Справа № 130/3163/14-ц Провадження №
22-ц/772/3786/2014Головуючий в суді першої
інстанції Вернік В. М.Категорія 50
Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і її
представника - адвоката ОСОБА_3;
відповідача ОСОБА_4 і його представника
- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13 листопада 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, -

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 1995 року
до 2000 року вони із відповідачем
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1 вересня 2014 року син
навчається на денному відділенні
Національної академії внутрішніх
справ у м. Києві та знаходиться на її
утриманні. Відповідач матеріальної
допомоги на утримання сина не надає.
Син потребує такої матеріальної
допомоги, оскільки його витрати в
зв'язку з навчанням досить значні
(проїзд, одяг, взуття, книги, зошити та
інше).

В зв'язку з цим, відповідно до ст. 199 СК
України позивач просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 1 000
грн. щомісячно, починаючи з дня
звернення до суду з позовом до
закінчення сином навчання.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 13
листопада 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання,
відмовлено.

Судові витрати віднесені на рахунок
держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_4 аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_6., який
продовжує навчання, в розмірі ? частини
його доходів до закінчення сином
навчання.

Зазначила, що рішення суду є
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню через неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи і невідповідність висновків
суду обставинам справи.

В судовому засіданні позивач і її
представник підтримали апеляційну
скаргу, просять її задовольнити.

Відповідач і його представник
заперечили апеляційну скаргу, просять
її відхилити і залишити без змін
рішення суду першої інстанції. Проте,
відповідач пояснив, що з метою
укладення мирової угоди він згоден
сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки
свого заробітку, проти чого заперечила
позивач.

Також сторони пояснили, що відповідач
згідно рішення суду сплачував аліменти
на утримання їх спільного
неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі
1/4 частки заробітку до його повноліття -
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення за
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд під час розгляду справи в
апеляційному порядку перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 1995
року до 31 жовтня 2000 року (а. с. 3, 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син
ОСОБА_6, батьком якого згідно свідоцтва
про народження НОМЕР_1 від 31 травня 1996
року є відповідач ОСОБА_4 (а. с. 7).

Згідно довідки Національної академії
внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року №
101/382 ОСОБА_6 навчається на І курсі
Національної академії внутрішніх
справ на денній формі навчання, за
державним замовленням,
освітньо-кваліфікаційного рівня
бакалавр; термін навчання з 15 серпня 2014
року по 30 червня 2018 року (а. с. 10).

Відповідно до ст. 198 СК батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України у п. 20 постанови від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

За правилами ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатним
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

По справі встановлено, що після
розірвання шлюбу син сторін ОСОБА_6
залишився проживати разом з матір'ю -
позивачем ОСОБА_2 На період навчання на
денній формі навчання у Національній
академії внутрішніх справ ОСОБА_6
проживає у м. Києві., проте, на канікули
та на вихідні дні приїжджає до матері і
проживає з нею. І саме мати - позивач по
справі, одна несе витрати по утриманню
повнолітнього сина, який продовжує
навчання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції в тому, що позивач ОСОБА_2 не
має права на звернення до суду з даним
позовом, є невірним.

Повнолітньому ОСОБА_6. не виповнилося 23
роки, він продовжує навчання та
потребує при цьому матеріальної
допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 не дбає про
матеріальне забезпечення
повнолітнього сина ОСОБА_6., який
продовжує навчання, і не надає йому
матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працює у
СО «Жмеринські електричні мережі» ПАТ
«Вінницяобленерго» на посаді
електромонтера з експлуатації
розподільних мереж і має постійний
заробіток (а. с. 27).

У відповідача на утриманні знаходиться
неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який проживає разом з відповідачем (а.
с. 25, 32).

Таким чином відповідач, маючи
постійний дохід та маючи при цьому на
утриманні неповнолітнього сина, має
матеріальну можливість надавати
допомогу повнолітньому сину, який
продовжує навчання.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції надав не вірну оцінку
доказам відповідача, які були надані
ним в заперечення позовних вимог,
зокрема в тому, що він не має можливості
надавати допомогу повнолітньому сину,
який продовжує навчання, оскільки він
має кредитні зобов'язання перед банком.

Однак, виконання кредитних зобов'язань
свідчить про матеріальну спроможність
відповідача надавати своєму сину
допомогу.

Однак, наявність кредитних зобов'язань
жодним чином не впливає на обов'язок
відповідача надавати допомогу
повнолітньому сину, який продовжує
навчання, згідно ст. 198 та 199 СК України.
Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, позичальником за договором про
надання споживчого кредиту від 28
березня 2014 року є не відповідач ОСОБА_4,
а його дружина ОСОБА_11 (а. с. 29-31).

Враховуючи те, що повнолітній ОСОБА_6.,
який не досяг 23-річного віку, продовжує
навчання та потребує в зв'язку з цим
матеріальної допомоги; те, що
відповідач ОСОБА_4 має задовільний стан
здоров'я, має постійне місце роботи,
постійний дохід, має на утриманні
неповнолітнього сина, має матеріальну
можливість надавати допомогу
повнолітньому сину, який продовжує
навчання, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення і на користь
позивача слід стягнути з відповідача
на утримання повнолітнього сина
ОСОБА_6., який продовжує навчання,
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з дня звернення
позивачем до суду з позовом - 22 жовтня
2014 року і до закінчення навчання, але не
більше ніж до досягнення сином 23 років.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення
суду підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення, якщо
висновки суду не відповідають
обставинам справи і судом допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є незаконним
і таким, що підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового чи зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК
України до стягнення із відповідача в
дохід держави підлягає судовий збір в
сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.
182, 198, 199, 200 СК України, ст. 88, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 13
листопада 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання,
задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу), починаючи з 22 жовтня 2014 року і
до закінчення навчання, але не більше
ніж до досягнення ОСОБА_6 23 років.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
/підпис/ М.В. Матківська

Судді:
/підпис/ В.В. Сопрун

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська