АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/8508/14 Головуючий 1 інстанції - Діденко С.А.
Категорія -відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Трішкової І.Ю.

за участю секретаря - Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 14338,00грн. у відшкодування майнової шкоди; 5000,00грн. у відшкодування моральної шкоди; 487,20грн. витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25.09.2013р. о 14.40 годин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота Камрі», держ.НОМЕР_1, рухаючись по вул.Сумській в районі будинку №48 у м. Харкові, порушуючи ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» Х-35», держ. НОМЕР_2, під керуванням позивача, в наслідок чого його автомобіль зазнав механічних ушкоджень, а він особисто зазнав моральних страждань в наслідок сильного психологічного стресу. Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована у відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що позбавляє позивача можливості відшкодування завданої шкоди за рахунок страхового відшкодування.

У судовому засіданні позивач, з урахуванням висновків судової автотоварознавчої експертизи, свої позивні вимоги підтримав в розмірі 8722 грн. матеріальної шкоди і моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідач та його представник позов не визнали, посилалися на те, що вина ОСОБА_1 в ДТП не встановлена, висновки експертизи щодо невідповідності його показань щодо механізму ДТП є суперечливими, експертиза проведена з численними порушеннями вимог Методики «Досліджень зіткнень транспортних засобів».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на його на користь 8722,82 грн. у відшкодування майнової шкоди; та 2332,20 грн. судових витрат на проведення експертизи та судового збору. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на неповноту експертного дослідження, що вплинуло на висновок експерта. Наголошує, що його вина в ДТП не встановлена, висновки експертизи щодо невідповідності його показань щодо механізму ДТП є суперечливими, експертиза проведена з численними порушеннями вимог Методики «Досліджень зіткнень транспортних засобів».

ОСОБА_2 вказане рішення не оскаржив.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на його користь 8722, 82 грн. у відшкодування майнової шкоди та судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у події ДТП доведена, тому і позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 8722,82 грн., завданої позивачу в наслідок ДТП є доведеними. Оскільки задоволені позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд першої інстанції також стягнув з відповідача судові витрати по проведенню експертизи та судового збору. В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди суд в позові відмовив з причин відсутні доказів що підтверджують отримання сильного психологічного стресу позивача в наслідок ДТП.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає вимогам закону та зроблений на підставі зібраних доказів.

Матеріали справи свідчать, що 25.09.2013 року о 14.40 на вул. Сумській у м. Харкові відбулася ДТП, в якій технічні пошкодження отримали автомобілі «Тойота Камрі», держ.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль «Хюндай Х-35», держ. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Інспектором ДАЇ було складено протокол за ст. 124 КУАП про порушення правил дорожнього руху стосовно обох водіїв та зазначено, що обидва водії «не дотрималися безпечного бокового інтервалу».

Постанова Київського райсуду м.Харкова від 24.02.2014р., в якій містяться висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у події ДТП була скасована постановою апеляційного суду Харківської області від 02.04.2014 року, провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Питання щодо винуватості сторін в події ДТП в адміністративному провадженні не визначено.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №6341/Ї8244 від 28.07.2014 року розмір майнової шкоди, яку завдано в наслідок пошкодження в ДТП автомобіля «Хюндай» Х-35», держ.НОМЕР_2 складає 8722,82 грн. ( а.с.43-51)

Сторонами по справі не заперечуються висновки експертизи щодо оцінки розміру майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Сторони заперечують свою вину у ДТП , вважають винним у її події один одного.

В поясненнях ОСОБА_2 посилався на те, що 25.09.2013 року, в день, він рухався на вул. Сумській в тягнучці в транспортному потоці в лівому ряді. В правому ряді також стояли автомашини. При початку руху він почув скреготіння металу і побачив, що автомобіль відповідача Тайота- Камрі, який рухався з права врізався в правий бік, передньої двері його автомобіля «Хюндай Х-35» , в наслідок чого весь правий бік його автомобіля було пошкоджено. На момент події ДТП його автомобіль напрямок руху не змінював. У водія Тайота-Камрі з права була перешкода, а саме припарковано автомобіль, який ОСОБА_1 намагався обминути, змінивши напрямок руху допустив зіткнення з його автомобілем «Хюндай Х-35». Аналогічні пояснення були надані позивачем при складанні протоколу адміністративного правопорушення. (а.с.5)

З пояснень ОСОБА_1вбачається, що він рухався в правому ряді попереду від позивача. Автомобіль «Хюндай Х-35» став «притискатися» до нього, зробив різкий маневр вправо і після контакту з його автомобілем вирівняв автомашину.

