Справа № 2/489/2466/14 р.
5 грудня 2014 року Ленінський районний
суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка також діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
У серпні 2014 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування.
Позивачі вказували на те, що вони всі
разом з 2004 року проживали з ОСОБА_6 як
члени однієї родини за адресою:
АДРЕСА_1. Починаючи з 2004 року вони усі
проживали разом та вели спільне
господарство, мали добрі стосунки, вели
загальний бюджет, сумісними силами
проводили поточні ремонти в будинку,
сплачували комунальні послуги.
Останнім часом ОСОБА_6 дуже хворіла, а
вони намагалися забезпечити їй належне
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 померла. Усі
витрати щодо організації та
фінансування поховання вони взяли на
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, який належав спадкодавиці
на праві приватної власності. У зв'язку
з тим, що інших спадкоємців у померлої
не було, вони прийняли спадщину шляхом
подачі заяви до приватного нотаріуса.
Однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріусом було відмовлено у
зв'язку з не підтвердженням родинних
стосунків з спадкодавицею, а також у
зв'язку з втратою оригіналів
правовстановлюючих документів на
Посилаючись на такі обставини,
позивачі просили суд визнати за ними
право власності за кожним на 1/3 частину
будинку АДРЕСА_1 в порядку четвертої
черги спадкування по закону після
смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
Ухвалою суду від 28.10.2014 року за
клопотанням представника позивачів
замінено відповідача виконавчий
комітет Миколаївської міської ради на
належного - Миколаївську міську раду.
В судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали позов. Просили
про його задоволення.
Представник Миколаївської міської
ради проти позову заперечувала.
Вказувала на те, що позивачами не
доведено факт проживання однією сім'єю
зі спадкодавицем ОСОБА_6 не менше п'яти
років до часу відкриття спадщини.
Заслухавши пояснення позивачів, їх
представника, представника
відповідача, свідків, вивчивши
матеріали справи та оцінивши в
сукупності надані докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з копії
свідоцтва про смерть, виданого 18 лютого
2013 року Ленінським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 58
років померла ОСОБА_6.
Після її смерті відкрилася
спадщина, до складу якої увійшов
житловий будинок АДРЕСА_1, ? частка
якого належала спадкодавиці на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, а інша ? частка -
на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом,
посвідчених державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори 20.12.2012 року.
Після смерті ОСОБА_6 приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 10 червня
2013 року була заведена спадкова справа
№18/2013, з якої слідує, що з заявою про
прийняття спадщини 10.06.2013 року
звернувся позивач ОСОБА_1
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до
нотаріуса за оформленням спадкових
прав після смерті ОСОБА_6 в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки 2 грудня 2014 року.
Постановами нотаріуса від 18.11.2013 року
та від 02.12.2014 року у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
житловий будинок №5, який розташований
за адресою: м.Миколаїв, вул..3-я
Повздовжня позивачам було відмовлено.

До відносин спадкування необхідно
застосовувати законодавство, чинне на
час відкриття спадщини, - норми ЦК
України 2003 р., що набрав чинності з 01
січня 2004 року.

Так, згідно ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Порядок та строки прийняття спадщини
спадкоємцями передбачені положеннями
глави 87 ЦК України, зокрема,
ст.ст.1268-1270 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265
цього Кодексу.

За правилами ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування»судам роз'яснено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Обгрунтовуючи свої вимоги на спірну
спадщину фактом проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини,
позивачі, як на докази, посилалися на
акт від 20.05.2013 року, підписаний особами,
які, в тому числі, були свідками в
судовому засіданні, довідки з місця
роботи позивачки від 05.06.2013 року,
довідку дошкільного закладу від 18.04.2013
року, довідку зі школи від 17.05.2013 року.

Крім того, позивачами в підтвердження
їх доводів щодо проживання з
спадкодавицею однією сім'єю було
надано до суду документи щодо
здійснення поховання померлої,
розрахункові книжки, накладна на
придбання газового котла та паспорт на
нього, а також фотографії сім'ї
позивачів разом з ОСОБА_6

Між тим, зазначеними доказами
підтверджується факт проживання
позивачів в

будинку за місцем проживання
спадкодавиці у період з 2010 року.

До того ж, як слідує з наявних копій
паспортів позивачів ОСОБА_1 з 08.09.2000
року зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2

Позивачка ОСОБА_2 з 22.11.2006 року була
зареєстрована у АДРЕСА_3, а з 17.06.2011 року
- у АДРЕСА_4.

Крім того, твердження позивачів щодо
часу їх проживання в будинку ОСОБА_6
спростовуються матеріалами цивільної
справи № 2-о/1416/120/2012 року за заявою
ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання однією сім'єю.

З даних матеріалів справи слідує, що 14
серпня 2012 року ОСОБА_6 зверталася до
Ленінського районного суду м.Миколаєва
з заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю з чоловіком її
рідної сестри ОСОБА_8 В поданій до суду
заяві вона вказувала на те, що до 2006
року в будинку проживали: вона, її рідна
сестра з чоловіком та їх рідний брат.
Після смерті її рідних сестри та брата
у 2006 році в будинку вона залишилась
проживати однією сім'єю з чоловіком
померлої сестри ОСОБА_8, з яким і вела
спільне господарство до його смерті, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заявниця вказувала на те, що після
смерті її родини вона залишилася в
будинку одна.

Ці обставини встановлені рішенням
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 05.11.2012 року, яким було встановлено
факт проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю
більше п'яти років по день його смерті.

Рішення суду набрало законної сили та
має преюдиційне значення для вирішення
даного спору.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачами не надано
належних доказів на підтвердження
факту спільного проживання зі
спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю не
менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини, у розумінні ст..60 ЦПК України,
а відтак вважає, що їх позов є
недоведеним, і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В
И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_5, до Миколаївської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Н.А. Спінчевська