Справа № 496/4055/14-ц
Провадження № 2/496/1846/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної
О.І.

при секретарі - Довженко
І.С.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності,
усунення перешкод у користуванні та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом,
уточнивши який (а.с. 27), просить визнати
за нею і ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться у
спільній сумісній власності, по 1/2
частині за кожним, а також зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди у
користуванні вказаною квартирою.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.02.1988 року
вона зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_3 В період шлюбу вони придбали
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом
виплати коштів забудовнику. Свідоцтво
про право власності видано
Хлібодарською селищною радою 07 серпня
2007 року на підставі рішення
виконавчого комітету Хлібодарської
селищної ради Біляївського району
Одеської області від 25 липня 2007 року №
80 на ім'я ОСОБА_3 Рішенням Біляївського
районного суду Одеської області від 08
квітня 2009 року шлюб між ними був
розірваний, але вони примирилися і
продовжували проживати у спірній
квартирі однією сім'єю, вести спільне
господарство. У червні 2013 року вона
запропонувала ОСОБА_3 переоформити 1/2
частину квартири на неї, але він заявив,
що вона йому не дружина, так як шлюб між
ними розірваний і не має права на 1/2
частину квартири. У липні 2013 року вона
припинила шлюбні стосунки з ОСОБА_3,
отримала свідоцтво про розірвання
шлюбу, але продовжувала проживати у
спірній квартирі. Відповідач постійно
вчиняв сварки, застосовував до неї
фізичну силу, створював неможливі для
проживання умови, згодом вигнав її з
квартири, замінив замок на вхідних
дверях, у зв'язку зим вона вимушена була
звернутися до Біляївського РВ. Вважає,
що її права порушені, у зв'язку з чим
звернулася до суду з позовом.

ОСОБА_3 у свою чергу звернувся до суду
із зустрічним позовом, уточнивши який
(а.с. 259), просить стягнути з ОСОБА_2 на
його користь 459092,13 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він
знаходився у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, який розірваний Біляївським
районним судом Одеської області 08
квітня 2009 року. Квартира АДРЕСА_1 була
придбана ним шляхом укладання договору
про інвестування в будівництво
житлового будинку № 141 від 06.10.2005 року.
Для сплати інвестиційних внесків ним
було отримано кредит в АППБ «Аваль» у
розмірі 15000 доларів США, укладено
кредитний договір № 014/0077/74/40261 від
11.11.2005 року. Крім того, для здійснення
ремонту в квартирі та придбання меблів
та побутової техніки, ним 20.11.2008 року
було отримано позику у розмірі 50000
доларів США, які він до теперішнього
часу не повернув. Вказує на те, що
відповідно до ч.4 ст. 65 СК України борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї, враховуються при поділі майна, у
зв'язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2
еквівалент 25000 доларів США (50000:2),
отримані в борг, а також 4250 доларів США
(8500:2), сплачені ним після розірвання
шлюбу на погашення кредитного
договору.

ОСОБА_2 та її представник у судовому
засіданні на задоволенні первісних
позовних вимог наполягали і пояснили,
що спірна квартира була придбана в
кредит в період шлюбу, у 2006 році вона
продала належний їй житловий будинок в
с. Ангелінівка Роздільнянського району
Одеської області за 10000 доларів США, які
витрачені на погашення кредиту. У 2009
році шлюб між ними був розірваний, але
цього ж дня вони примирилися і
продовжували проживати разом, вести
спільне господарство. Про порушення
прав їй стало відомо у 2013 році, коли
ОСОБА_3 заявив про те, що вона не має
права на 1/2 частину квартири, так як
після розірвання шлюбу минуло три роки
і вона нічого не отримає. Зустрічні
позовні вимоги не визнали і пояснили,
що про існування розписки, згідно якої
ОСОБА_3 отримав 50000 доларів США, їй стало
відомо після отримання зустрічного
позову. За час спільного проживання
ОСОБА_3 гроші в борг не отримував. В
частині стягнення еквіваленту 4250
доларів США, які сплачені ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу, зустрічні позовні
вимоги також не визнали, при цьому
пояснили, що після розірвання шлюбу
вони продовжували проживати разом,
вести спільне господарство, разом
сплачували кредит, а тому просили у
задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_3 і його представник у судовому
засіданні первісні позовні вимоги не
визнали, на зустрічних позовних
вимогах наполягали, при цьому пояснили,
що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірваний
08.04.2009 року, після оголошення рішення
суддя роз'яснив, що позов про поділ
майна має бути пред'явлений протягом
трьох років з дня розірвання шлюбу.
ОСОБА_2 своїм правом не скористалася,
заявили про пропуск строку позовної
давності і просили відмовити у
задоволенні первісного позову. Також
ОСОБА_3 пояснив, що заперечує проти
визнання за ОСОБА_2 права власності на
1/2 частину квартири, оскільки вони
домовилися про те, що ОСОБА_2 залишає
собі бізнес, і вона не претендує на
квартиру. Щодо зустрічних позовних
вимог пояснили, що у 2008 році він отримав
в кредит 50000 доларів США від ОСОБА_5, які
повинен був повернути у строк до 2014
року, але до теперішнього часу не
повернув. Оскільки отримані ним кошти
були використані в інтересах сім'ї - на
придбання меблів, проведення ремонту,
ОСОБА_2 має повернути йому еквівалент
25000 доларів США. Також пояснив, що після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 проживала у
квартирі до 01 липня 2014 року, але як
сусідка.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, вивчивши матеріали
справи, оцінивши надані докази, суд
вважає, що первісна позовна заява
підлягає задоволенню, зустрічна
позовна заява задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як встановлено у судовому засіданні, 27
лютого 1988 року між сторонами був
укладений шлюб, зареєстрований
відділом реєстрації актів цивільного
стану Роздільнянського районного
управління юстиції Одеської області,
актовий запис № 02 (а.с. 7).

06 жовтня 2005 року між ТОВ АМП-Профіль і
ОСОБА_3 був укладений договір № 44 про
інвестування в будівництво житлового
будинку за адресою: смт. Хлібодарське
Біляївського району Одеської області,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
зобов'язався здійснити інвестування
будівництва житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, на суму 132108
грн., перший внесок складає 33572 грн. і
вноситься на протязі 10 днів, а залишок
98536 грн. перечислюється до 30 листопада
2005 року (а.с. 43-45). Відповідно до п.2.2
вказаного договору інвестор
зобов'язується надати ОСОБА_3 всі
необхідні документи для передачі по
акту приймання-передачі двокімнатної
квартири № 8 загальною площею 65,40 кв.м.
на 2 поверсі, загальною вартістю 132108
грн., без малярних робіт, чистих полів і
внутрішніх дверей.

На виконання умов договору 07 жовтня 2005
року сплачено 33572,00 грн. (а.с. 108), 21
листопада 2005 року - 98536,00 грн. (а.с. 46).

11 листопада 2005 року між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 014/0077/74/40261, відповідно до умов якого
ОСОБА_3 отримав 15000 доларів США на строк
120 місяців, зі сплатою 13% річних, зі
строком погашення - 11 листопада 2015 року
(а.с. 47-50), згідно п.2.1 договору кредитні
кошти призначені для придбання
квартири, що будується за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до наданих квитанцій (а.с.
109-132), умови кредитного договору були
виконані сторонами у строк до 16 серпня
2011 року (дата останнього платежу), кошти
в касу банку вносила ОСОБА_2, що
підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_3
Крім того, після останньої квитанції у
зошиті (16 серпня 2011 року), де вклеєні всі
квитанції про сплату кредиту, ОСОБА_2
зроблений запис про те, що кредит
повністю сплачений. Ця обставина
свідчить про те, що сторони після
розірвання шлюбу продовжували
проживати однією сім'єю.

18 листопада 2005 року між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» і
ОСОБА_3 був укладений договір застави
майнових прав, відповідно до умов якого
забезпечується виконання
заставодавцем зобов'язань перед
заставодержателем, що випливають з
умов вищевказаного кредитного
договору (а.с. 146-147), вказаний договір
був укладений за згодою ОСОБА_2, про що
свідчить відповідна заява (а.с. 148).

04 серпня 2006 року ОСОБА_2 продала
належний їй житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_4, за 47975 грн., про
що свідчить договір купівлі-продажу
(а.с. 149), як вона пояснила, частина
вказаних коштів була витрачена на
погашення кредиту. Доказів на
спростування цієї обставини ОСОБА_3 не
надав.

31 липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» і
ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого ОСОБА_2 був
наданий кредит у розмірі 14871,00 грн., для
часткової оплати товарів, а саме:
духовки, домашнього кінотеатру,
кавоварки, варочної панелі, пральної
машини, соковижималки, пилососу,
праски, холодильника (а.с. 205-210).
Відповідно до довідки ПАТ «Альфабанк»
від 01.10.2014 року заборгованості по
вказаному кредитному договору немає
(а.с. 89).

07 серпня 2007 року виконавчим комітетом
Хлібодарської селищної ради
Біляївського району Одеської області
на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 15).

За період з вересня 2007 року по травень
2008 року сторонами був проведений
ремонт у будинку, для проведення якого
були придбані будівельні матеріали,
про що свідчать квитанції за вказаний
період (а.с. 90-103).

08 квітня 2009 року рішенням Біляївського
районного суду Одеської області шлюб
між сторонами розірваний (а.с. 8), про що
12 липня 2013 року відділом ДРАГС
реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області видано свідоцтво про
розірвання шлюбу (а.с. 16).

Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до
вимоги про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Згідно п.15 Постанови № 11 Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя початок
позовної давності для вимоги про поділ
спільного майна подружжя, шлюб якого
розірвано, обчислюється не з дати
прийняття постанови державного органу
РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання
рішенням суду законної сили (статті 109,
110 СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Відповідно до наданих звітів суб'єкта
малого підприємництва - фізичної особи
платника єдиного податку - ОСОБА_3 за
2007-2010 р.р. вказані звіти заповнювалися
ОСОБА_2 (а.с. 149-153), що підтвердив у
судовому засіданні ОСОБА_3, і це також
свідчить про те, що сторони після
розірвання шлюбу продовжували
проживати разом.

У судовому засіданні були надані
фотокартки сторін за травень 2013 року
(а.с. 175, 187), виходячи з яких суд
приходить до висновку про те, що в цей
період сторони проживали як подружжя, а
не як сусіди, як зазначив у судовому
засіданні ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 (син сторін) у судовому
засіданні пояснив, що батьки після
розірвання шлюбу проживали разом
однією сім'єю, сплачували кредит, у 2013
році батько востаннє побив матір і при
цьому заявив, що вона квартиру не
отримає.

Ту обставину, що сторони після
розірвання шлюбу продовжували
проживати разом, підтвердили у
судовому засіданні також свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Показання свідків ОСОБА_12, яка
пояснила, що вона підтримувала близькі
стосунки з ОСОБА_3, свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, які пояснили, що
сторони проживали в одній квартирі, але
не як подружжя, суд до уваги не приймає,
оскільки вони спростовуються іншими
об'єктивними доказами, дослідженими у
справі, зокрема показаннями свідків
ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, фотокартками, звітами до
податкової інспекції.

Судом встановлено, що після розірвання
шлюбу 08 квітня 2009 року сторони
продовжували проживати разом, вести
спільне господарство.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2
дізналася про порушення свого права
влітку 2013 року, коли ОСОБА_3 заявив про
те, що вона не отримає 1/2 частину
квартири, а тому виходячи з викладеного
вище, підстави для застосування строку
позовної давності відсутні.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3
чинить перешкоди ОСОБА_2 - не впускає її
у квартиру, замінив замок на вхідній
двері, ця обставина підтверджується
актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї,
згідно якого ОСОБА_3 створює перепони
ОСОБА_2 для проживання у квартирі (а.с.
18), протоколом прийняття заяви про
вчинене правопорушення (а.с. 88).

Враховуючи викладене, суд вважає, що
права позивачки за первісним позовом
ОСОБА_2 порушені відповідачем і
підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 3654
грн.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

П. 24 Постанови № 11 Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя передбачено,
що до складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до розписки (а.с. 42) від 20
листопада 2008 року ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_5 грошові кошти в борг у розмірі
50000 доларів США і зобов'язався
повернути до 01 червня 2014 року.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні
пояснив, що у 2008 році позичив ОСОБА_3
грошові кошти у сумі 50000 доларів США,
які він зобов'язався повернути у строк
до червня 2014 року, але не повернув.
Отримання ОСОБА_3 грошових коштів
підтвердив також свідок ОСОБА_17

ОСОБА_3 посилається на те, що отримані
ним грошові кошти були використані в
інтересах сім'ї, за них був проведений
ремонт у квартирі, придбані меблі, а
тому ОСОБА_2 має сплатити йому
еквівалент 25000 доларів США.

Доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 до 2011
року не працювала, у зв'язку з чим він
отримав у борг 50000 доларів США, які
витратив в інтересах сім'ї,
спростовуються довідкою
Роздільнянської ДПІ від 19.09.2014 року (а.с.
71), а також звітами суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи ОСОБА_2
(а.с. 72-85), довідкою Біляївської ДПІ від 23
вересня 2014 року (а.с. 86), які свідчать про
те, що ОСОБА_2 з 2007 по 2013 р.р. працювала і
отримувала дохід.

Натомість ОСОБА_3 не надав суду жодного
доказу, який би свідчив про те, що
вказаний договір позики укладений в
інтересах сім'ї, про використання цих
коштів в інтересах сім»ї - придбання
меблів, будівельних матеріалів тощо на
вказану суму, суду не надано, натомість
в матеріалах справи наявні квитанції
про придбання будівельних матеріалів
для проведення ремонту після отримання
квартири, але за період з вересня 2007
року по травень 2008 року, тобто свідчить
про неможливість використання
вказаних 50000 доларів США.

Крім того, звертає на себе увагу та
обставина, що ОСОБА_3, який стверджує
про те, що отримані 50000 доларів США
використав в інтересах сім'ї, не
звертався до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини грошових
коштів, а звернувся лише після подання
ОСОБА_2 позову про визнання права
власності на 1/2 частину квартири.

Позивач за зустрічним позовом вказує,
що ним за умовами кредитного договору
отримано 15000 доларів США, 8500 з яких ним
особисто було погашено після
розірвання шлюбу, а тому ОСОБА_2 повинна
сплатити йому еквівалент 4250 доларів
США. Судом встановлено, що після
розірвання шлюбу сторони продовжували
проживати разом, вести спільне
господарство. Про це зокрема свідчить
та обставина, що звіти суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи
платника єдиного податку - ОСОБА_3 за
2007-2010 р.р., які були подані до Державної
податкової інспекції Роздільнянського
району (а.с. 149-153) заповнювалися ОСОБА_2,
що підтвердив у судовому засіданні
ОСОБА_3

Судом встановлено, що після розірвання
шлюбу проживали разом, вели спільне
господарство, разом сплачували кредит,
крім того, позивач за зустрічним
позовом не довів суду, що отримані ним
від ОСОБА_5 у борг грошові кошти у
розмірі 50000 доларів США, були
використані в інтересах сім'ї, а тому
підстав для задоволення зустрічних
позовних вимог суд не знаходить.

Ухвалою суду 19 вересня 2014 року за
заявою ОСОБА_3 було відстрочено сплату
судового збору до винесення рішення,
ним сплачено лише 243,60 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України якщо
у встановлений судом строк судові
витрати не будуть оплачені, заява
відповідно до статті 207 ЦПК України
залишається без розгляду, або витрати
стягуються за судовим рішенням у
справі, коли оплата судових витрат була
відстрочена або розстрочена до
ухвалення цього рішення.

До ухвалення рішення ОСОБА_3 не сплатив
судовий збір у повному обсязі - 3410,40
грн., а тому, відповідно до ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_3 на користь держави
підлягає недоплачений судовий збір у
розмірі 3410,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 63, 68, 70, 72, 114 Сімейного
Кодексу України, ст. ст. 267, 319, 369 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності, усунення
перешкод у користуванні - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2
частині за кожним.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 3654 грн.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 3410,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з дня його проголошення, через
Біляївський районний суд Одеської
області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: /підпис/
Трушина О.І.

З оригіналом згідно

Суддя: