Головуючий суду 1 інстанції - Олійник
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 431/3000/13-ц
Провадження № 22ц/782/113/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Ступіної Я.Ю., Темнікової В.І.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «АКШ»

на рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 16 грудня 2013
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «АКШ» про розірвання
договорів оренди землі, -

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «АКШ» про
розірвання договорів оренди землі, в
обґрунтування якого вказали, що їм на
підставі державних актів на праві
власності на земельну ділянку
належить: ОСОБА_2 - земельна ділянка
площею 5,1229 га, ОСОБА_3 - земельна ділянка
площею 4,7070 га, які розташовані на
території Шульгинської сільської ради.
03.02.2010 року між позивачами та ТОВ «АКШ»
укладено договори оренди вказаних
земельних ділянок строком на 10 років. В
п. 13 договору оренди землі зазначено, що
розмір орендної плати переглядається
щорічно у разі зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством.

Індекс інфляції 2010 року склав розмір
109,1%, 2011 року склав 104,6%, тому орендна
плата за вказаними договорами повинна
бути збільшена у 2010 році на 9,1% та у 2011
році - на 4,6%. Згідно п. 5 Договорів
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 45560,18 гривень. Тому,
виходячи з індексу інфляції нормативна
грошова оцінка земель повинна була
переглядатися щорічно. На пропозиції
переглянути розмір оренди відповідач
відмовлявся.

Позивачі просили суд розірвати договір
оренди земельної ділянки площею 5,1229 га,
укладений 03.02.2010 року між ОСОБА_2 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «АКШ»; розірвати
договір оренди земельної ділянки
площею 4,7070 га, укладений 03.02.2010 року між
ОСОБА_3 та товариством з обмеженою
відповідальністю «АКШ».

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 16 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АКШ» про розірвання
договорів оренди землі задоволено.
Судом розірвано достроково договір
оренди землі земельної ділянки площею
5,1229 га від 03.02.2010 року, укладений між
ОСОБА_2 та ТОВ «АКШ», зареєстрований
03.02.2010 року у Старобільському районному
реєстраційному окрузі, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис за № 24; розірвано
достроково договір оренди землі
земельної ділянки площею 4,7070 га від
03.02.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«АКШ», зареєстрований 03.08.2010 року у
Старобільському районному
реєстраційному окрузі, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис за № 12.

В апеляційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю «АКШ»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивачі та
представник позивача апеляційну
скаргу не визнали.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач всупереч умовам договорів
оренди землі від 03.02.2010 року не в
повному обсязі сплачував орендну
плату, не переглядав щорічно розмір
орендної плати, не враховував зміну
вартості землі та коефіцієнти за 2010-2013
роки, розмір орендної плати не
підвищував, тому договори оренди землі
підлягають розірванню.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі
та матеріали справи у їх сукупності
апеляційний суд вважає, що до такого
висновку суд дійшов помилково,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їхнього порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України
підставами позову, є обставини, якими
позивач обґрунтовує вимоги.

При вирішенні справи суд враховує
підставу та зміст позовних вимог
викладених в позовній заяві.

Із тексту позовної заяви вбачається, що
підставою для звернення позивачів до
суду з позовом про розірвання
договорів оренди землі є те, що
відповідач в порушення п. 13 договору
розмір орендної плати у 2010 - 2011 роках не
переглядав, а саме у 2010 році оренда
плата повинна бути збільшена на 9,1%, а у
2011 році на 4,6% згідно індексів інфляції.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції позивачами позовні вимоги у
встановленому законом порядку не
уточнювалися.

Отже, предметом позову є розірвання
договорів оренди землі від 03.02.2010 року з
підстав відмови відповідача
переглянути розмір орендної плати з
урахуванням індексів інфляції 2010-2011
роки.

Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії IV-ЛГ № 023461
ОСОБА_2 на праві власності належить
земельна ділянка площею 5,1229 га, яка
розташована на території Шульгинської
сільської ради.

03.02.2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АКШ»
укладено договір оренди землі на
вищевказану земельну ділянку строком
на десять років, з нормативною грошовою
оцінкою у 45560,18 грн. Договір
зареєстровано у Старобільському
районному реєстраційному окрузі, про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 03.02.2010 року за № 2 (а.с.
11-12).

Відповідно до п.п. 9-11 вказаного
договору орендна плата вноситься
орендарем у формі та розмірі 1366,80 грн.
(3%) в грошовій або натуральній формі,
згідно угоди до 31 грудня кожного року.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексації.

Зазначені вище обставини свідчать про
те, що при укладенні договору оренди
землі позивач ОСОБА_2 та відповідач
визначили умови договору, а саме:
зазначили нормативну грошову оцінку
землі, розмір орендної плати, підстави
його перегляду та строки внесення,
зареєструвавши його в Старобільському
районному реєстраційному окрузі, тому
він породжує для сторін права та
обв'язки. Договір у встановленому
законом порядку недійсним не визнаний.

Як вбачається із державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЛГ № 005577 від 11 грудня 2003
року (а.с. 13а ) ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 4,7070 га, яка
розташована на території Шульгинської
сільської ради.

03.02.2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «АКШ»
укладено договір оренди землі на
вищевказану земельну ділянку строком
на десять років, з нормативною грошовою
оцінкою у 45560,18 грн. Договір
зареєстровано у Старобільському
районному реєстраційному окрузі, про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 03.02.2010 року за № 1 (а.с.
08-09).

Відповідно до п.п. 9-11 вказаного
договору орендна плата вноситься
орендарем у формі та розмірі 1366,80 грн.
(3%) в грошовій або натуральній формі,
згідно угоди до 31 грудня кожного року.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексації.

Зазначені вище обставини свідчать про
те, що при укладенні договору оренди
землі позивач ОСОБА_3 та відповідач
визначили умови договору, а саме:
зазначили нормативну грошову оцінку
землі, розмір орендної плати, підстави
його перегляду та строки внесення,
зареєструвавши його в Старобільському
районному реєстраційному окрузі, тому
він породжує для сторін права та
обв'язки. Договір у встановленому
законом порядку недійсним не визнаний.

Згідно розрахунку виплати орендної
плати позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3
станом на 16.12.2013 року, наданої ТОВ «АКШ»,
за 2010 рік ОСОБА_3 нараховано 1300 грн.,
отримано 1300 грн.; ОСОБА_2 - нараховано 1300
грн., отримано 1300 грн. (в грошовій та
натуральній формі). За 2011 рік ОСОБА_3
нараховано 45560,18 х 3%=1366,80 - 15% = 1161,78 грн.,
отримано -1161,70 грн.; ОСОБА_2 - нараховано
45560,18х3%=1366,80-15%=1161,78 грн., отримано 1161,70
грн. За 2012 рік ОСОБА_3 нараховано 45560,18 х
1,756х3%=2400-15%= 2040 грн., отримано - 2040 грн. (в
грошовій та натуральній формі), з яких
240 грн. по поштовій квит. в 2013 році;
ОСОБА_2 - нараховано 45560,18x1,756 (коеф.)
х3%=2400-15%=2040 грн., отримано 2040 грн. (в
грошовій та натуральній формі), з яких
240 грн. по поштовій квит. в 2013 році. В 2013
році позивачам нарахована орендна
плата, виходячи із 3,5% на рік.

Дані обставини позивачами під час
розгляду справи не заперечувалися.

Відповідно до положень ст. 2 Закону
України «Про оренду землі» відносини,
пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

За змістом ст. 611 Цивільного Кодексу
України правовим наслідком порушення
зобов'язання є, зокрема, розірвання
договору, якщо це передбачено
договором або законом.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається
тільки за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором чи законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї зі сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Згідно п. 13 договорів оренди землі,
розмір орендної плати переглядається
щорічно у разі зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством.

Тобто умови договору укладеного як з
позивачем ОСОБА_2, так і з позивачем
ОСОБА_3 не зобов'язують сторони вносити
зміни до договору, зокрема збільшувати
чи зменшувати розмір орендної плати, а
тільки зобов'язують за певних обставин
переглянути умови договору. Зміна умов
договору можлива на вимогу однієї із
сторін і за взаємною згодою (п. 36
договору).

Однак в матеріалах справи відсутні
докази пред'явлення таких вимог
позивачами до відповідача.

Відповідно до статті 21 Закону
України «Про оренду землі» обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції, якщо інше не передбачено
договором оренди.

Згідно статті 23 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
земельні ділянки, що перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін.

Як вже зазначалося вище, у договорах
оренди землі від 03.02.2010 року сторони
зазначили розмір грошової оцінки
земельної ділянки 45560,18 грн. станом на
час укладення договорів оренди землі.

Нормативна грошова оцінка землі є
основою для визначення розміру
орендної плати, а зміна нормативної
грошової оцінки земельної ділянки є
підставою для перегляду розміру
орендної плати.

Відповідно до Порядку проведення
індексації грошової оцінки земель,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.05.2000 року № 783,
який діяв в 2010 році, грошова оцінка
земель станом на 1 січня поточного року
індексується на коефіцієнт, що
визначається в залежності від
середнього річного індексу інфляції,
який щорічно встановлюється
Держкомстатом України.

Розмір орендної плати за земельні
ділянки індексується щорічно станом на
1 січня поточного року на коефіцієнт
індексації ставок земельного податку
та коефіцієнт індексації нормативної
грошової оцінки земель за попередній
рік. Якщо значення коефіцієнта
індексації грошової оцінки земель не
перевищує одиниці, індексація не
проводиться.

В ст. 289.1. податкового кодексу України
зазначено, що для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Коефіцієнти індексації
складають: 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік -
1,0, тобто значення коефіцієнта
індексації грошової оцінки земель в 2010
- 2011 роках не перевищує одиниці, отже
індексація не здійснюється.

Разом з тим, відповідно до п. 5 Постанови
Кабінету Міністрів України від 31.10.2011
року № 1185 "Про внесення змін до
Методики нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів", - для
врахування змін у рентному доході, який
створюється при виробництві зернових
культур, до показників нормативної
грошової оцінки ріллі, проведеної
станом на 1 липня 1995 р. (з урахуванням
індексації), застосовується коефіцієнт
1,756.

Із матеріалів справи вбачається, що
обчислення розміру орендної плати за
землю позивачам за 2012 рік
здійснювалося відповідачем з
застосовується коефіцієнту 1,756.

ТОВ «АКШ» протягом 2010-2011 років
належним чином виконував умови
договору, своєчасно та в установленому
розмірі виплачував орендну плату
позивачам.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачем в рахунок
орендної плати за землю за 2012 рік
позивачем перерахована сума 240 грн., що
не заперечувалося під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції
позивачами.

Отже відсутні підстави вважати, що
відповідачем у 2010-2012 роках
порушувалися умови п. 13 договорів
оренди земельних ділянок щодо не
збільшення в цих роках розміру
орендної плати згідно індексів
інфляції.

Посилання суду, як на підставу для
розірвання договорів оренди землі, на
те, що відповідач всупереч умов
договору оренди землі не в повному
обсязі сплачував орендну плату є
помилковим, оскільки згідно ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Як вже
зазначалося вище позивачі, заявляючи
позов про розірвання договорів оренди
землі не посилалися на несвоєчасну
сплату відповідачем орендної плати.

Тому у суду першої інстанції не було
достатніх правових підстав для
висновку про те, що відповідач всупереч
умов договору оренди землі не в повному
обсязі сплачував орендну плату.

Також помилковим є посилання суду на
те, що відповідачем не враховувалася
зміна вартості землі та коефіцієнт за
2013 рік, оскільки, як вбачається із
матеріалів справи, позивачі із позовом
звернулися до суду в жовтні 2013 року і
судом постановлено рішення 16 грудня 2013
року, при цьому позивачі не посилалися,
як на підставу для розірвання
договорів оренди землі, на відмову
відповідача переглянути розмір
орендної плати з урахуванням індексів
інфляції в 2013 році. Так, суд не звернув
уваги на те, що п. 11 договору оренди
землі передбачено, що орендна плата
вноситься у строки до 31 грудня кожного
року. Отже, на час постановлення судом
рішення ще не сплив час для сплати
відповідачем орендної плати за землю
за 2013 рік, як це передбачено укладеними
договорами.

Таким чином, у суду першої інстанції не
було достатніх правових підстав для
дострокового розірвання договорів
оренди землі від 03.02.2010 року, а тому
рішення суду підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
позивачам у задоволенні позовних вимог
про розірвання договорів оренди землі
від 03.02.2010 року.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «АКШ»
задовольнити.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 16 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «АКШ» про розірвання
договорів оренди землі відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: