Справа № 1506/5986/2012
Провадження 2/496/36/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.06.2014 року

Біляївський районний суд

Одеської області

в складі головуючого судді Крачкової
С.В.

при секретарі Полубок Н.А.

розглянувши в м. Біляївка у відкритому
судовому засіданні в м.Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку і
визнання права на обов'язкову частку в
спадщині

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_7,
визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, укладений 15 грудня 1999 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнати за нею
право на обов'язкову частку - 2/9 частини
цього спадкового майна.

Свої вимоги мотивує тим, що її матері
ОСОБА_9 належав житловий будинок з
надвірними спорудами, який знаходиться
в АДРЕСА_1. При житті мати склала
заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла, а 19.02.1999 року
ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, яка складається
з вказаного житлового будинку. 15 грудня
1999 року ОСОБА_7 продав цей житловий
будинок своєму батькові ОСОБА_10.
Позивачка вважає, що оскільки на момент
смерті матері вона була неповнолітньою
( народилась в ІНФОРМАЦІЯ_2), то мала
право на обов'язкову частку. Але в силу
неповноліття не могла реалізувати це
право, а батько навмисне не звернувся
до державного нотаріуса з метою
захисту її інтересів. Тому просить в
судовому порядку визнати за нею право
на обов'язкову частку, а свідоцтво про
право на спадщину від 19.02.1999 року та
договір купівлі-продажу спадкового
майна визнати недійсними.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, але подала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, на
позові наполягає.

Представник відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( правонаступники після
смерті ОСОБА_7) - ОСОБА_11 в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заяву про визнання позову та про
розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 (
правонаступник після смерті ОСОБА_8) не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про день розгляду справи (
том 2 а.с. 62), про причину неявки суд не
повідомив, але будучи допитаним в
порядку окремого доручення суду
Поворінським районним судом
Воронежської області , РФ ( том 2 а.с.58-59),
позов ОСОБА_1 не визнав.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2
не з'явилась, хоча належним чином була
повідомлена про день розгляду справи (
том 2 а.с.73), про причину неявки суд не
повідомила, але в своїй заяві ( том 1
а.с.131) зазначила, що позивачка втратила
право на звернення до суду з цим
позовом.

Суд вважає, що неявка відповідачів в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду справи на підставі
документів, що містяться в матеріалах
справи.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2, а її батьками були ОСОБА_8
та ОСОБА_9 ( том 1 а.с.7, 44).

На підставі договору купівлі-продажу
від 26.10.1977 року ( том 1 а.с.45-46) та довідки
Троїцької сільської ради ( том 1 а.с.50)
ОСОБА_9 належав житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

23.01.1984 року вона склала заповіт на ім'я
свого сина ОСОБА_7( том 1 а.с.43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла ( том 1 а.с.8),
відкрилась спадщина на вказане
домоволодіння. На момент смерті матері
позивачці виповнилось 14 років.

Згідно положень ст.. 535 ЦК України ( в
редакції 1963 року) неповнолітні діти
спадкодавця успадковують незалежно
від змісту заповіту не менше 2/3 частки,
які належали б кожному з них при
спадкуванні за законом.

Відповідно вимог ст.. 60 КпШС України
захист прав та інтересів
неповнолітніх дітей лежить на їх
батьках, які діють без особливих на те
повноважень.

Ці вимоги закону щодо захисту
спадкових прав неповнолітньої доньки
її батько ОСОБА_8 не виконав і до
державного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини в її інтересах не
звернувся.

19.02.1999 року ОСОБА_7 Біляївською
державною нотаріальною конторою було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом після смерті ОСОБА_9, на
майно, яке складається з житлового
будинку та надвірних споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1 ( том 1 а.с.51).

24.05.1999 року рішенням Біляївського
районного суду Одеської області по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 за
кожним з них було визнано право
власності на ? частину вказаного
житлового будинку ( том 1 а.с.20).

Але вони рішення суду не виконали і
своє право власності на вказані частки
в домоволодінні у встановленому
порядку не зареєстрували ( том 1 а.с.5).

Навпаки, 15.12.1999 року вони уклали договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_7 як
власник всього житлового будинку
продав, а ОСОБА_8 купив житловий
будинок з надвірними спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 ( том1 а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, а
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8.

Згідно положень ст.. 48 ЦК України ( в
редакції 1963 року) недійсною є угода, що
суперечить вимогам закону.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при видачі ОСОБА_7 свідоцтва про
право на спадщину за заповітом 19.02.1999
року, були порушені права позивачки,
яка на момент відкриття спадщини після
смерті матері була неповнолітньою і
мала право на обов'язкову частку, а тому
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я ОСОБА_7 і договір
купівлі-продажу житлового будинку,
який укладався ним з ОСОБА_8 необхідно
визнати недійсними.

З урахуванням того, що після смерті
ОСОБА_9, в разі відсутності заповіту,
спадкоємцями за законом являлись її
чоловік ОСОБА_8, син ОСОБА_7 та донька
ОСОБА_1, то частка позивачки складає 2/9 (
2/3 від 1/3).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги позивачки законні,
обґрунтовані, а тому вони підлягають
задоволенню.

Заперечення відповідачки ОСОБА_2,
викладені в заяві від 3.01.2013 року ( том 1
а.с.131) суд до уваги не приймає, оскільки
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 7.11.2012 року ухвала
Біляївського районного суду від 20.11.2006
року про закриття провадження по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 за
аналогічними вимогами, була скасована
і справу направлено до суду для
продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 14,48,524,525, 529, 534,535, 548,549 ЦК
України ( в редакції 1963 року), ст.. 60 КпШС
України ( в редакції 1969 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку і визнання права на
обов'язкову частку в спадщині -
задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 19 лютого
1999 року, видане державним нотаріусом
Біляївської державної нотаріальної
контори Одеської області на ім'я
ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, реєстровий номер 1-395.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, укладений 15.12.1999 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений
приватним нотаріусом Біляївського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_12

Визнати за ОСОБА_1 право на обов'язкову
частку в спадщині - 2/9 частини житлового
будинку з надвірними спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1, який належав її
матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
26.10.1977 року.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів до
Одеського апеляційного суду через
Біляївський районний суд.

Суддя :
С.В. Крачкова