АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/272/14 Справа № 2-124/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д.І. Доповідач -
Волошин М.П.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Демченко
Е.Л.,Куценко Т.Р.,

при секретарі -
Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 травня
2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2008 року ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" звернулося з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві посилалось на те, що 11
квітня 2006 року між позивачем та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір №
074/06-МК, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_4 кредит в сумі 8 000 доларів США, а
ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язалася
повернути кредитні кошти відповідно до
графіку платежів, сплатити банку
відсотки за користування кредитними
коштами в розмірі 20% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором, , 11 квітня 2006
року між позивачем та ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № 074/06/01-МК,
відповідно до якого, поручитель ОСОБА_5
зобов'язалася нести солідарну
відповідальність за виконання ОСОБА_4
умов кредитного договору.

Крім того, 11 квітня 2006 року між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 074/06/02-МК, відповідно
до якого, поручитель ОСОБА_3
зобов'язався нести солідарну
відповідальність за виконання ОСОБА_4
умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, несвоєчасно та не
в повному обсязі здійснювала погашення
заборгованості за кредитом та
відсоткам, та інші платежі, тому
позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів заборгованість за
кредитним договором № 074/06-МК від 11
квітня 2006 року в сумі 116 856, 91 грн. та
судові витрати.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 травня 2013 року позовні
вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованість по кредитному
договору № 074/06-МК від 11 квітня 2006
року складає 116 856,91 грн., що складається
з: заборгованості по тілу кредиту - 20
701,87 грн., заборгованості по відсоткам -
20 192,40 грн., пені - 75 962,46 грн.; судові
витрати 1 843,49 грн., а всього - 118 700, 40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції змінити та не
стягувати з нього суму заборгованості
за кредитним договором № 074/06-МК від 11
квітня 2006 року, оскільки він не
підписував вказаний договір поруки.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково та скасувати рішення суду
першої інстанції в частині розподілу
судових витрат з наступним ухваленням
нового рішення в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 квітня 2006 року між позивачем та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ 074/06-МК, відповідно до якого банк
надав ОСОБА_4 кредит в сумі 8 000 доларів
США, а ОСОБА_4, в свою чергу,
зобов'язалася повернути кредитні кошти
відповідно до графіку платежів,
сплатити банку відсотки за
користування кредитними коштами в
розмірі 20% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором, 11 квітня 2006 року
між позивачем та ОСОБА_5 був укладений
договір поруки № 074/06/01-МК, відповідно
до якого, поручитель ОСОБА_5
зобов'язалася нести солідарну
відповідальність за виконання ОСОБА_4
умов кредитного договору.

Крім того, 11 квітня 2006 року між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 074/06/02-МК, відповідно
до якого, поручитель ОСОБА_3
зобов'язався нести солідарну
відповідальність за виконання ОСОБА_4
умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
станом на 27 лютого 2013 року
заборгованість по кредитному договору
№ 074/06-МК від 11 квітня 2006 року складала
116 856,91 грн., що складається з:
заборгованості по тілу кредиту - 2 590
доларів США(що складає 20 701,87 грн. з
розрахунку 1 долар США - 7,9930 грн.);
заборгованості по відсоткам - 2 526,26
доларів США (що складає 20 192,40 грн.); пені
- 75 962,46 грн., що підтверджується
довідкою розрахунком банку.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою ОСОБА_3 вказував на те, що
договір поруки на забезпечення
кредитних зобов'язань ОСОБА_4 він не
підписував.

Колегія суддів враховує, що
справжність підпису особи може
встановити лише експерт, який має
відповідну фахову освіту та спеціальні
знання.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України
встановлено, що для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд ;призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Під час перегляду справи в
апеляційному порядку ОСОБА_3 не
звертався до апеляційного суду з
клопотанням про призначення
почеркознавчої експертизи.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 звертався до
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська з позовною заявою
про визнання договору поруки № 074/06/02-МК
від 11 квітня 2006 року недійсним з тих
підстав, що договір ним не підписано.

Згідно рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
25 липня 2014 року, яке згідно ч.3 ст.61 ЦПК
України є підставою звільнення від
доказування, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Крім того, з вказаного рішення
вбачається, що ухвалою Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
12 вересня 2014 року у справі було
призначено почеркознавчу експертизу,
однак провести її експерт не зміг через
не сплату коштів ОСОБА_3 за її
проведення.

Також Бабушкінським районним судом
м.Дніпропетровська встановлено, що
згідно відповіді Кіровського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області розслідування у кримінальному
провадженні №0000005 триває, в
матеріалах кримінального провадження
оригінал договору поруки відсутній. В
той час як 26 листопада 2009 року
оперуповноваженим ВПМ ДПІ у
Кіровському районі проведено виїмку
документів, в тому числі оригінал
договору поруки №074/06-МК/02 від 11 квітня
2006 року.

Доводи апеляційної скарги про те,
що на протязі 5 років органи внутрішніх
справ розслідують питання відносно
посадових осіб Філії
«Дніпропетровське регіональне
управління» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» за ознаками складу злочину,
передбаченого ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК
України не можуть бути підставою для
висновку про те, що апелянт не
підписував договір поруки, оскільки
копії відповідного експертного
висновку позивачем надано не було.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК Україн суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
разі подальшого проведення експертизи
в рамках кримінального провадження та
можливого встановлення експертом, що
підпис від імені апелянта зроблений
іншою особою, ,ОСОБА_3 не позбавлений
можливості звернутися до суду з заявою
про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленою обставиною.

Посилання апелянта на неправомірне
нарахування пені не може бути прийняте
до уваги, оскільки з розрахунку банку
вбачається, що банком нараховано суму
пені за період з 26 лютого 2012 року по 27
лютого 2013 року, тобто в межах
спеціальної позовної давності за один
рік, що передбачено ч.2 ст.258 ЦК України.

Розмір пені нараховано банком
відповідно до умов п.6.1 кредитного
договору №074/06-МК, укладеного сторонами
11 квітня 2006 року.

Разом з тим, суд першої інстанції,
розподіляючи судові витрати, допустив
солідарне їх стягнення з відповідачів,
що діючим процесуальним
законодавством не передбачено, тому
рішення в цій частині підлягає
скасуванню з наступним ухваленням
рішення про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" судових витрат у розмірі 614,50
грн. з кожного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
повним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню лише в частині
розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 травня 2013 року скасувати
в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
судові витрати у розмірі 614,50 грн. з
кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий
М.П.Волошин

Судді
Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко