Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/3550/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Трояновської
Г.С.

суддів Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 27 жовтня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з названим позовом.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
18.01.1974 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 У
2002 році він вступив у садове товариство
«Поштовик» Давидівського масиву на
території Іванівської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області та отримав у користування
земельну ділянку за НОМЕР_2 площею 0,0893
га для ведення садівництва. 16 травня 2008
року відповідач отримав державний акт
на право власності на зазначену
земельну ділянку для ведення
садівництва. Посилаючись на норми
ст.ст.60,61 СК України, просила визнати
зазначену земельну ділянку спільною
сумісною власністю подружжя та визнати
за нею право власності на 1/2 її частину.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
із зустрічною позовною заявою про
розподіл спільного майна подружжя.
Свої вимоги обгрунтовував тим, що за
час перебування з ОСОБА_1 в шлюбі, крім
зазначеної земельної ділянки, ними
також було придбано автомобіль марки
«ВАЗ-21011»,1977 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_3 та гараж НОМЕР_4 в
гаражному кооперативі «Мотор», які він
також просить визнати спільною
сумісною власністю подружжя, провести
розподіл вказаного майна, за яким
виділити йому та визнати за ним право
власності на всю земельну ділянку, а
ОСОБА_1 виділити автомобіль марки
«ВАЗ-21011» та гараж НОМЕР_4 в гаражному
кооперативі «Мотор».

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області від 27
жовтня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя задоволено
частково. Визнано автомобіль
«ВАЗ-21011»,1977 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 об»єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В
решті зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволенні її вимог
та ухвалити нове рішення, яким визнати
земельну ділянку об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та визнати за нею право власності на ?
частину вказаної земельної ділянки.
Зазначає, що майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності, а об"єктом права спільної
сумісної власності може бути будь-яке
майно.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи з 18
січня 1974 року по теперішній час сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі
/а.с.6/.

Під час шлюбу внаслідок приватизації
ОСОБА_2 отримав у власність земельну
ділянку НОМЕР_2 площею 0,0893га, яка
призначена для ведення садівництва та
розташована у садовому товаристві
«Поштовик» Давидівського масиву на
території Іванівської сільської ради
Житомирського району та області, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №804009 від 16.05.2008 року /а.с.10/.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України можуть набувати
право власності на земельну ділянку
шляхом приватизації за умови наявності
підстав набуття права на землю,
передбачених ст. 116 ЗК України.

Таким чином, громадянин одержує у
власність частку із земельного фонду, а
тому земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16 квітня
2004 року № 7 (зі змінами, внесеними
згідно з постановою Пленуму Верховного
Суду України від 19 березня 2010 року
№ 2) земельна ділянка, одержана
громадянином в період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції вирішив справу
за позовом ОСОБА_1 з урахуванням
заявлених нею позовних вимог, діючих на
час виникнення спірних правовідносин
положень сімейного законодавства, та
дійшов обгрунтованого висновку про
відмову в задоволенні первісного
позову, оскільки набута (приватизована)
відповідачем 16 травня 2008 року спірна
земельна ділянка не є об"єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги на
правильність рішення суду не впливають
та не спростовують його висновків.

Рішення суду першої інстанції в
частині зустрічного позову не
оскаржувалось, а тому в апеляційному
порядку не переглядається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 27
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді