Справа №442/11/14-ц
Провадження №2/442/271/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на ? частини автомобіля НОМЕР_1, та стягнути з відповідача в її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в 2005 році її батько ОСОБА_3, який на той час був розлучений з її матір»ю, вдруге одружився в м.Дрогобичі з ОСОБА_2.

В 2008 році батько придбав для себе автомобіль «Форд-Ескорт», 1996 року випуску, який зареєстрував в МРЕВ ДАІ і отримав номерний знак НОМЕР_2.

16 липня 2010 року батько склав заповіт згідно якого на випадок своєї смерті заповів їй ? ідеальну частину свого будинку, розташованого по вул. Крушельницької, 35 в м.Трускавець та ? ідеальної частини земельної ділянки біля будинку за цією ж адресою.

В 2013 році батько помер, вона прийняла належну їй спадщину за заповітом. Так як їй було відомо про належний батькові автомобіль, на частину вартості якого вона має право як на спадщину за законом - вона звернулася до відповідачки з пропозицією визначитися з оцінкою вартості автомобіля і можливості розподілу його вартості в добровільному порядку, однак остання заявила, що ніякого розподілу в добровільному порядку не може бути, бо вона є дружиною її покійного батька, має право на автомобіль в цілому. Вона вважає, що має право на ? частини автомобіля, що належав її батькові, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Представник позивача ОСОБА_4»ян Павлович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач по справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Цап) ОСОБА_6, являється дочкою ОСОБА_3, який помер 22.02.2012 року. (а.с. 6-7)

Учасниками процесу також не заперечується той факт, що ОСОБА_3 вдруге 23 червня 2005 року уклав шлюб з Цап (дошлюбне прізвище Грущенко) ОСОБА_7.

Як вбачається із заповіту від 16 липня 2010 року складеного ОСОБА_3, останній на випадок своєї смерті заповів своїй дочці ОСОБА_1 ? ідеальну частину свого будинку, розташованого по вул. Крушельницької, 35 в м.Трускавець та ? ідеальної частини земельної ділянки біля будинку за цією ж адресою. Зі слів позивача вона цю спадщину прийняла. (а.с. 8)

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Посилаючись на норму ст. 392 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «Форд-Ескорт» 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_3, який придбаний її батьком ОСОБА_3 в 2008 році і числиться за ним по даний час, при цьому не зазначає з чого виходить при визначенні частки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в основному ґрунтуються на тому, що відповідач в добровільному порядку ніякого розподілу машини з нею проводити не хоче, водночас до матеріалів справи не долучено жодного доказу про такі наміри позивача чи про такі відповіді відповідача.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би її позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а її доводи лише грунтуються на припущеннях, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.