Справа №: 343/1820/13-ц
Провадження №: 2/0343/111/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Керніцького І. І.,

секретаря -
Оленюк Т. В.,

адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом розглянувши у вiдкритому
судовому засiданнi в залі Долинського
районного суду Івано-Франківської
області справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист честі, гідності та
відшкодування моральної та майнова
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити рішення,
яким визнати недостовірною
інформацію поширену відповідачем
стосовно неї про побиття її
неповнолітнього сина; зобов?язати
відповідача спростувати недостовірну
інформацію на батьківських зборах
дитячого дошкільного закладу
Долинського ГПЗ «Теремок»: стягнути з
відповідача на її користь 5000 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 1713 гривень в рахунок відшкодування
майнової шкоди. Свої вимоги мотивує
тим, що вона працює вихователем у
дошкільному навчальному закладі
ясла-садок «Теремок». 21.05.2013 року у
відповідь на нагадування про
необхідність здійснення оплати
заборгованості за дитячий садок
відповідач прийшла до неї на роботу,
після чого з присутності завідуючої
дошкільного навчального закладу
ОСОБА_5 та інших працівників поширила
відносно неї недостовірну негативну
інформацію, а саме, що вона нібито
побила її неповнолітню дитину. 24.05.2013р.
відповідач з аналогічною
недостовірною інформацією стосовно
неї звернулась з письмовою заявою до
Долинського міжрайонного прокурора. За
результатами перевірки недостовірної
інформації була проведена службова
перевірка, в ході якої відомості
поширені стосовно неї не знайшли свого
підтвердження. Аналогічно за
наслідками перевірки заяви ОСОБА_4,
прокуратурою, було встановлено, що
факти викладені ОСОБА_4 не знайшли
свого підтвердження. Крім цього, дану
недостовірну інформацію стосовно неї
було поширено відповідачем на
батьківських зборах, які були
проведені в дошкільному закладі 10.06.2013
року. Кожен громадянин України, має
право на повагу до його гідності, честі
та ділової репутації, яка є
недоторканою та має право вимагати
спростувати недостовірну інформацію
про себе і на відшкодування моральної
шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 15 постанови від 27
лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Відповідачка щодо неї поширила
інформацію яка за своїм змістом
свідчить про конкретні факти і дії, що
стосуються обставин вчинення нею
аморального та кримінально-карного
діяння , які я вважає негативними,
образливими і такими, що не
відповідають дійсності. З огляду на
вищенаведене, діями відповідача її
заподіяно моральної та матеріальної
шкоди, яка виразилась в наступному. Так,
внаслідок поширення стосовно неї
недостовірної інформації було
підірвану її ділову репутацію, як
педагога. За наслідками поширення
недостовірної інформації у неї виникли
головні болі, в зв'язку з чим вона
змушена була звернутись до лікаря. За
наслідками медичного обстеження її
було призначено лікування та виписано
ліки, на придбання яких нею було
витрачено 1713 грн. Дані обставини
підтверджуються медичними документами
та квитанція про придбання ліків.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Так, впродовж місяця вона має
пригнічений моральний стан, підірвано
її нормальне самопочуття та спокій, а
вона змушена була проходити курс
лікування. Розмір моральної шкоди є
безмежний, але якщо його оцінити в
грошовому еквіваленті то розмір його
повинен становити не менше 5 000 грн.

В судовому засіданні позивач та
її представник адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримали, зіславшись на
вищевикладені обставини, просили позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник -
адвокат ОСОБА_2 позову не визнали.
Відповідач суду при цьому пояснила, що
напередодні позивач зателефонувала до
неї та попросила провести оплату за
дитячий садок. Наступного дня - 21.05.2013
року вона перебувала біля свого
будинку де розмовляла зі своїми
знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Її чоловік
пішов забирати дитину з садочка. Коли
він підійшов до них разом з дитиною то
повідомив, що дитина вказує на те, що в
садочку вихователька ОСОБА_3 вдарила, а
можливо штовхнула його в спину. Про це
вона перепитала дитину і він це
підтвердив. Оскільки вона та чоловік
вважають неправомірними такі дії
вихователя, то наступного дня вони
звернулися з скаргою в Долинську
міжрайонну прокуратуру для того, щоб ця
установа перевірила ці факти та
вживала відповідних заходів
реагування. Після цього її чоловікові
на роботі почали погрожувати,
спонукаючи до того, щоб вони забрали
свою скаргу з прокуратури. Її викликали
на батьківські збори, однак вона
першого разу не змогла на них з?явитися.
На збори вона прибула 10.06.2013 року.
Завідувач дитячим садочком розпочала
збори, звернувши увагу присутнім про
необхідність своєчасного внесення
оплати за садочок, оскільки це
призводить до конфліктних ситуацій.
Вона перервала виступ та сказала, що
збори присвячені її зверненню в
прокуратуру і слід розглядати це
питання, а не з?ясовувати фінансове
становище її сім?ї. Наміру поширювати
якусь недостовірну інформації
стосовно позивача вона не мала, просто
звернулася в органи прокуратури за
захистом прав та інтересів своєї
дитини. Оскільки повідомлена дитиною
інформація в ході перевірки не знайшла
свого підтвердження то вона більше
такої інформації ніде не поширювала.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши здобуті та перевірені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
даний позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Зокрема, позовна вимога в частині
визнання недостовірною інформації
поширеної ОСОБА_4 стосовно неї, в
частині побиття її неповнолітнього
сина та зобов'язати спростувати
недостовірну інформацію на
батьківських зборах дитячого
дошкільного закладу Долинського ГПЗ
«Теремок» не підлягає до задоволення
з урахуванням наступних обставин.

Так ст. 270 ЦК України встановлено, що
відповідно до Конституції України
фізична особа, зокрема, має право на
повагу до гідності та честі. Фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.3 ст. 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності).

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

В судовому засіданні встановлено, що
27.05.2013 року ОСОБА_4 було подано заяву на
ім?я Долинського міжрайонного
прокурора з приводу того, що
вихователь ДНЗ «Зірочка» ОСОБА_3
кричала на нього та штовхнула його в
спину під час обіду.

Відповідно до акту службової
перевірки від 06.06.2013 року, складеного
комісією в складі посадових осіб
Долинського ГПЗ (якому підвідомчий ДНЗ
«Теремок») за результатами розгляду
заяви ОСОБА_4 комісія прийшла до
висновку, що факти протиправних дій
вихователя ДНЗ ОСОБА_3 викладені в
заяві ОСОБА_4 не знайшли свого
підтвердження.

Аналогічно було надано відповідь 13.06.2013
року за № 2183 Долинським міжрайонним
прокурором Зіньків Л.С. на її
звернення. Зокрема зазначено, що факти,
викладені в її зверненні не знайшли
свого підтвердження, а тому відсутні
підстави для внесення актів
прокурорського реагування.

06.06.2013 року було проведено загальні
збори працівників ДНЗ «Теремок»
Долинського ГПЗ, а 10.06.2013 року проведено
колективні батьківські збори групи
«Веселка» ДНЗ «Теремок» Долинського
ГПЗ.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що вона
працювала вихователем в ДНЗ «Теремок».
Дала пояснення, які співпадають з
обставинами про які вказує позивач. На
її вимогу медичні працівники оглянули
сина відповідача ОСОБА_4 та не виявили
жодних тілесних пошкоджень.
Проведення других батьківських
зборів було ініційовано батьківським
комітетом. Збори були зібрані з
приводу конфлікту про який зазначила
ОСОБА_4. На її думку причиною конфлікту
стало те, що відповідач несвоєчасно
проводила оплату за дитячий садок.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює
вихователем в ДНЗ «Теремок». На той
час, коли мав місце конфлікт вона
перебувала на лікарняному та не може
нічого з цього приводу повідомити.
Була присутня на батьківських зборах,
які були проведені з ініціативи
адміністрації. На цих зборах директор
повідомила, що поступила скарга ОСОБА_4
в органи прокуратури з приводу
побиття її дитини ОСОБА_3 10.06.2013 року
відбулись батьківські збори з приводу
цього ж предмету.

Аналогічні покази дала в судовому
засіданні і свідок ОСОБА_10, яка є
батьком дитини, що відвідує цей
дошкільний навчальний заклад та була
присутня під час проведення 10.06.2013 року
батьківських зборів.

Викликаний за клопотанням відповідача
свідок ОСОБА_11 (чоловік відповідача)
повідомив суду, що 21.05.2013 року він
забирав сина з дитячого садочка. По
дорозі додому дитина повідомила, що під
час обіду його вдарила вихователька.
Про це він розповів своїй дружині, яка
чекала його біля під?їзду будинку разом
зі своїми подругами. Наступного дня
вони з дружиною пішли до завідувача
садочка, щоб розповісти їй про даний
факт, однак остання запевнила, що в
садочку такі факти не могли мати місце.
Після того вони звернулися з заявою до
прокуратури.

Свідок ОСОБА_7 суду розповіла, що вона є
подругою відповідача, 21.05.2013 року вона
разом зі відповідачем та ОСОБА_8
перебували біля під?їзду будинку, де
проживає відповідач. Через де-який час
прийшов чоловік відповідача, який
забирав дитину з садочка та повідомив,
що по дорозі дитина розповіла, що в
садочку під час обіду її вдарила
вихователь.

Аналогічні покази в судовому засіданні
дала свідок ОСОБА_8

Як зазначив Коституційний Суд України
в своєму рішенні від 10.04.2003 року у
справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_12 про офіційне
тлумачення положення частини першої
статті 7 Цивільного кодексу
Української РСР (справа про поширення
відомостей) положення частини першої
статті 7 Цивільного кодексу
Української РСР (1540-06) "поширив такі
відомості" в аспекті конституційного
звернення треба розуміти так, що
викладення у листах, заявах, скаргах
до правоохоронного органу відомостей
особою, на думку якої посадовими чи
службовими особами цього органу при
виконанні функціональних обов'язків
порушено її право, не може вважатись
поширенням відомостей, які порочать
честь, гідність чи ділову репутацію
або завдають шкоди інтересам цих осіб.
Рішення Конституційного Суду України
є обов'язковим до виконання на
території України.

В аспекті цього тлумачення, суд вважає,
що звернення відповідача до органу
прокуратуру з приводу неправомірних
дій вихователя дитячого садочка до
функціональних обов?язків якого
входить виховання дитини з
дотриманням вимог ст.ст. 4, 28 Закону
України «Про дошкільну освіту» не може
вважатися поширенням відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію або завдають шкоди
інтересам цих осіб.

Суд також не погоджується з доводами
позивача про те, що такі відомості були
поширені також на колективних
батьківських зборах, оскільки
порядком денним вказаних зборів було
розгляд та обговорення скарги ОСОБА_4
до органів прокуратури про
неправомірні дії вихователя ОСОБА_3
щодо її сина, що підтверджується
протоколом вказаних зборів.

Тобто такі відомості були поширені ще
до самого початку батьківських зборів
на яких була присутня відповідач і не
можуть вважатися такими, що були
поширені нею.

Не підлягають також до задоволення і
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача майнової та матеріальної
шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та полягає в приниженні її честі,
гідності та ділової репутації.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльність, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні первинних позовних вимог,
суд вважає, що в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення майнової та
моральної шкоди слід також відмовити,
оскільки вони безпосередньо пов?язані
між собою, а за відсутності в факту
неправомірності дій відповідача не
можуть вважатися такими, що призвели
до моральних страждань чи завдали
майнової шкоди позивачу.

Враховуючи наведене, суд
приходить до висновку, що в
задоволенні вказаного позову слід
відмовити.

На підставі ст.ст. 270, 277, 280, 1166, 1167
Цивільного кодексу України, Рішення
Конституційного Суду України від 10.04.2003
року у справі за конституційним
зверненням громадянина ОСОБА_12 про
офіційне тлумачення положення частини
першої статті 7 Цивільного кодексу
Української РСР (справа про поширення
відомостей), керуючись ст.ст. 208, 209, 213, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про захист честі, гідності та
відшкодування моральної та майнова
шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
часу його проголошення до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні підчас проголошення
судового рішення можуть оскаржити
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку на протязі десяти
днів з часу отримання копії цього
рішення.

Суддя

«Повний текст рішення суду виготовлено
24.01.2014 року. Оригінал рішення
знаходиться в матеріалах справи»

Суддя