І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Кулик Т.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Скачкова А.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди. В позовній
заяві вказує на те, що згідно наказу № 99
від 15.08.2012 року він був прийнятий на
роботу на посаду охоронника 4
Управління. При прийнятті на роботу
відповідач зобов'язав його відразу
написати на всяк випадок заяву про
звільнення з роботи і посади за власним
бажанням без дати, яку керівник залишив
у себе. Без такої заяви не приймали на
роботу , і її були змушені писати всі
нові працівники. Він працював на посаді
охоронника ПАТ «РІВНЕ АЗОТ» в м. Рівне.
21 листопада 2013 року після спливу
робочого часу його запросили до
кабінету начальника підрозділу
охорони ПАТ « РІВНЕ АЗОТ», де було
заявлено, що його звільнено з роботи за
власним бажанням, з 21 листопада 2013 року
і пред'явлено наказ № 831 від 11.11.2013 року.
Він заявив, що відповідно положень ст. 38
КЗпП України не подавав заяву про
звільнення за власним бажанням, але
йому було вказано, що подавав таку
заяву ще при прийнятті на роботу в
серпні 2012 року. Крім того, керівник
лякав його тим, що звільнить по статті.
Він зрозумів, що в випадку його
звільнення адміністрація використала
бланк і текст заяви, яку його
зобов'язала написати під час прийняття
на роботу 15.08.2012 року.
Він не виявляв бажання звільнитися за
власним бажанням, заяв про звільнення
за власним бажанням не подавав перед
звільненням, тому його звільнення
відповідно положень ст. 38 КЗпП України
Вказує, що відповідно положень ст. 233
КЗпП України працівник може звернутися
до суду про вирішення трудового спору у
справах про звільнення в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової
Вказує, що пропустив строк звернення до
суду з поважних причин. З першого дня
він почав захищати свої права і законні
інтереси з питань поновлення на роботі.
Він звертався до керівництва
відповідача з вимогою поновлення на
Звертався за захистом в Прокуратуру м.
Рівне. Листом від 12.03.2014 року за № 43р-14.
Заступник прокурора м. Рівне повідомив
його, що звернення за фактом підробки
заяви про звільнення направлено на
перевірку в Рівненський MB УМВС України
в Рівненській області.
Листом від 08.04.2014 року за № 50/6-Л-195 його
за підписом заступника начальника
Рівненського MB УМВС України в
Рівненській області повідомлено про
те, що за його заявою від 07.03.2014 року про
вчинення кримінального правопорушення
17 березня 2014 року розпочате
відомості про яке внесені до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358
КК України. На даний час вказане
кримінальне провадження не завершене і
перебуває у слідчого СВ Рівненського MB
УМВС України в Рівненській області
Крім того вказує, що незаконним
звільненням з роботи йому завдана
моральна шкода. Вона виразилась в
душевних стражданнях в зв'язку з
втратою законного і постійного місця
роботи, джерела доходу - заробітної
плати. Членом його сім'ї є неповнолітня
дочка, яка навчається за платною формою
навчання в сільськогосподарському
технікумі, він оплачує її навчання. За
віком він вже не може належним чином
конкурувати на ринку праці, тому втрата
постійного місця роботи з вини
відповідача внесла істотні порушення
його нормального життєвого обігу.
Оцінює моральну шкоду, завдану
відповідачем незаконним звільненням, в
Вважає, що відповідно положень ст. 235
КЗпП України відповідач також повинен
оплатити йому середній заробіток за
час вимушеного прогулу. Його середній
заробіток під час роботи на посаді у
відповідача становив 3150 гривень.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав викладених
в позовній заяві, просить поновити йому
строк звернення до суду з позовом,
поновити його на роботі і посаді
охоронника 4 Управління ТзОВ
«СКАТ-ЦЕНТР» з місцем роботи на ПАТ «
Рівнеазот»; стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з розрахунку 3150
гривень за місяць з дня незаконного
звільнення; стягнути на його користь
Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, суду
пояснив, що працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду у справах про звільнення в
місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
Відповідно до витягу з реєстру видачі
трудових книжок, позивач отримав свою
трудову книжку 21.11.2013 року, про що
свідчить дата і його підпис. Строк
позовної давності, за цим позовом
сплинув 22.12.2013 року. У зв'язку з
пропуском строку позовної давності
просить у позові відмовити.
Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши докази
надані сторонами та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов до задоволення не підлягає.
В судовому засіданні встановлено, що
згідно наказу № 99 від 15.08.2012 року ОСОБА_1
був прийнятий на роботу на посаду
охоронника 4 Управління.
21 листопада 2013 року, на підставі наказу
№ 831 від 11.11.2013 року, ОСОБА_1 звільнено з
роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП
України), з 21 листопада 2013 року. 21
листопада 2013 року ОСОБА_1 було
ознайомлено з наказом про звільнення з
роботи, отримано копію наказу, видано
трудову книжку та проведено
Як на підставу позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач,
заставив його написати заяву про
звільнення під час прийняття його на
роботу, яка і була використана при
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
Суд вважає, що позивач ні в позовній
заяві, ні в судовому засіданні не навів
жодного доказу в підтвердження своєї
правової позиції стосовно
упередженого ставлення до нього зі
сторони роботодавця.
Посилання ОСОБА_1 на те, що на підставі
його заяви було відкрито кримінальне
яке внесені до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, суд
вважає таким, яке ні підтверджує, ні
спростовує факт незаконних дії по
відношенню до нього зі сторони
роботодавця ТзОВ «СКАТ-ЦЕНТР»,
оскільки відомості про те, що по даному
кримінальному провадженню були
проведенні відповідні слідчі дії,
встановлено причетних до даної події
осіб та пред'явлено обвинувачення
Судом встановлено, що 21 листопада 2013
року, ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом
про звільнення, отримав його копію.
Таким чином з 22.11.2014 року ОСОБА_1, не
погоджуючись із звільненням мав право
звернутися до суду та оскаржити наказ
№ 831 від 11.11.2013 року.
Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Стаття 233 Кодексу законів про працю
України встановлено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду у справах про
звільнення, у місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою відмови у позові. Строк
позовної давності, на оскарження
наказу № 831 від 11.11.2013 року сплинув
Згідно із п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року N 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" встановлені статтями
228, 223 КЗпП строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється
на всі випадки звільнення незалежно
від підстав припинення трудового
Якщо місячний чи тримісячний строк
пропущено без поважних причин, у позові
може бути відмовлено з цих підстав.
Оскільки при пропуску місячного і
тримісячного строку у позові може бути
відмовлено за безпідставністю вимог,
суд з'ясовує не лише причини пропуску
строку, а всі обставини справи права і
Аналізуючи докази представлені ОСОБА_1
в підтвердження неправомірності його
звільнення та поважності пропуску
строків звернення до суду, суд не
вбачає підстав для поновлення його на
Суд вважає, що строки звернення до суду
не підлягають поновленню, оскільки у
ОСОБА_1 була можливість після отримання
копії наказу на звільнення та
отримання трудової книжки, одночасно
звернутися до правоохоронних органів
із заявою про вчинення злочину та
звернутися до суду із позовною заявою
про поновлення на роботі. ОСОБА_1 з
невідомих причин не скористався таким
правом і звернувся до суду з позовною
заявою про поновлення на роботі з 21.07.2014
року, через вісім місяців з моменту
За таких обставин суд відмовляє
позивачу в задоволенні позовних вимог
у зв'язку з пропущенням строків
На підставі викладеного, у
відповідності до ст. ст. 233, 256, 267 Кодексу
законів про працю України, ст. ст. 10, 60,
130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди - відмовити
у зв'язку з пропущенням строків
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін