АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3572/13-ц Номер провадження
22-ц/786/2191/14Головуючий у 1-й інстанції
Городівський О.А. Доповідач ап. інст.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційними
скаргами Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
(далі - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС
ГРУП») та представника відповідача
ОСОБА_6 - ОСОБА_3

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 20 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
ПрАТ"УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_6,
ПрАТ"УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП",
уточненим у ході розгляду справи, в
якому остаточно прохав визнати
неправомірним рішення ПрАТ «УСК «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про виплату йому
суми страхового відшкодування 18794,58грн.
та стягнути з відповідача на його
користь страхове відшкодування у
зв»язку з пошкодженням належного йому
транспортного засобу внаслідок ДТП в
розмірі 31205,42грн.; стягнути на його
користь з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
відшкодування завданої матеріальної
шкоди 24478,91грн. різниці між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою та
13000,00грн. на відшкодування завданої
моральної шкоди; стягнути з
відповідачів понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 20 травня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
на користь ОСОБА_2 31205,42 грн. (тридцять
одну тисячу двісті п'ять грн. 42 коп.)
страхового відшкодування за заподіяну
матеріальну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
завданої матеріальної шкоди 24478,91грн.
(двадцять чотири тисячі чотириста
сімдесят вісім грн. 91 коп.) та 1000 (одну
тисячу) грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Зобов'язано ОСОБА_2 після відшкодування
збитків передати Приватному
акціонерному товариству «Українська
страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_6 пошкоджені
запчастини автомобіля «RENAULT MASTER»,
державний номерний знак НОМЕР_1, які
підлягають заміні (двері задні ліві,
двері задні праві, панель задка права,
панель задка, центруючий клин, клиновий
замок дверей задніх правих, кріплення
запасного колеса (механізм), панель
кріплення поперечини задня, поперечина
заднього пола задня, бампер задні
(середня частина), датчик парковки
задній внутрішній лівий, демпфер
бампера заднього, ущільнювач пройому
дверей задка, замок двері задка правий,
зовнішня ручка в зборі з кріпленням )
пропорційно до відшкодованих збитків.

Вирішено питання стягнення судових
витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням,
представник відповідача ОСОБА_6 -ОСОБА_3
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Зазначає, що у висновках ФОП ОСОБА_8 та
автотоварознавчої експертизи №040613
маються розбіжності щодо наявності
пошкоджень транспортного засобу RENAULT
MASTER», д.н.з. НОМЕР_1; у показниках
автопробігу автомобіля; висновок
експерта складений без участі
відповідачів, у ньому відсутні
конкретні пошкодження автомобіля із
зазначенням їх розміру та характеру, не
враховано те, що даний автомобіль був
раніше пошкоджений та піддавався
ремонту та факт експлуатації
автомобіля протягом 8 місяців до
проведення експертизи; не враховано
вимоги Методики.

Вказує, що реальна вартість належного
позивачу автомобіля не набагато
відрізняється від вартості його
ремонту, який суд першої інстанції
поклав в основу суми матеріальної
шкоди, що не може відповідати реальним
збиткам.

Вважають, що реальна сума збитків не
перевищує межу, встановлену умовами
страхування, та становить 18794,58 грн., яку
позивач вже отримав.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УСК «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», посилаючись на
порушення місцевим судом норм
матеріального права, просить рішення
місцевого суду змінити та прийняти
нове, яким у задоволенні позову до ПрАТ
«УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
відмовити.

Вказують, що оскільки виплата
страхового відшкодування проводилася
на рахунок потерпілої особи і позивач
не надав документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту у платника ПДВ, то
сума страхового відшкодування
розраховувалася без ПДВ.

Відповідно до висновку №040613 від 20.06.2013
року вартість відновлювального
ремонту з урахуванням зносу становить
20492,72 грн., в тому числі ПДВ 2124,58 грн.

Оскільки кошти позивач отримував
безпосередньо на свій рахунок, то
Страховик утримав суму ПДВ відповідно
до ст.36.2. ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»; після надання
підтверджуючих документів щодо
здійснення ремонту автомобіля
Страховик доплатить утриману суму з
ПДВ відповідно до ст.36.2 вищевказаного
Закону України.

Вважають безпідставним висновок
експерта Харківського НДІСЕ ім. проф.
М.С. Бокаріуса, оскільки він вчинений з
порушенням чинного законодавства,
експертом поставлено в заміну запасні
частини, які необхідно ремонтувати, тим
самим збільшено збитки у три рази; не
враховано фізичний знос автомобіля,
який вже потрапляв 28.04.2012 року в ДТП; під
час складання акту огляду експертом
було зафіксовано сліди
відновлювального ремонту.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 доводи обох
апеляційних скарг підтримав та прохав
їх задовольнити.

Позивач апеляційні скарги не визнав та
прохав їх відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
пояснення учасників процесу, приходить
до висновку про часткове задоволення
апеляційних скарг з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до статті 61 ЦПК України ,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як убачається з матеріалів справи,
постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 02 липня 2013 року, яка
набрала законної сили, ОСОБА_6 визнано
винною у скоєнні правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП та
призначено адміністративне стягнення
у вигляді штрафу у сумі 400,00 грн. на
користь держави.

Зазначеною постановою встановлено, що
03 червня 2013 року об 11:55 год., ОСОБА_6,
керуючи автомобілем SEAT IBIZA д.н.з. НОМЕР_2,
у м. Миргороді по вул. Гоголя, поблизу
буд. №137, не вибрала безпечної
швидкості та не дотримала безпечної
дистанції, допустила наїзд на
транспортний засіб, що стояв попереду -
автомобіль RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, чим
порушила вимоги п.15.12. ПДР України,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження (а.с.8).

На момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_6 була
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
згідно страхового полісу № АА/2052552 від
03.08.2012, строк дії якого - до 02.08.2013 року
включно (а.с.5).

Згідно умов Договору, ліміт
відповідальності страхової компанії
за заподіяну шкоду майну становив 50000,00
грн., франшиза визначається сумою 0 грн.

За повідомленням НАСК «Оранта» від
17.07.2013р. за №09-02-09/15366, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
в НАСК «Оранта» згідно з Полісом № АС
1129589 від 01.03.2013 року (а.с.55).

Відповідно до довідки ВДАІ з
обслуговування Миргородського району
та АТІ від 03.06.2013 року №28, 03.06.2013 року об
11:55 год. на вул. Гоголя,137, у м. Миргороді,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди належний ОСОБА_2 транспортний
засіб RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, отримав
механічні пошкодження у вигляді
деформації заднього бампера, задньої
лівої та правої двері та декоративні
накладки на цих дверях (а.с.6).

05.06.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ
«УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" із
заявою про настання страхового
випадку, а 07.06.2013 року надав реквізити
для перерахування коштів (а.с.52-53).

Згідно Висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріального
збитку, завданого власнику
пошкодженого при ДТП КТЗ автомобіля
RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_8 від
20.06.2013 року № 040613, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, пошкодженого
внаслідок ДТП яка сталася 03.06.2013 року та
визначена за вищезазначених умов,
становить 24318,47 грн. Вартість
відновлювального ремонту зазначеного
автомобіля з технічної точки зору
становить 20492,72 грн., в тому числі ПДВ по
запасним частинам 2124,58 грн. (а.с.56-73).

19.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ
«УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із
заявою про те, що не згодний із вартістю
відновлювального ремонту згідно
висновку незалежного експерта в сумі
24318,47 грн. (а.с.54).

05.11.2013 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП" повідомила ОСОБА_2 про
перерахування належної йому суми
страхового відшкодування у розмірі
18794,58грн. на вказані ним у заяві на
виплату страхового відшкодування
реквізити (а.с.7).

13.11.2013 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП" перерахувала позивачу
вказану суму страхового відшкодування.

За клопотанням позивача на підставі
ухвали суду від 04.02.2014 року Харківським
НДІ судових експертиз ім. засл. проф.
М.С.Бокаріуса була проведена судова
автотоварознавча експертиза, згідно
Висновку якої №2409 від 20.03.2014р. вартість
відновлювального ремонту автомобіля
RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, пошкодженого при
ДТП 03.06.2013 р., складає 74478,91 грн. (а.с.84-102).

Задовольняючи позов про стягнення з
ПАТ «УСК» "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
на користь ОСОБА_2 31205,42 грн. страхового
відшкодування за заподіяну
матеріальну шкоду як різницю між
розміром ліміту відповідальності
страхової компанії за договором
страхування (50000,00 грн.) та виплаченою
страховою компанією сумою (18794,00 грн.);
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 24478,91 грн. матеріальної шкоди, як
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою; задовольняючи
частково позов про стягнення з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_2 1000,00 грн. моральної
шкоди; зобов'язуючи ОСОБА_2 після
відшкодування збитків передати ПрАТ
«Українська страхова компанія «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_6
пошкоджені запчастини автомобіля «RENAULT
MASTER» д.н.з НОМЕР_1, які підлягають заміні
пропорційно до відшкодованих збитків,
місцевий суд виходив із
обґрунтованості позовних вимог та
наявності правових підстав для
задоволення позову в цій частині та
відсутності правових підстав для
задоволення позову в частині визнання
неправомірним рішення ПАТ «УСК» КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про виплату 18794,58
грн. суми страхового відшкодування.

Такий висновок місцевого суду не
відповідає в повній мірі встановленим
по справі обставинам та нормам права,
виходячи з наступного.

Як передбачено п.9.1 ст.9 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі -Закон), страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону,
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Згідно ст.22 вказаного Закону, у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 зазначеного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ст.1187 ЦКУ).

Статтею 1192 ЦК України визначено, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням), що також узгоджується
з роз'ясненнями, викладеними у п.6
Постанови ВССУ №4 від 01.03.2013р. «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки».

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) (п.24 Постанови ВССУ №4
від 01.03.2013р.).

Як роз'яснено у п.4 постанови ВССУ «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р.,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

У п.14 постанови ВССУ №4 від 01.03.2013р.
роз'яснено, що при визначенні розміру
та способу відшкодування шкоди,
завданої майну потерпілого, судам слід
враховувати положення статті 1192 ЦК.
Наприклад, з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ такого ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Коли відшкодування
шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього
стану речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Якщо пошкоджений транспортний засіб не
може бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди (п.16 вказаної Постанови).

У відповідності до ст.22, ч.1 ст.1166, ч.2
ст.187 Цивільного Кодексу України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є, у
т.ч. втрати, яких особа зазнала у зв'язку
з пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); майнова шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку.

Згідно ст.ст.1192,1194 ЦК України, розмір
збитків, які підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданою неї шкоди
зобов"язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страхової виплати (страхового
відшкодування).

За клопотанням представника
відповідача ухвалою апеляційного суду
від 29.07.2014р. по справі було призначено
повторну судову автотоварознавчу
експертизу.

Експертизою установлено, що
матеріальний збиток, заподіяний
власнику автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з.
НОМЕР_1, 2011 року випуску, на момент
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 03.06.2013 року у м. Миргороді по вул.
Гоголя, поблизу будинку №137,за участю
зазначеного автомобіля та автомобіля
SEAT IBIZA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_6, з урахуванням обмежень та
припущень, що викладені в
дослідницькій частині висновку станом
на дату оцінки складав 41827,75грн.

Процент фізичного зносу автомобіля
RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску, з
урахуванням обмежень та припущень, що
викладені в дослідницькій частині
висновку станом на дату оцінки складав
36%.

Згідно Висновку експертів за
результатами проведення комісійної
судової автотоварознавчої експертизи
№10920/10921/14-54 від 05.12.2014р. вартість
відновлювального ремонту автомобіля
RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску,
пошкодженого внаслідок ДТП, що мала
місце 03.06.2013 року у м. Миргороді по вул.
Гоголя, поблизу будинку №137, за участю
зазначеного автомобіля та автомобіля
SEAT IBIZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_6, з урахуванням
обмежень та припущень, що викладені в
дослідницькій частині висновку станом
на дату оцінки складала 58949,37грн.
(а.с.8-14).

У відповідності до ст.36.2 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону,-МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту.

У зв'язку з тим, що виплата страхового
відшкодування проводилася за рахунок
потерпілої особи і позивач не надав
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту у платника
ПДВ, сума страхового відшкодування
(18794,58грн.) була вірно розрахована
страховиком без урахування ПДВ по
запчастинам, яке, згідно проведеного на
момент виплати Висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження від
20.06.2013 року №040613, становило 2124,58 грн.
(вартість відновлювального ремонту з
урахуванням зносу-20492,72 грн.). Відтак,
підстави для задоволення позовної
вимоги в частині визнання
неправомірним рішення ПрАТ «УСК «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про виплату
позивачу суми страхового
відшкодування 18794,58грн., відсутні.

З урахуванням наведеного рішення
місцевого суду в частині стягнення з
ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
на користь ОСОБА_2 31205,42грн. страхового
відшкодування за заподіяну
матеріальну шкоду, є таким, що
відповідає обставинам справи та
ґрунтується на законі.

Разом із тим доводи, наведені в
апеляційній скарзі представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 щодо
окремих невідповідностей у висновку
експертного дослідження від 20.06.2013р.
№040613 та Висновку судової
автотоварознавчої експертизи від
20.03.2014р. №2409 колегія суддів вважає
частково обґрунтованими, а тому
приходить до висновку, що при
визначенні розміру відшкодування
матеріальної шкоди із ОСОБА_6 необхідно
керуватися Висновком експертів за
результатами проведення комісійної
судової автотоварознавчої експертизи
№10920/10921/14-54 від 05.12.2014р.

Згідно ремонтної калькуляції
№В-10920/10 від 03.06.2013р., доданої до
вказаного Висновку, вартість
запчастин, які підлягають заміні,
становить 49374,71грн., у т.ч. надбавка
20%-8229,12грн. Таким чином, вартість
запчастин без урахування ПДВ буде
становити 41145,59грн. (а.с.17).

Оскільки позивачем не надано
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту
транспортного засобу, суму страхового
відшкодування необхідно розрахувати
без вказаної надбавки.

Таким чином, зазначена сума буде
становити: 58949,37грн. - 8229,12грн.=50720,25грн., з
яких стягненню із ПрАТ «УСК «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», з урахуванням
уже виплаченої суми страхового
відшкодування - 18794,58грн. та
встановленого ліміту 50000,00грн. за
заподіяну матеріальну шкоду, підлягає,
як зазначено вище, 31205,42грн.

Враховуючи, що сума страхового
відшкодування є недостатньою для
повного відшкодування завданої
винуватцем ДТП шкоди, стягненню з
відповідача ОСОБА_6 на користь позивача
підлягає різниця між фактичним
розміром заподіяної шкоди та страховим
відшкодуванням, яка дорівнює 720,25грн.
(58949,37грн.- 8229,12грн.=50720,25грн.-18794,58грн
-31205,42грн).

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, у т.ч. в
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснено у п.3,5,9 постанови пленуму
ВСУ N4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.95р., під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у порушенні права власності, інших
цивільних прав, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану…
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача ОСОБА_10 на
користь позивача ОСОБА_2 1000,00 грн.
моральної шкоди, оскільки він
здійснений на підставі встановлених
обставин справи, відповідно до ч.3 ст.23
ЦК України та з урахуванням роз'яснень,
викладених у п.п.3,5,9 Постанови №4
Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди». При
цьому місцевим судом вірно було
враховано глибину фізичних та душевних
страждань позивача внаслідок
неправомірних дій відповідача ОСОБА_10,
що призвели до пошкодження належного
позивачу автомобіля та враховано
вимоги розумності та справедливості, а
також те, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів та не
доведено факту заподіяння йому
моральної шкоди внаслідок ДТП на
заявлену суму 13000,00 грн.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу та
проведенням судових експертиз.

Витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом (ст.84 ЦПК України).

За приписом ст.88 ЦК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Згідно Розрахунку від 28.11.2013 року
наданої адвокатом ОСОБА_11 правової
допомоги по даній справі позивачу
ОСОБА_2, її вартість складає 800,00 грн. за
пошук та вивчення нормативних
документів, судової практики (1 година),
підготовку та складання позовної заяви
(2 години), вивчення матеріалів справи
(0,5 години), а всього 3,5 годин (а.с.11).
Розрахунок проведений у відповідності
до вимог Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011р.,
що набрав чинності з 01.01.2012р. та не
викликає сумнівів у колегії суддів.

За надані адвокатом ОСОБА_11 позивачу
ОСОБА_2 послуги з правової допомоги,
останнім сплачено 800,00 грн., що
підтверджується квитанцією №195 від
28.11.2013 (а.с.12).

Пунктами 1,3 ч.1 ст.80 ЦПК України
закріплено, що ціна позову
визначається у позовах про стягнення
грошових коштів - сумою, яка стягується.

У позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, - загальною сумою
всіх вимог (п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України).

Заявлена позивачем ОСОБА_2 сума вимог
майнового характеру, які були заявлені
до відповідачів ПрАТ «УСК «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_10,
складає 55684,33 грн. (31205,42 + 24478,91).

Позивачу ОСОБА_2 позов задоволено
всього на 57,34%, з них - 56,04% задоволено
позов до ПрАТ «Українська страхова
компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
(31205,42х100/55684,33=56,04%) та 1,3% - до ОСОБА_10
(720,25х100/55684,33=1,3%).

Відповідно, відмовлено позивачу у
позові всього на 42,66% (100%-57,34%).

При поданні до суду першої інстанції
позову, ОСОБА_2 сплатив 684,62грн. (а.с.1) та
243,6 грн. судового збору (а.с.111); 800,00 грн.
витрат на правову допомогу (а.с.12); 2142,00
грн. витрат за проведення судової
експертизи (а.с.80), а всього - 3870,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, з ПрАТ
«Українська страхова компанія «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь
ОСОБА_2 підлягає стягненню 2169,00грн.
судових витрат (3870,22х56,04%/100) та з ОСОБА_10
на його користь слід стягнути судові
витрати у розмірі 50,31 грн. (3870,22х1,3%/100).

Оскільки позивачу ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову на 42,66%, з нього на
користь ОСОБА_10 необхідно стягнути
1940,43грн. судових витрат (4548,60х42,66%/100), що
сплачені ОСОБА_10 у загальній сумі
4548,60грн., з них - 243,60 грн. сплачено нею за
подання апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції (а.с.169,192) та
4305,00грн. за проведення судової
експертизи (а.с.248).

Таким чином, суд першої інстанції,
частково задовольняючи позов,
неповністю з'ясував обставини, які
мають значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального права
до правовідносин, які виникли між
сторонами, тому висновки суду не можна
визнати такими, що відповідають
обставинам справи.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає в повній мірі
вимогам ст.213 ЦПК України щодо
законності і обгрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
його скасування та ухвалення нового
рішення по суті вказаних позовних
вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ч.3
ст.309 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідності висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильного застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП" та представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3, -
задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
завданої матеріальної шкоди 24478,91грн.
та судових витрат у сумі 1349,00грн. та
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
на користь ОСОБА_2 1750,00грн. судових
витрат, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
завданої матеріальної шкоди 720,25
(сімсот двадцять гривень 25коп.) грн. та
50,31 (п»ятдесят гривень 31коп.) грн.
понесених судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
на користь ОСОБА_2 2169,00 (дві тисячі сто
шістдесят дев»ять гривень 00коп.) грн.
понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10
1940,43 (одну тисячу дев»ятсот сорок
гривень 43коп.) грн. понесених судових
витрат.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ П.М.
Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун