Справа № 487/4010/14-ц
Провадження № 2/487/1808/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 року
Заводський районний суд міста
Миколаєва в складі: головуючого судді -
Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої
К.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи - Миколаївської міської
ради про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
спільного користування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, третьої особи -
Миколаївської міської ради про
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
площею 88 кв.м. за адресою АДРЕСА_1,
виділену на підставі рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 25.05.1983 року, шляхом
демонтажу паркану, господарських
будівель та сараїв.

В подальшому позивач уточнив
своїх вимоги та просив суд про
зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
спільного користування за адресою
АДРЕСА_1, площею 176 кв.м., шляхом надання
доступу через ворота в огорожі №1 та
відновлення калитки в огорожі №7,
демонтажу самовільно побудованого
сараю літ. "У" і металевого навісу для
легкового автомобіля.

В позові позивач зазначив, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві власності ОСОБА_3 - 67/100 часток,
ОСОБА_2 -18/100 часток і ОСОБА_5 - 15/100 часток.
Рішенням Миколаївської міської ради
№720 від 21.04.2006 року, належні ОСОБА_3 67/100
часток домоволодіння за вказаною
адресою були виділені в окрему адресу -
АДРЕСА_1 без виділення земельної
ділянки. За договором купівлі-продажу
від 27.12.2006 року він придбав у ОСОБА_3
домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1.
Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради №817 від 27.04.2007 року за
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
було визначено нові частки - ОСОБА_2 -
66/100 часток, ОСОБА_5 - 34/100 часток. За
договором дарування від 21.06.2007 року
ОСОБА_5 належну йому частку подарував
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 кожному по 34/200 часток.
Крім того, рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 25.05.1983
року було визначено порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками та для загального
користування співвласників виділено
земельну ділянку площею 176 кв.м,
зокрема, ОСОБА_8 - 88 кв.м. і ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 - 88 кв.м. На теперішній час
відповідач перешкоджає йому в
користуванні земельною ділянкою
загального користування, а саме: не дає
доступу до земельної ділянки шляхом
забудови калитки в огорожі №7 між
земельними ділянками №1 і №2 та
земельною ділянкою загального
користування, відмовляється надати
ключі від воріт в огорожі №1 з АДРЕСА_1,
самочинно без отримання відповідних
дозволів та його згоди, а також згоди
користувачів суміжної земельної
ділянки збудувала сарай літ. У та
металевий навіс для легкового
автомобіля. Вказані протиправні дії
відповідача перешкоджають йому також
здійснювати ремонт та обслуговувати
стіни належного йому на праві
власності будинку літ. Б, опор електро
та телефонних мереж, каналізаційного
колодязю, каналізаційних й водяних
труб, через які проходять комунікації
до його будинку.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав, підтвердив викладені
обставини, просив про задоволення
позову.

В судове засідання відповідач не
з'явилась, про час та місце слухання
справи була повідомлена, причини
неявки суду не повідомила, в процесі
розгляду справи відповідач позовні
вимоги не визнала, просила в
задоволенні позову відмовити
посилаючись на те, що позивач не є
землекористувачем земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1 у зв'язку з чим
він не має права вимагати усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою за вказаною адресою та при
укладенні договору купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1, між попереднім
власником та ОСОБА_1 договір оренди
земельної ділянки не укладався. При
цьому, відповідно до ст. 377 ЦК України до
позивача при купівлі домоволодіння
перейшло лише право користування на
частку земельної ділянки на якій
розташоване домоволодіння та частку
необхідну для обслуговування будинку.
При цьому відсутні будь які відомості
про виконання рішення Заводського
районного суду від 25.05.1983 року, яким
було визначено порядок користування
земельною ділянкою. Отже, оскільки
позивач не є власником домоволодіння
АДРЕСА_1 він не має права доступу до
ділянки загального користування через
калитку в огорожі №7, отримання ключів
від воріт в огорожі №1 з АДРЕСА_1, з цих
же підставі згода позивача на
самовільне будівництво сарая літ. У і
металевого навіса не потрібна.

Заслухавши пояснення
представника позивачf, дослідивши
матеріали цивільної справи,
інвентаризаційної справи
домоволодіння АДРЕСА_1, суд приходить
до наступного:

Житловий будинок АДРЕСА_1 на
праві власності належав ОСОБА_11 та
станом на 1924 рік за вказаною адресою
закріплена земельна ділянка площею 975
кв.м. В подальшому власниками вказаного
будинку на підставі договір
купівлі-продажу стали ОСОБА_12 і ОСОБА_13,
актом розподілу та плану до нього,
затвердженого 10.05.1939 року вказаним
власникам виділено у користування
земельні ділянки ОСОБА_12 площею 488
кв.м. і ОСОБА_13 - 487 кв.м.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 08.02.1972 року були
затверджені ідеальні частки у
домобудівні за адресою АДРЕСА_1: ОСОБА_12
- 33/100 частки, ОСОБА_13 - 67/100 часток.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 25.05.1983 року
визначено порядок користування
земельною ділянкою загальною площею 899
кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 між ОСОБА_8,
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 Відповідно до
зазначеного рішення суду, ОСОБА_8, якій
належить 33/100 частин домоволодіння за
адресою - АДРЕСА_1, виділено в
користування земельну ділянку,
загальною площею 398 кв.м., в тому числі -
під будовами 122 кв.м, з них під житловим
- 100 кв.м, під не житловими - 22 кв.м; під
ділянкою загального користування 88
кв.м; під ділянкою особистого
користування 188 кв.м. ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
яким належить 67/100 частин домоволодіння
за адресою - АДРЕСА_1, виділено в
користування земельну ділянку
загальною площею 501 кв.м, в тому числі -
під будовами 97 кв.м, з них під житловими
- 96 кв.м, під не житловими - 1 кв.м; під
ділянкою загального користування 88
кв.м; під ділянкою особистого
користування 316 кв.м.

Тобто для загального
користування співвласників виділено
земельну ділянку площею 176 кв.м, зокрема
ОСОБА_8 - 88 кв.м. и ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 88
кв.м.

Після визначення порядку
користування земельною ділянкою
судовим рішення від 25.05.1983 року,
співвласники домоволодіння АДРЕСА_1
змінювались.

Станом на 01.01.2006 року
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
були: ОСОБА_3 - 67/100 часток (договір
купівлі-продажу від 27.12.2005 року між
ОСОБА_14 та ОСОБА_3); ОСОБА_5 - 15/100 часток
(договір дарування від 04.04.1992 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_5), ОСОБА_2 - 18/100 часток
(договір дарування від 23.12.1995 року між
ОСОБА_8 і ОСОБА_2).

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради №720 від 21.04.2006 року 67/100
частинам домоволодіння по АДРЕСА_1,
належним ОСОБА_3, надано нову адресу -
АДРЕСА_1 без виділення земельної
ділянки.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 27.12.2006 року ОСОБА_3
продала, а ОСОБА_1 придбав
домоволодіння АДРЕСА_1.

Після виділу ОСОБА_3 у адресу
АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому
Миколаївської міської ради №817 від
27.04.2007 року за співвласниками
домоволодіння по вулиці Скороходова, 136
було визначено нові частки - за ОСОБА_2 -
66/100 частин, за ОСОБА_5 - 34/100 частини, який
подарував по 17/100 частин ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 167 ЗК
України (в редакції 1970 рку) і ст. 120 ЗК
України, якщо житловий будинок, будівля
або споруда розміщена на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно роз'яснень у п. 21 Постанови
Верховного суду України "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" №7 від 16.04.2004 року, порядок
користування спільною земельною
ділянкою у тому числі тією, на якій
розташовані належні співвласникам
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру
їхніх часток у спільній власності на
будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК бере
до уваги цю угоду при вирішенні спорів
як між ними самими, так і за участю осіб,
котрі пізніше придбали відповідну
частку у спільний власності на землю
або жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою. Це правило
стосується тих випадків, коли жилий
будинок було виділено в натурі.

Отже, у співвласників
домоволодіння , як у нових власників
належних їм часток у вказаному
домоволодінні, виникло право
користування земельною ділянкою по
порядку визначеному рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 25.05.1983 року, оскільки
вказаний порядок є чинним і ніким до
цього часу не змінений.

Таким чином, на теперішній час
позивач має право на користування
земельною ділянкою, яка була виділена у
користування колишньому власникові
домоволодіння, частка якого перейшла у
власність позивача.

Проте, відповідач ОСОБА_2 чинить
перешкоди в користуванні ОСОБА_1
земельною ділянкою загального
користування площею 176 кв.м., а саме: не
дає доступу до земельної ділянки
шляхом забудови калитки в огорожі №7
між земельними ділянками №1 і №2 та
земельною ділянкою загального
користування, відмовляється надати
ключі від воріт в огорожі №1 з АДРЕСА_1,
вказані обставини не заперечувала і
сама відповідач з посиланням на те, що
позивач не є землекористувачем
земельної ділянки розташованої по
АДРЕСА_1

Крім того, відповідачка
самочинно без отримання відповідних
дозволів та погодження сусідів, що
підтверджується листом виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
№Х-2414-1/3 від 11.08.2010 р. та листом
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївської області від 17.06.1997 року,
на земельній ділянці загального
користування, у 1995 році самочинно
побудувала сарай літ. "У", відповідно до
матеріалів інвентаризаційної справи
домоволодіння АДРЕСА_1 (зведених актів,
акту поточних змін, довідки ММБТІ від
22.06.2005 р.) та вказані обставини
встановлені в постанові Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26.04.2010
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, що
відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

Також, відповідачкою на земельній
ділянці загального користування,
самочинно побудований металевий навіс
для легкового автомобіля, що
підтверджується Актом розгляду скарги
(виїзду комісії) від 05.08.2014 року
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради

Вказані протиправні дії відповідача
призвели до порушення прав позивач як
землекористувача земельної ділянки
загального користування, оскільки
перешкоджають йому також здійснювати
ремонт та обслуговувати стіни
належного йому на праві власності
будинку літ. Б, опор електро та
телефонних мереж, каналізаційного
колодязю, каналізаційних й водяних
труб, через які проходять комунікації
до його будинку.

Відповідно до ст. 152 ч. 2 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1
суд вважає обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача суд
оцінює критично, оскільки вони
протирічать зібраним доказам по справі
та суду не надано жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
своїх заперечень.

Одночасно відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої
особи - Миколаївської міської ради про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою спільного
користування - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні земельною ділянкою
спільного користування загальною
площею 176 кв.м. в домоволодінні
АДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_2 доступу
через ворота в огорожі №1 та
відновлення калитки в огорожі №7,
зобов'язавши ОСОБА_2 демонтувати
самовільно збудовані сарай літ. "У" і
металевий навіс для легкового
автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк і порядок, встановлений ст.ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя
С.В. Щербина