідоме, крім того відсутня особа, яка
прийме на відповідальне зберігання
майно.

Скаржником не було надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказівв обґрунтування того, що в діях
державного виконавця є порушення
Закону.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог, приходить до
висновку, що вимоги скарги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 383 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області та на не
оформлення документів про передачу
майна стягувачу – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п’яти днів з дня
її проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Вишгородський
районний суд Київської області. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя