22-ц/775/190/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач
04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів
Супрун М.Ю., Осипчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 24
грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступниками
якої є ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності,-
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 02 жовтня 2013 року за
заявою ОСОБА_2 скасовано у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 08 лютого 2010 року в частині відмови в
задоволені позову ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 07
Оскаржуваним рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 24
грудня 2013 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 21 жовтня 2014 року в якості
правонаступників відповідача ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, залучено ОСОБА_4
і ОСОБА_5, 1997 року народження, та її
законного представника ОСОБА_6
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючого в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, представника
відповідача ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.
Відповідно ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем був порушений передбачений
Законом України «Про іпотеку» порядок
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Загальна сума заборгованості
ОСОБА_3 в розмірі 117 427 грн. була
встановлена рішеннями Апеляційного
суду Донецької області від 06 листопада
2012 року та 10 червня 2013 року, але
письмової вимоги іпотекодавцю
(боржнику) позивачем надіслано не було.
Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
ґрунтуються на нормах закону.
Як встановлено судом, що 07 вересня 2004
року між ОСОБА_8, діючої від імені
ОСОБА_2, та ОСОБА_3 укладено договір
позики, за яким остання отримала 31 000
грн. зі строком повернення до 07 березня
2005 року. У разі неналежного виконання
зобов'язання ОСОБА_3 погодилася
передати право власності на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2
ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_3, не заперечував
проти передання в заставу квартири
АДРЕСА_1, про що надав 07 вересня 2004 року
письмову заяву, яка була посвідчена
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 березня 2012
року рішення Апеляційного суду
Донецької області від 05 березня 2009 року
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_6 про визнання частково недійсним
договору (іпотеки) від 07 вересня 2004 року
скасовано і в цій частині ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 06 листопада 2012 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за
договором позики від 07 вересня 2004 року
суму боргу в розмірі 31 000 грн., проценти
від суми позики в розмірі 22 556 грн., суму
інфляції в розмірі 36 921 грн. пеню в сумі
20 000 грн., а всього 110 452 грн.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 10 червня 2013 року стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором
позики від 07 вересня 2004 року 3% річних у
розмірі 6975 грн.

Посилаючись на порушення позивачем
порядку звернення стягнення на предмет
іпотеки, що врегульовано ст. 35 Закону
України «Про іпотеку»ё суд першої
інстанції не врахував наступного.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотеко держатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога іпотеко
держателя залишається без задоволення,
іпотеко держатель вправі прийняти
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

При цьому, положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх прав до суду у встановленому
законом порядку (ч.2 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку»).

З огляду на зазначені вимоги закону,
само по собі недотримання позивачем
положень ч.1 ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» щодо надіслання іпотекодавцю
(боржнику) письмової вимоги про
усунення порушень зобов'язання не є
перешкодою для задоволення вимог
кредитора про звернення стягнення на
іпотечне майно.

Враховуючи, що неправильне
застосування судом норм матеріального
права призвело до неправильного
вирішення спору, судове рішення
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст. 36 Закону України «Про
іпотеку» договір про задоволення вимог
іпотеко держателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору,
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання в порядку, встановленому
ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 17 договору від 07 вересня 2004
року встановлено, що у разі невиконання
боржником (іпотекодавцем) зобов'язання,
забезпеченого іпотекою, цей договір
передбачає передачу права власності на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2, та є правовою
підставою для реєстрації права
власності на квартиру, що вказана вище,
згідно ст. 37 Закону України «Про
іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки.

Виходячи з положень ч.2 ст. 16 ЦК України,
ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» не виключається
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань за
рішенням суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття прав
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволенню не підлягають, оскільки на
час вирішення справи апеляційним судом
останній скористався своїм правом,
передбаченим ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», на звернення стягнення на
предмет іпотеки в позасудовому
порядку.

Згідно Витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі постанови Донецького
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року та договору (іпотеки) від
07 вересня 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за № 2901, 28 квітня 2014 року зареєстровано
за ОСОБА_2

Той факт, що постанова Донецького
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року, якою реєстраційна
служба Маріупольського міського
управління юстиції була зобов'язана
зареєструвати право власності на
нерухомість за договором іпотеки,
оскаржена в апеляційному порядку, не є
підставою для звернення стягнення за
цим договором ще і за судовим рішенням.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково,
рішення суду скасуванню з відмовою
позивачу ОСОБА_2 в задоволені позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
24 грудня 2013 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом
визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: