Справа № 216/7094/13-ц
провадження 2/216/163/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.01.2014 року Центрально-Міський
районний суд м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Черкасенко Т.Г.

при секретарі
Паситніченко А.О.,

з участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Кривого Рогу цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики,-

В
С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29
грудня 2011 року відповідач ОСОБА_3
отримав від неї у позику грошові кошти
у сумі 1 597 940 грн. та взяв на себе
зобов.язання повернути отримані ним
кошти не пізніше 29 березня 2012 року.

На підтвердження отримання грошей
позичальником та обов.язку останнього
повернути їх після користування, між
сторонами було укладено договір позики
від 29 грудня 2011 року, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Проте, у встановлений у договорі позики
строк, тобто до 29.03.2012 року відповідач
не повернув позивачу гроші в сумі 1 597 940
грн. На численні прохання про
добровільну сплату боргу за позикою,
відповідач ОСОБА_3 не реагував, від
сплати позики ухиляється до цього часу.

В зв.язку з викладеним, позивач ОСОБА_5
просить суд стягнути з відповідача
ОСОБА_3 вище зазначену суму боргу за
договором позики 1 597 940 грн та 3% річних
від простроченої суми відповідно до
вимог ст. 625 ЦК України, які складають
за 530 днів - 69 608 грн. 89 коп., а всього
стягнути 1 667 548 грн 89 коп.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожний
окремо, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав, суду
пояснив, що він дійсно брав у позивачки
ОСОБА_5 в 2007 році гроші в сумі 200 тис.
доларів США, для укладання комерційної
угоди, про що він написав їй
власноручно розписку, оригінал якої
находиться у позивачки і гроші до
теперішнього часу не повернув. Він
згоден повернути позивачці ці кошти в
назначений час. Проте, будь-яких інших
грошей, в тому числі в сумі 1 597 940 грн.,
які зазначено в договорі позики від 29
грудня 2011 року, він у позивачки не брав.

Проте визнає в суді, що
власноручно підписав Договір позики
від 29 грудня 2011 року, посвідчений 29
грудня 2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 3086.

Просить суд в задоволені позову
ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 також
в судовому засіданні позов не визнала,
суду пояснила, що оскільки позивач не
надав суду доказів передачі грошової
суми 1 597 940 грн. відповідачем позивачу
за вище вказаним договором позики,
відповідач заперечує факт отримання
ним коштів за вказаним договором від
позивача ОСОБА_5, вимоги позивача є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши представників
позивача відповідача та його
представника, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню за наступних
підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні, пояснили представники
позивача, вбачається з оригіналу
„Договору позики" від 29 грудня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований к
реєстрі за № 3086, відповідач взяв в борг
у позивача 1 597 940 грн і бере на себе
зобов.язання повернути позивачу
вказану суму грошей не пізніше 29
березня 2012 року.

Відповідно до п. 1. Договору позики,
передачу грошей було здійснено до
укладення, підписання та посвідчення
цього договору.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні підтвердив факт підписання
ним особисто Договору позики від 29
грудня 2011 року та підтвердив суду, що
до теперішнього часу вказану суму
позики не повернув позивачу.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що між сторонами ОСОБА_5
та ОСОБА_3 виникли договірні
зобов.язання у вигляді договору позики,
які не виконуються відповідачем в
частині повернення грошових коштів
позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов.язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідач ОСОБА_3 у передбачений
договором строк не повернув суму
позики, про що він підтвердив в
судовому засіданні. Оригінал Договору
позики знаходився у позивача і наданий
представником позивачем до суду в
якості доказу укладенні зазначеного
договору, що свідчіть про невиконання
ОСОБА_3 умов договору.

За змістом ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов.язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів

( суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду і такої ж якості.

Відповідно до вимог ст.. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов.язання, на
вимогу кредитора зобов.язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

А тому, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_5 суму боргу 1 597
940 грн., 3% річних за період 530 днів
невиконання договору позики.
Відповідно до вимог позивача, що
складає 69 608 грн 89 коп ( 1 597 940 грн. х 3 х 530
: 365 : 100 = 69 608 грн 89 коп).

Заяву відповідача та його
представника про необґрунтованість
позиву через відсутній окремий
документ на підтвердження факту
передачі грошової суми позичальнику,
суд вважає безпідставною, оскільки
письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру і є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Як вбачається з п. 1 Договору
позики, передачу грошей було здійснено
до укладення, підписання та
посвідчення цього договору, що
підтвердив відповідач своїм особистим
підписом під договором позики.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, а тому суд вважає
можливим стягнути з відповідача на
користь позивача витрати позивача на
сплату судового збору в сумі 3 441 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60 ЦПК України,
а також ст.ст. 526, 599, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050
ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики,
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
суму позики у розмірі 1 597 940 грн, та 3%
річних у розмірі 69 608 грн 89 коп, а
всього: 1 667 548 грн. ( один мільйон шістсот
шістдесят сім тисяч п'ятсот сорок вісім
грн.) 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судові витрати - судовий збір в сумі 3 441
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.Г. Черкасенко