АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1476/14 № апеляційного
суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
Головуючого - Семенюк Т.А
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 11 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стоїк-Авто» про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 11 серпня 2014 року позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_4, через свого представника подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушено норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2014 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення боргу за
договором позики, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
21.01.2008 р. він - ОСОБА_4 надав відповідачу -
ТОВ «Стоїк-Авто», в особі його
директора ОСОБА_5, позику в розмірі 3913750
грн.

Зазначив, що, станом на січень 2008 р. він
був добре знайомий із ОСОБА_6., який
одружився на сестрі позивача, тобто
вони є родичами та підтримують родинні
відносини. При цьому ОСОБА_6 був
партнером по бізнесу директора ТОВ
«Стоїк-Авто» - ОСОБА_5 Наприкінці 2007 р.
до позивача зателефонував ОСОБА_6 та
повідомив, що ОСОБА_5. як його діловий
партнер, пропонує дуже вигідну
пропозицію, а відповідачу ОСОБА_5 були
потрібні готівкові кошти для
реалізації бізнес проектів ТОВ
«Стоїк-Авто», і тому відповідач просив
позичити гроші у позивача із виплатою
високих відсотків.

При зустрічі, ОСОБА_5 - директор
відповідача, звернувся із пропозицією
надати для 'ГОВ «Стоїк - Авто» позику, на
що він погодився, адже ОСОБА_5 говорив
дуже переконливо і запевнив, що
позичені кошти будуть повернуті вчасно
і в повному розмірі.

Також ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_6 є
його діловим партнером, а це додаткова
гарантія виконання всіх умов позики. На
той час позивачу належала квартира у м.
Києві, що знаходилась за адресою
АДРЕСА_1.

16.01.2008 р. позивач вищевказану квартиру
продав за 3913750 грн.. що на той час це
складало 775000 дол. СІЛА і 21.01.2008 р.
вищевказану суму передав ОСОБА_5 -
директору відповідача. Сторони
узгодили всі умови надання відповідачу
позики та вказали їх у борговій
розписці від 16.04.2008 р.. яку підписав від
імені відповідача його директор ОСОБА_5
та скріпив печаткою підприємства. При
передачі коштів ОСОБА_5 розписки
позивачу не надав, так як до кінця не
було узгоджено умови надання позики, а
після їх узгодження, оформив боргову
розписку.

Також позивачем було уважно вивчено
всі статутні документи ТОВ
«Стоїк-Авто», згідно статуту директор
ТОВ «Стоїк - Авто», мав право таким
чином залучати кошти на фірму.

Згідно боргової розписки п. 4
позичальник зобов'язався повернути всі
кошти до 21.01.2011 р., але кошти позивачу не
було повернуто, і директор відповідача
- ТОВ «Стоїк - Авто» ОСОБА_5 зустрічі із
позивачем почав уникати.

Враховуючи викладене, просив суд
стягнути з ТОВ «Стоїк-Авто» на користь
ОСОБА_4 3 913 750 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.01.2008 року між сторонами укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

З виписки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
вбачається, що відповідач оплатив
позивачу вартість зазначеної
нерухомості у розмірі 3131000 грн.

Як вбачається з боргової розписки від 16
квітня 2018 року, позичальник ТОВ
«Стоік-Авто» в особі його директора
Рузумєя Г.Ф. отримало у борг від ОСОБА_4
грошові кошти у розмірі 3913750 грн., що
еквівалентно 775000 доларів США, зі
строком повернення до 21 січня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги не доведено.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
договору позика та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

У письмовій формі необхідно укладати
будь-які договори позики за участю
юридичної особи, незалежно від того, в
якості якої сторони вона виступає -
позикодавця чи позичальника, оскільки
договір позики не може бути повністю
виконаний сторонами у момент його
вчинення, що випливає із змісту статей
206 і 208 ЦК.

Якщо договір позики мав бути укладений
у письмовій формі і її не було
додержано, факт укладання договору
позики слід доводити письмовими
доказами, засобами аудіо -, відеозапису
та іншими доказами.

Такими документами для юридичної особи
- позичальника можуть бути лише
документи, які відповідають вимогам ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

При цьому, первинні облікові документи,
які фіксують факт здійснення
господарської операції повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Інформація, яка міститься у
прийнятих до обліку первинних
документах систематизується на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах статистичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Вимоги до форми та змісту первинних
розрахункових документів, порядок
оприбуткування готівки, яка надійшла
через касу або документів, що
підтверджують здійснення розрахунків
у безготівковій формі, визначаються
«Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженим постановою НБУ
№ 637 від 15.12.2004 р.

Проте, суду не надано жодних
передбачених Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» документів, які
підтверджували б факт надходження
грошей від кредитора на рахунок чи в
касу ТОВ «Стоік-Авто».

Більш того, як вбачається з наданих
представником відповідача документів,
відсутні будь-які дані про надходження
на рахунок товариства зазначеної суми.

Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
підтверджуватися певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
недоведеності позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 11 серпня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді