РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2021/14-ц

04 грудня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Гулов Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
содово-городницьке товариство масиву
"Камяногірський" про усунення перешкод
у користування майном та виселення з
дачного будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним
позовом про виселення відповідачів
покликаючись на те, що їй належить
земельна ділянка з розташованим на ній
дачним будинком, в якому безпідставно
проживають відповідачі. Просить
усунути перешкоди в користуванні
власністю, шляхом виселення
відповідачів із вказаного дачного
будинку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та пояснила, що в 2005
році нею була придбана земельна
ділянка з розташованим на ній дачним
будинком. Земельна ділянка спочатку
була оформлена на її зятя - відповідача
ОСОБА_4. В дачному будинку стали
проживати батьки її зятя - відповідача
ОСОБА_4. В 2008 році вона переоформила
вищевказану земельну ділянку з
розташованим на ній дачним будинком на
себе. З 2010 року в дачному будинку став
проживати ще і відповідач ОСОБА_4.
Відповідачі чинять їй перешкоди у
користуванні будинком. При цьому
відповідачі не сплачують жодних
коштів. Позивач просить усунути
перешкоди в користуванні власністю,
виселивши відповідачів з її дачного
будинку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
його батьки продали своє житло і купили
спірний дачний будинок. Спочатку цей
дачний будинок належав йому, а в 2008 році
його переоформили на позивача. Батьки
проживають в дачному будинку з 2005 року,
а він поселився в ньому в 2010 році.
Заперечив наявність будь-яких перешкод
позивачу з боку відповідачів у
користуванні нерухомим майном. Крім
того зазначив, що відповідачі не мають
іншого місця проживання.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
попередньому судовому засіданні позов
не визнали, а в судове засідання не
з'явилися. Про місце і час розгляду
справи були повідомлені своєчасно та
належним чином.

Представник третьої особи пояснив, що
власником спірного дачного будинку є
позивач, яка сплачує всі необхідні
кошти як член товариства. На даний час в
дачному будинку проживають
відповідачі. При вирішенні позову
покладається на суд.

Суд, вислухавши пояснення сторін і
представника третьої особи, з'ясувавши
обставини та дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що з 2005 року
відповідач ОСОБА_4, який є колишнім
зятем позивача, був членом садового
товариства масиву «Кам'яногірський» і
за ним були закріплені земельні
ділянки НОМЕР_1 і НОМЕР_2 загальною
площею 0,12 га з розташованим на них
дачним будинком. Рішенням Мащанської
сільської ради Костопільського району
№ 219 від 3 жовтня 2005 року було погоджено
передачу даних земельних ділянок
відповідачу приватну власність та
надано дозвіл на розробку проекту
відведення вищевказаних земельних
ділянок. 20 грудня 2008 року відповідача
було виключено з членів товариства, а
замість нього було прийнято в члени
товариства позивача та закріплено за
нею земельні ділянки НОМЕР_1 і НОМЕР_2.
На даний час згідно державних актів
серія ЯК № 266699 та ЯК № 266698 позивач є
власником земельних ділянок НОМЕР_1 і
НОМЕР_2.

Також згідно свідоцтва про право
власності від 18.09.2014 р. та витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно позивачу належить садовий
будинок НОМЕР_2 в товаристві масиву
«Кам'яногірський». Згідно технічного
паспорта садовий будинок НОМЕР_2 є
двоповерховою цегляною будівлею,
загальною площею 55 кв.м.

Як встановлено судом із пояснень
сторін відповідачі вже тривалий час
круглорічно проживають у належному
позивачу садовому будинку. Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірному дачному
будинку в 2005 році стали проживати за
згодою тодішнього законного
користувача ОСОБА_4, а відповідач
ОСОБА_4 з 2010 року як колишній член сім'ї
власника.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд вважає, що позивач не надала суду
доказів наявності перешкод з боку
відповідачів щодо користування
спірним дачним будинком, а тому рахує
не доведеними її посилання на те, що
відповідачі чинять їй перешкоди в
користуванні дачним будинком.

При зверненні до суду позивач, як на
підставу свого позову, покликалася на
ст..ст. 328, 391 ЦК України і просила
усунути перешкоди у користуванні
дачним будинком та земельними
ділянками шляхом виселення
відповідачів. Враховуючи, що спірний
дачний будинок є капітальною спорудою
і відповідачі проживають в ній круглий
рік, то суд вважає, що дана будівля є
житловим приміщенням і виселення з неї
можливе лише з підстав передбачених
Житловим кодексом України.

Згідно з частиною 1 ст. 109 ЖК України
виселення із займаного приміщення
допускається з підстав, встановлених
законом.

Підстави та порядок позбавлення членів
сім'ї власника права користування
жилими приміщеннями визначені у ст. 157
ЖК України, якою встановлено, що членів
сім'ї власника жилого будинку може бути
виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу, а саме виселення члена сім'ї
наймача (власника) будинку та інших
осіб, які проживають разом з ним,
можливо в тому випадку, коли вони
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематично
порушують правила співжиття та роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними.

В даному випадку, жодної з перелічених
умов для виселення відповідачі не
вчинили і в матеріалах справи відсутні
належні докази на підтвердження дій
які б могли призвести до їх виселення.

Крім того, статтею 156 ЖК України
встановлено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Згідно п. 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику
про захист права власності та інших
речових прав» передбачено, що
відповідно до положень статей 391, 396 ЦК
України позов про усунення порушень
права, не пов'язаних із позбавленням
володіння, підлягає задоволенню у разі,
якщо позивач доведе, що він є власником
або особою, яка володіє майном (має
речове право) з підстави, передбаченої
законом або договором, і що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушується
його право власності чи законного
володіння. Тобто, в даному випадку, крім
доведення існування права власності на
майно (що відповідачами фактично не
заперечується) необхідно довести
порушення такого права, що в судовому
засіданні, позивачем зроблено не було.

Також, суд зазначає, що Постановою № 15
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 грудня 2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» було
взято до відома інформацію про
узагальнення судової практики про
захист права власності та інших
речових прав, витяги з яких містяться в
листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 р. В п. 3 витягу
із узагальнення зазначено, що
найпоширенішими помилками є
безпідставне застосування статті 391 ЦК
за відсутності підстав для виселення,
передбачених частиною першою статті 116
ЖК УРСР, при вирішенні спорів про
усунення перешкод у користуванні
житлом шляхом виселення членів сім'ї
власника. Виселення є категорією
житлового законодавства, тому при
розгляді цивільних справ за позовом
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК УРСР підстави для
позбавлення права на житло.

Оскільки в судовому засіданні підстави
для виселення недоведені, то суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
содово-городницьке товариство масиву
"Камяногірський" про усунення перешкод
у користування майном та виселення з
дачного будинку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.