Справа № 344/2888/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1687/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря:
Драганчук У.М.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Івано-Франківського міського суду від
18 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 пред'явив до ПП
«Інтермосфін» в особі ОСОБА_4 позов про
визнання недійсним договору та
застосовування двохсторонньої
реституції, стягнення грошових коштів
та відшкодування моральної шкоди та
судових витрат. Позовні вимоги
мотивував тим, що він з метою отримання
безвідсоткової позики у розмірі 250000
грн за умовами програми «Легкий старт»
у ПП «Інтермосфін», уклав з останнім
договір про надання інформаційних
послуг, за надання яких сплатив 11330 грн.
Після сплати вищеназваної суми позика
в розмірі 250000 грн на його рахунок не
поступила. Натомість, зазначив позивач,
йому запропонували застрахувати своє
життя на суму 7500 грн та для якомога
швидшого одержання позики внести
одразу 10 платежів до Фонду учасників.
Посилаючись на те, що такими діями
ОСОБА_4 ввела його в оману, просив
визнати недійсним договір від 13.02.2014
року та стягнути з відповідача на його
користь 11330 грн, сплачених за договором
про надання інформаційних послуг, 113,30
грн комісії банку, 2000 грн на
відшкодування завданої моральної
шкоди та 243,60 грн сплаченого судового
збору.

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 18 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій
посилається на незаконність і
необґрунтованість рішення та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Судом, на його
думку, не було враховано того, що його
не було ознайомлено з умовами
укладених договорів, чим порушено п.4 ч.1
ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», а
також те, що представник ПП
«Інтермосфін» ОСОБА_4 обманним шляхом
змусила його сплатити 11330 грн за
надання послуг, які фактично він не
отримував. Посилаючись на те, що
вільного волевиявлення на укладення
договору про надання консультаційних,
інформаційних послуг та послуг з
пошуку інформації у нього не було, а
даний договір було укладено під
впливом обману, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Представник ПП «Інтермосфін» в
засідання апеляційного суду повторно
не з'явився з невідомих причин, хоч
судові повідомлення направлялись
завчасно за юридичною адресою цього
підприємства. Про зміну місця
знаходження відповідач суд не
повідомляв. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України
за таких обставин судове повідомлення
вважається врученим. Отже, є правова
підстава для розгляду справи у
відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з
мотивів, наведених у ній. Також
представник наголосив на тому, що
консультант відповідача спонукав
ОСОБА_2 шляхом обману укласти спочатку
договір про надання інформаційних,
консультативних послуг з мотивів, що
надання таких послуг та їх оплата є
необхідною передумовою отримання ним
безвідсоткової грошової позики, якої в
кінцевому рахунку він так і не отримав.
Представник позивача також зазначив,
що після укладення згаданого договору
та сплати 11330 грн працівник ПП
«Інтермосфін» повідомив ОСОБА_2 про те,
що йому для отримання позики слід
сплатити крім цього ще 10 внесків і
застрахувати життя на 7500 грн. Ця
інформація раніше замовчувалась. На
його думку, в даному випадку відбувся
обман споживача, що вплинуло на його
волевиявлення. Вважаючи у зв'язку із
наведеним оскаржене рішення
незаконним, просить його скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_2 у повному об'ємі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що ним не наведено доказів
порушення відповідачем права позивача
при укладенні з ним договору про
надання інформаційних послуг. Однак,
погодитись з таким висновком суду, на
думку колегії суддів, не можна,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
13.02.2014 року між ПП «Інтермосфін» та
ОСОБА_2 було укладено договір №003199 про
надання інформаційних,
консультаційних послуг та послуг з
пошуку інформації, за які останній
сплатив 11330 грн.

Однак, ні в цьому договорі, ні в акті
здачі-прийняття робіт (а.с.6;7) не було
конкретизовано, які саме інформаційні,
консультативні послуги ПП
"Інтермосфін" надає ОСОБА_2, і пошук якої
інформації здійснюється підприємством
для нього.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилось те, що після укладення
згаданого вище договору з ПП
"Інтермосфін" між ОСОБА_2 та іншим
господарським підприємством - ТзОВ
"Інтермосфін" в той же день було
укладено договір не про видачу позики
цим товариством, а про вчинення дій,
спрямованих на надання безвідсоткової
позики на умовах діяльності програми
"Легкий старт".

Відповідно до ч.ч.1;2 ст.203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3; 5 та 6 ст.203 цього
Кодексу.

В частині 3 ст.203 ЦК України вказано, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Частиною 5 ст.203 ЦК
України передбачено, що правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів зауважує, що з
матеріалів справи, із встановлених
дійсних обставин вбачається, що у
ОСОБА_2 не було вільного волевиявлення
на укладення договору про надання йому
інформаційних послуг, оскільки
звертаючись у ПП "Інтермосфін", він мав
намір отримати грошові кошти у позику,
а не будь-які інформаційні чи
консультаційні послуги за істотну
вартість. Фактично ОСОБА_2 вніс в касу
ПП "Інтермосфін" кошти в сумі 11330 грн в
якості передоплати за надання
безпроцентного кредиту.

В ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, то такий
правочин визнається судом недійсним.
За змістом п.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман
має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно із положеннями частини 1; п.7
частини 3; ч.6 ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів" нечесна
підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає будь-яку діяльність
(дії або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Забороняються як такі, що вводять в
оману: утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції чи послуг.

Названим законом також задекларовано
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Встановлено, що договір про
консультативні послуги не був
спрямований на настання реальних
правових наслідків, а укладався з метою
подальшої участі ОСОБА_2 у програмі
діяльності "Легкий старт" для одержання
ним безвідсоткової позики, яка
надавалась за рахунок внесків
учасників. В даному випадку розподіл
коштів учасників являє собою
реалізацію діяльності пірамідальної
схеми. Тому колегія суддів приходить до
висновку, що оспорюваний договір, був
укладений позивачем з ПП "Інтермосфін"
під впливом обману, з використанням
нечесної підприємницької практики
відповідача. Такий договір порушує
споживчі права позивача, оскільки його
укладення спрямовано не на задоволення
потреб ОСОБА_2 в отриманні інформації
та консультацій, а з метою сприяння
розвитку пірамідальних схем
відповідача. Враховуючи викладене,
зазначений договір є недійсним в силу
ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав
споживачів".

Відповідно до положень ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності оспорюваного правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 щодо
визнання названого договору недійсним
та про стягнення сплачених ним коштів в
сумі 11330 грн не являється законним і
обгрунтованим. Тому рішення в цій
частині не може бути залишено в силі. В
зазначеній частині є правові підстави
для ухвалення нового рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність вимог ОСОБА_2 про
стягнення коштів у відшкодування
моральної шкоди, оскільки такі вимоги
не ґрунтуються на законі та не
підтверджені належними доказами.
Доводи апелянта цього висновку не
спростовують. Тому підстав для
скасування оскарженого рішення в
зазначеній частині немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 18 червня 2014 року в даній
справі в частині відмови у позові
ОСОБА_2 до приватного підприємства
"Інтермосфін" про визнання недійсним
договору та застосування наслідків
недійсності цього договору скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Договір №003199, укладений між ОСОБА_2 та
ПП "Інтермосфін" 13 лютого 2014 року про
надання інформаційних,
консультаційних послуг та послуг з
пошуку інформації визнати недійсним.
Стягнути з ПП "Інтермосфін" в користь
ОСОБА_2 11330 (одинадцять тисяч триста
тридцять) грн та 243 грн судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко