Справа № 459/2876/14
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко М.І.
Провадження № 22-ц/783/6685/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю
секретаря Іванової О.О.,

з участю: відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4, представника третьої
особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 08
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа
Комунальне підприємство
«Червонограджитлокомунсервіс» про
усунення перешкод в користуванні
майном, що перебуває у спільній
сумісній власності та стягнення
моральної шкоди -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
звернулися до суду з позовом в якому
просять визнати дії ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 неправомірними та
усунути перешкоди у користуванні
спільним санвузлом, що належить на
праві приватної спільної сумісної
власності ОСОБА_4, шляхом надання
позивачам безперешкодного постійного
доступу до приміщень спільного
користування і стягнути з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 моральну шкоду в
розмірі 10000 грн, а також стягнути з
відповідачів судові витрати по справі.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
ОСОБА_4 у 2013 році було придбано у
приватну власність кімнати АДРЕСА_1
Загальна площа кімнати АДРЕСА_1 - 21,6
кв.м., з яких житлова площа17,3 кв. м, а 4,3
кв. м. знаходиться у загальному
користуванні, в якій з 29.10.2013 року
зареєстований її син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. Загальна площа
кімнати АДРЕСА_1- 21,6 кв. м., з яких
житлова площа 16,5 кв. м., а 3,5 кв. м.
знаходиться у загальному користуванні,
в якій з 16.10.2013 року прописаний її син
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, ОСОБА_9
постійно проживають у вказаних
житлових приміщеннях, оскільки іншого
житла у них нема. Однак позивачі не
можуть в повній мірі використовувати
своє право користуватися майном, що
перебуває у приватній сумісній
власності, оскільки, відповідачі
ведуть себе нахабним чином та не
надають доступу до приміщень, що
перебувають у їхній спільній власності
і у загальному користуванні. Факт
вчинення відповідачами перешкод у
користуванні приміщеннями, що
перебувають у спільній сумісній
власності підтверджується актом №492
від 20.06.2014 року. В даному акті зазначено,
що мешканці кімнати АДРЕСА_2 ОСОБА_7
відмовляються надати вільний доступ
власнику кімнат АДРЕСА_1 до приміщень,
що перебувають у спільній сумісній
власності, на вхідних дверях в туалет
повісили навісний замок. Позивачі із
заявою про вжиття певних мір та заходів
до мешканців із кім. АДРЕСА_2 звертались
до Комунального підприємства «ЧЖКС»,
Червоноградський міський відділ
міліції та в прокуратуру м.
Червонограда. Позивачі вважають, що
час, який вони витратили на поїздки до
житлово-експлуатаційної дільниці, КП
«ЧЖКС», в міліцію, прокуратуру, інші
органи тощо, спричинило ряд негативних
наслідків та моральні втрати і
страждання.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 08 вересня
2014 року позов задоволено. Вирішено:
визнати дії ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, мешканців кімнати АДРЕСА_2
неправомірними та усунути перешкоди у
користуванні спільним санвузлом ( за
адресою АДРЕСА_1, що належить на праві
приватної спільної сумісної власності,
шляхом надання ОСОБА_4, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (
мешканцям кім. АДРЕСА_1)
безперешкодного постійного доступу до
приміщень спільного користування;
стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 по 2 500 ( дві тисячі
п'ятсот) грн. на користь кожного з них
заподіяної моральної шкоди; стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
сплаченого судового збору; стягнути з
ОСОБА_3 в користь держави 243 ( двісті
сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 оскаржили його в апеляційному
порядку, і покликаючись на
незаконність та необгрунтованість
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просять рішення скасувати та ухвалити
нове, яким в позовних вимогах
відмовити. В апеляційній скарзі
відповідачі зазначають, що позивачі
довели туалет до антисанітарного стану
і жодні прохання, вмовляння щодо
підтримання чистоти в ньому не брались
позивачами до уваги. Таким чином,
позивачі не дотримуються Постанови «
Про затвердження Примірного положення
про гуртожитки» від 3 червня 1986 р. № 208.
Апелянти заперечують акт, складений 20
червня 2014 року № 492, у якому зазначено,
що мешканці кімнати АДРЕСА_2 ОСОБА_7
відмовляються надати вільний доступ
власнику кімнат АДРЕСА_1 до приміщень,
що перебувають у спільній власності, на
вхідних дверях в туалет повісили
навісний замок, оскільки такий був
складений у їх відсутності та без
свідчень сусідів. Посилання позивача
ОСОБА_4 на ст. 321 ЦК України є
ґрунтовними щодо неї, але позивачі
ОСОБА_8, ОСОБА_9 права власності у
зазначених кімнатах не мають, тож і
вимоги стосовно порушення їхнього
права власності тут не відповідають
дійсності. Також ні у позові ні в усних
поясненнях позивачів немає жодного
посилання на завдання моральної шкоди
у відповідності до п. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 23 ЦК
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі , перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовільнити частково з наступних
мотивів.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачі у позовній заяві не наводили
обґрунтування, про те, які самі дії і
ким з відповідачів вчинялися щодо
недопущення позивачі у туалет спільний
для кімнат АДРЕСА_1, а вказувалося
узагальнююче, що їм чиняться перешкоди
у користуванні спільним приміщеннями
всіма відповідачами.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
факт чинення їм перешкод у
користуванні спільними приміщеннями з
боку відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які
проживають у кімнаті АДРЕСА_3, що
розташована на іншому поверсі ніж
житло позивачів, позивачами надано не
було. За таких обставин, колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції не
було підстав для задоволення позовних
вимог, пред»явлених до вищезазначених
відповідачів.

Крім цього, виходячи із характеру
правопорушення, допущеного
відповідачем ОСОБА_3 по відношенню до
позивачів, а також з урахуванням
конкретних обставин справи , а саме
ігнорування позивачами: ОСОБА_8та
ОСОБА_9 справедливих вимог
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо
дотримання чистоти у приміщеннях
спільного користування, які призвели
до того, що відповідачем ОСОБА_3 було
встановлено навісний замок на двері
туалету спільного користування ,
колегія суддів вважає, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди, спричиненої відповідачем ОСОБА_3
позивачам, є значно завищеним і вважає,
що достатнім для сатисфакції буде
визначення розміру грошового
відшкодування моральної шкоди в сумі
500 гривень для кожного з позивачів. Тому
оскаржене рішення в частині визначення
розміру грошового відшкодування
моральної шкоди в частині стягнення з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
по 2500 (дві тисячі п»ятсот) грн. на
користь кожного з них заподіяної
моральної шкоди, належить змінити,
зменшивши розмір стягнення моральної
шкоди із 2500 гривень в користь кожного з
позивачів до 500 гривень в користь
кожного з позивачів.

У зв»язку з тим, що колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для відмови у задоволенні позовних
вимог, пред»явлених до відповідачів:
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, рішення суду в
частині задоволення позовних вимог,
пред»явлених до цих відповідачів та в
частині солідарного стягнення з них
судового збору належить скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у позові.

Оскільки нормами цивільного
процесуального законодавства не
передбачено солідарного обов»язку
відповідачів по стягненню в користь
позивачів судових витрат, тому колегія
суддів вважає, що належить скасувати
рішення суду і в частині покладення на
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3
солідарного обов»язку про
відшкодування в користь позивачів
судового збору в сумі 243 грн 60 коп та
ухвалити в цій частині нове рішення
про стягнення з відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 по 121 грн 80 коп в користь
одного з позивачів ОСОБА_4, оскільки
саме нею при зверненні з позовом було
сплачено судовий збір в сумі 243 грн 60
коп .

В решті оскаржене рішення належить
залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 303, п. п. 2, 3 ч.1 ст. 307, п. 2,
3 ч. 1,ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст.314, ст. ст. 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідачів:
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 08
вересня 2014 року в частині визнання дій
ОСОБА_6, ОСОБА_7 мешканців кімнати
АДРЕСА_2 неправомірними та усунути
перешкоди у користуванні спільним
санвузлом ( за адресою АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної спільної
сумісної власності , шляхом надання
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (мешканцям
кімнат АДРЕСА_1) безперешкодного
постійного доступу до приміщень
спільного користування - скасувати і у
задоволенні позовних вимог у цій
частині відмовити.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 08
вересня 2014 року в частині стягнення
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
243 (двісті сорок три) гри. 60 коп
сплаченого судового збору скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 121 ( сто двадцять
одна ) грн 80 коп з кожного, сплаченого
судового збору.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 08
вересня 2014 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
по 2500 (дві тисячі п»ятсот) грн. на
користь кожного з них заподіяної
моральної шкоди - змінити, зменшивши
розмір стягнення моральної шкоди із 2500
гривень в користь кожного з позивачів
до 500 гривень в користь кожного з
позивачів.

В решті рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 08
вересня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.