При складанні протоколу адміністративного правопорушення водій ОСОБА_1 показав, що на момент ДТП він зупинився перед припаркованим автомобілем и пропускав автомобілі, які рухалися в попутному напрямку зліва. Неочікувано для нього зліва автомобіль «Хюндай Х-35 » різко зманеврував вправо і наїхав на його автомобіль «Тойота Камрі», пошкодивши при цьому ліве дзеркало і ліве крило .

Згідно схеми ДТП від 25.09.2013 р. відображене місцеположення транспортних засобів після ДТП фіксує їх паралельне розташування щодо осі проїжджої частини та стосовно один до одного на відстані від правого краю 4м. до правого ряду колес «Хюндай Х-35» та 2,1м. до правого ряду колес «Тойота Камрі». Край переднього бамперу автомобіля «Тойота Камрі» знаходиться нарівні задніх колес автомобіля «Хюндай Х-35» .

Дослідженням адміністративної справи щодо порушень ПДР учасниками ДТП встановлено, було проведено судову транспортно-трасологічну та автотехнічної експертизу щодо спроможності показань учасників ДТП з технічної точки зору. Відповідно до висновку експертизи пояснення водія автомобіля Тойота - Камрі ОСОБА_1 в тій частині, що в момент первинного контакту автомобіль «Хюндай Х-35 » маневрував праворуч відносно свого напрямку руху, а автомобіль «Тойота Камрі» рухався прямолінійно або стояв, тобто щодо механізму розвитку даної ДТП, з технічної точки зору є неспроможними, оскільки не узгоджуються з місцем розташування, характером та локалізацією пошкоджень автомобілів «Тойота Камрі» і «Хюндай Х-35», а також з кінцевим розташуванням цих автомобілів.

Пояснення водія ОСОБА_2 не позбавлені технічної спроможності. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Хюндай Х-35» для водія ОСОБА_1 визначалася відмовою від маневру ліворуч, відносно свого напрямку руху, з метою надання дороги автомобілю «Хюндай Х-35» , який рухався в попутному з ним напрямку по лівій смузі., тобто шляхом виконання вимог п.п.10.1 та 10.3 ПДР., для чого у нього не було будь-яких перешкод. (адм.. справа а.с.32-49)

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_3 висновок даної експертизи підтвердив, та дав пояснення, що моделювання механізму ДТП за показаннями водія ОСОБА_1 є неспроможними з технічної точки зору, та не узгоджується з характером пошкоджень на автомобілі «Хюндай Х-35».

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок що у данній події ДТП є вина ОСОБА_1 та відсутня вина водія ОСОБА_2 Данний висновок зроблено з урахуванням пояснень сторін, даних схеми ДТП та результатів дослідження.

Посилання апелянта та його представника щодо неоднозначності висновків експерта, відсутності аналізу фактичного механізму ДТП, відсутність категоричних висновків експерта необхідність проведення повторної автотехнічної експертизи, судова колегія вважає безпідставними.

Висновок експертом надано згідно до Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Мінюстом України №53/5 від 8.10.1998 р .в обсязі питань, поставлених на вирішення експертизи і відповідності до наданих на вирішення експерта питань та матеріалів справи. З приводу заперечень представника відповідача щодо відсутності даних стосовно фактичного механізму ДТП, експертом надано відповідь про те, що відповідного запитання в постанові не містилося, за матеріалами справи відсутня слідова характеристика ДТП, що позбавляє експерта дати категоричну відповідь стосовно механізму ДТП.

За таких обставин судова колегія знаходить, що з урахуванням визначення вини ОСОБА_1 у події ДТП, суд першої інстанції підставно визнав доведеними позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу в наслідок ДТП. Тому обґрунтовано задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 8722,82 грн.

Оскільки суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, то відповідно до вимог ст. 79, 86, 88 ЦПК України з відповідача правильно стягнуті витрати на проведення експертизи та судового збору.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову позовних вимог в частині про стягнення моральної шкоди з причин відсутні доказів що підтверджують отримання сильного психологічного стресу позивача в наслідок ДТП. Позивач вказане рішення не оскаржив.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Рішення районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: