Справа № 464/6547/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7557/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014
року у справі за позовом Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, з участю
третьої особи ВАТ «Львівський меблевий
комбінат», про демонтаж самочинно
збудованої комірки на площі коридору
загального користування,-

встановила:

В липні 2014 року позивач Сихівська РА
ЛМР звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3,
з участю третьої особи ВАТ «Львівський
меблевий комбінат», в якому просив
зобов'язати відповідача демонтувати
самочинно добудовану комірку до
кімнати НОМЕР_1 на площі коридору
загального користування гуртожитку
ВАТ «Львівського меблевого комбінату»
на АДРЕСА_1 (згідно з поверховим планом).

В обґрунтування вимог покликався на те,
що відповідач ОСОБА_3 в гуртожитку ВАТ
«Львівський меблевий комбінат», що за
адресою: АДРЕСА_1, здійснила самочинне
влаштування комірки на площі коридору
загального користування до кімнати
НОМЕР_1. За дане порушення інспекцією
ДАБК у Львівській області відповідачку
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
стягнення у виді штрафу згідно із ч. 3
ст. 96 КУАП.

Розпорядженням голови Сихівської
районнної адміністрації м. Львова № 189
від 08.05.2014 р. «Про демонтаж самочинно
збудованих комірок на площах коридорів
загального користування гуртожитку
ВАТ «Львівський меблевий комбінат», що
по АДРЕСА_1» зобов'язано ОСОБА_3
демонтувати самочинно збудовану
комірку до 01.06.2014 р., однак відповідач в
добровільному порядку не демонтувала,
що стверджується актом ЛКП «Дністер».
Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014
року у задоволенні позову Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3 про демонтаж
самочинно збудованої комірки на площі
коридору загального користування -
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
позивача Сихівської РА ЛМР, вважає таке
незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідач самочинно влаштувала
комірку на площі коридору загального
користування до кімнати НОМЕР_1, за що
інспекцією ДАБК у Львівській області
притягнута до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові, яке
затверджене рішенням виконавчого
комітету ЛМР від 09.09.201 року № 835, голова
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради 08.05.2014 року
виніс розпорядження № 189, яким
відповідача зобов'язано демонтувати
самочинне влаштовану комірку
ідентифікацію чого з відповідним
нанесенням на плані здійснив
уповноважений орган - ЛКП «Дністер»,
однак таке залишається не виконаним.

Те, що гуртожиток належить ВАТ
«Львівський меблевий комбінат», не
позбавляє можливості Сихівську
районну адміністрацію вирішувати
питання самочинного перепланування у
ньому.

Просить рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник позивача Палайда-Тис О. в
судове засідання не прибула. подала
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв"язку із участю в іншому
судовому засіданні.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача на
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та доводи скарги, колегія суддів
приходить висновку про підставність
вимог апеляційної скарги виходячи із
наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав у визначений
законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відмовляючи у задоволенні позову
районний суд виходив з того, що
гуртожиток на АДРЕСА_1 належить ВАТ
«Львівський меблевий комбінат», а не
органу місцевого самоврядування,
перебуває на його балансі та
обслуговуванні, при цьому
адміністрація не зазначає правових
підстав для звернення до суду на захист
прав та інтересів мешканців гуртожитку
і ВАТ «Львівський меблевий комбінат»,
як власника такого.

Згідно висновків суду, ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» не
передбачає повноважень органів
місцевого самоврядування представляти
в судах інтереси громадян чи юридичних
осіб в цивільно-правових
правовідносинах, а тому Сихівська
районна адміністрація Львівської
міської ради звернулася в суд поза
межами наданих їй повноважень,
цивільне право такої не порушено, а
відтак відсутні правові підстави для
його захисту в судовому порядку.

Враховуючи наведені вище вимоги закону
та докази, що знаходяться в матеріалах
справи колегія суддів не може
погодитись із такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 займає одне ліжко-місце в
кімнаті НОМЕР_1 в гуртожитку, що по
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ВАТ «Львівський меблевий
комбінат», що стверджується довідкою №
15 від 24.06.2014 р. (а.с. 7).

В період з 31.01.2011 року по 10.02.2011 року
інспекцією ДАБК у Львівській області
проведено перевірку з питань
дотримання ВАТ "Львівський меблевий
комбінат" вимог містобудівного
законодавства при реконструкції
гуртожитку по вул. Зеленій, 204 в м.
Львові, в результаті якої встановлено,
що мешканці гуртожитку, в тому числі
ОСОБА_3, проводять будівельні роботи з
реконструкції кімнат із захопленням
приміщень загального користування.
Роботи виконані без дозволу на
виконання будівельних робіт та без
погодження затвердженої належним
чином проектної документації, чим
порушено вимоги ст. 29 Закону України
"Про планування і забудову території, п.
9.1. ДБН А.2.2-3-2004, ст..ст. 7,9 Закону України
"Про архітектурну діяльність", про що
складено акт перевірки № 13-с від 11.02.2011
року. За вказане порушення ОСОБА_3
притягнута до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП, а
також їй вручено припис, яким
запропоновано зупинити проведення
будівельних робіт до отримання
належним чином затвердженої та
погодженої проектної документації та
дозволу на виконання будівельних
робіт.

14.03.2011 року інспектором ДАБК у
Львівській області проведено
перевірку на предмет виконання
припису, якою встановлено, що
будівельні роботи в приміщенні
гуртожитку проводяться, про що
складено акт № 23-с від 14.03.2011 року (а.с.
10).

Розпорядженням голови Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 08.05.2014 р. № 189 «Про
демонтаж самочинно збудованих комірок
на площах коридорів загального
користування гуртожитку ВАТ
«Львівський меблевий комбінат» на
АДРЕСА_1 затверджено висновок
міжвідомчої комісії, зобов'язано
ОСОБА_3 демонтувати самочинно
збудовану комірку на площі загального
користування гуртожитку ВАТ
«Львівський меблевий комбінат» на
АДРЕСА_1 (а.с. 8, зворот).

Попередженням ЛКП «Дністер» від 16.05.2014
р. № 162 відповідачу звернуто увагу про
необхідність виконання вимог
розпорядження Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
(а.с. 9).

Відповідач жодним чином не відреагував
на зазначене розпорядження, про що
складений Акт без дати ЛКП "Дністер".
(а.с. 9 зворот).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється Верховною
Радою України, Кабінетом Міністрів
України, Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим,
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури, іншими спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури,
місцевими державними адміністраціями,
органами місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до п. 3.6 розділу
VІ Положення про розмежування
повноважень між виконавчими органами
Львівської міської ради, затвердженого
ухвалою Львівської міської ради № 3704
від 08 липня 2010 року, до повноважень
районної адміністрації міської ради у
галузі будівництва належить, зокрема,
розгляд та вжиття заходів у
встановленому виконавчим комітетом,
департаментом містобудування порядку
щодо фактів самовільного будівництва.

Крім цього, у п. 3.1 Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові, що затверджене
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09.09.2011 р. №
835 визначено, що розгляд питань за
фактами здійсненого самочинного
будівництва об'єктів за підвідомчістю
справ здійснює районна адміністрація
відповідного району, у якому
здійснюється самочинне будівництво.
Дія положення поширюється на всі
підприємства, установи та організації
(п. 1.2 положення).

Таким чином, звертаючись із даним
позовом до суду Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради
діяла не як представник інтересів
громадян чи юридичної особи ВАТ
"Львівський меблевий комбінат", про що
вказав суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні, а як орган,
уповноважений державою на здійснення
контролю у сфері містобудівної
діяльності.

Разом з тим, згідно із ст. 179 ЖК УРСР
користування будинками державного й
громадського житлового фонду, а також
приватного житлового фонду та
утримання їх здійснюється з
обов'язковим додержанням вимог Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями.

У пункті 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкової території, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що
власник наймач (орендар) приміщень
житлових будинків має право на:
переобладнання та перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку та
органу місцевого самоврядування,
виданого в установленому порядку.

Пунктом 1.4. Правил утримання житлових
будинків та прибудинкової території,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від
17.05.2002р. № 76 передбачено, що
переобладнання та перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих в
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів відповідно до
законодавства. Власник наймач (орендар)
жилого будинку, жилого чи нежилого в
жилому будинку приміщення, що
припустив самовільне переобладнання
або перепланування, зобов'язаний за
свій рахунок привести це приміщення до
попереднього стану.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3
самочинно влаштувала комірку без
погодження проектної документації та
дозволу органу місцевого
самоврядування на переобладнання
приміщення гуртожитку, без згоди всіх
мешканців гуртожитку, тому вказана
комірка підлягає демонтажу.

Оскільки наведене вище залишилось поза
увагою суду та як наслідок призвело до
ухвалення незаконного рішення, судова
колегія приходить переконання, що
оскаржуване рішення залишатись в
законній силі не може та підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
необхідно стягнути з відповідача в
користь апелянта судовий збір за
подання апеляційної скарги та позовної
заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
- задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 02 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 демонтувати
самочинно добудовану комірку до
кімнати НОМЕР_1 на площі коридору
загального користування гуртожитку
ВАТ «Львівського меблевого комбінату»
на АДРЕСА_1 (згідно з поверховим планом).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради судовий збір
за подання позовної заяви в сумі 243,60
грн. та апеляційної скарги в сумі 121,80
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин