22-ц/775/1681/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого Мироненко
суддів Супрун
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Приморського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 03
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно,-
Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя від 03 листопада 2014 року в
задоволені заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати, задовольнити її заяву
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на належну
відповідачу частку домоволодіння.
Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд розглянув справу за
відсутності сторін та їх
представників, які про день та час
розгляду справи були повідомлені
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат
ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи
за його відсутності, доводи
апеляційної скарги підтримує в повному
Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи
без його участі, просив апеляційну
Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи 21
жовтня 2014 року позивач ОСОБА_2, будучи
власником 37/50 часток будинку АДРЕСА_1, з
належними до нього господарськими
спорудами, звернулася до суду з позовом
про припинення права власності
відповідача ОСОБА_3 на 13/50 часток цього
домоволодіння на підставі ст. 365 ЦК
України з виплатою грошової
компенсації, визначеної
судово-будівельною експертизою.
01 листопада 2014 року позивач ОСОБА_2
надала заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на належні
відповідачу ОСОБА_3 13/50 часток
домоволодіння посилаючись на те, що
останній має намір формально
переоформити право власності на спірне
майно та тим самим ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. 29 жовтня 2014 року відповідач через
нотаріуса направив їй пропозицію
придбати належні йому 13/50 часток за 130 000
грн., яка виходячи з технічного стану
будинку є значно завищеною.
Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами відсутній дійсний спір, а
накладення арешту на частку
домоволодіння належну відповідачу,
позбавить сторони можливості
реалізувати своє право власності в
позасудовому порядку. Крім того, не
встановлено існування реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а в разі порушення
прав позивача, остання не позбавлена
можливості їх захисту шляхом звернення
до суду з іншим позовом.
Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
Як зазначено в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.
Пунктом 4 цієї постанови передбачено,
що розглядаючи заяву про забезпечення
позову суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
щодо відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася із такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Матеріали справи свідчать про
наявність між сторонами майнового
спору, і накладення арешту на 13/50 часток
будинку АДРЕСА_1, з належними до нього
господарськими спорудами, є
співмірними із заявленими позовними
вимогами.

Колегія суддів вважає, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з порушенням
вимог закону, остання підлягає
скасуванню, а заява ОСОБА_2 про
забезпечення позову задоволенню.

На підставі ч.8 ст. 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» ухвала
суду про накладення арешту підлягає
направленню до Реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
03 листопада 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
задовольнити.

Накласти арешт на 13/50 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 належних на
праві власності ОСОБА_3.

Копію ухвалу для виконання направити
до Реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області (87548, м.
Маріуполь вул. Купріна, 23-а).

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: