Справа № 265/368/14-ц
Провадження № 2/265/760/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Сагіровій Ю.В.,

за участю представника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, та визнання спадкоємцем четвертої черги,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, та визнання спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на ті обставини, що вона в період часу з 1987 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала разом, однією сім'єю з ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3. Проживаючи однією сім'єю вони вели спільне господарство, купували речі, побутову техніку, продукти харчування, ліки та таке інше. До моменту смерті ОСОБА_5 вона доглядала за ним. Після смерті ОСОБА_5 вона понесли всі витрати пов'язані з похованням, сплатила вартість поминального обіду, та ще деякий час після його смерті проживала в будинку АДРЕСА_3. На даний час вона є спадкоємицею четвертої черги у зв'язку з чим звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де їй було відмовлено, оскільки не було встановлено факту спільного проживання зі спадкодавцем. Просить суд встановити факт спільного проживання її з ОСОБА_5 з 1987 року по момент його смерті а також визнати її спадкоємицею четвертої черги.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з 1987 року вона проживала разом, однією сім'єю з ОСОБА_5, піклувалася за нього, разом вели спільне господарство, підтримували будинок в належному стані. Після його смерті вона понесла всі витрати пов'язані з похованням. Після поховання ще деякий час проживала в будинку АДРЕСА_3, а потім з'явився його син, який знаходився в місцях позбавлення волі і вона змушена була повернути проживати до своєї матері, за місцем своєї реєстрації в квартиру АДРЕСА_1. Просить суд встановити факт спільного проживання її, ОСОБА_2 з ОСОБА_5 з 1987 року по день його смерті, а також визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 повністю підтримав пояснення позивачки та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті, про причину своєї неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, оскільки позивачка дійсно проживала разом з померлим ОСОБА_5 на момент його смерті однією сім'єю. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Свідок ОСОБА_6 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_2 тривалий час з 1998 року, оскільки вона проживає в сусідній квартирі. З того моменту як вона заселилася в квартиру АДРЕСА_2, їй було відомо що в квартирі 1 в цьому ж будинку проживає мати ОСОБА_2 А сама ОСОБА_2 яка фактично до 2005 року була лише тільки зареєстрованою, а проживала окремо від матері разом з ОСОБА_5 Вона декілька разів приходила до них в гості. ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5 однією родиною, як подружжя, і після смерті ОСОБА_5 позивачка ще деякий час проживала в будинку померлого, і тільки після того як повернувся з місць позбавлення волі син померлого ОСОБА_5 - позивачка повернулася проживати в квартиру.

Свідок ОСОБА_7 допитаний в судовому засіданні пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_4 тоб то по сусідству з будинком НОМЕР_1. Пояснив, що під час життя ОСОБА_5 разом з ним на протязі приблизно 10 років до дня його смерті проживала ОСОБА_2. Вони проживали однією родиною, вели спільне господарство, доглядали за будинком. З цього будинку поховали ОСОБА_5, поховання організовувала, наскільки йому було відомо, ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_5 позивачка ще деякий час проживала в будинку, окрім неї будинок ніхто не доглядав, а потім повернувся син померлого ОСОБА_5 і позивачка пішла з будинку. На даний час будинок стоїть покинутий, ніхто його не доглядає.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_2, з ОСОБА_5 однією сім'єю. При цьому пояснила, що ОСОБА_2, проживала з ОСОБА_5 за місцем його проживання, досить тривалий час, їх приймали як чоловіка та дружину. Іноді вони разом приходили відвідувати матір ОСОБА_2, але ОСОБА_5 любив випити та постійно вчиняв сварки, які чули у всьому під'їзді. Після смерті ОСОБА_5, позивачка ще деякий час прожила в будинку померлого а потім повернулася до своєї квартири.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно акту ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 2 жовтня 2013 року ОСОБА_2, з 1987 року проживала разом з ОСОБА_9 по день його смерті тоб то по ІНФОРМАЦІЯ_4. ( а.с.7)

Згідно довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 232 від 22 серпня 2012 року будинок АДРЕСА_3 самовільно побудований ОСОБА_9 ( а.с.8)

Згідно виписки з протоколу засідання виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради № 11 від 9 червня 1971 року, ОСОБА_9 було надано земельну ділянку під забудову по АДРЕСА_5.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом

мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_10, проживала разом з ОСОБА_5 з 1987 року по день його смерті, тоб то до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як передбачено положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7«Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї:

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2013 року, було встановлено, що за даними Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 28 вересня 2012 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 спадкова справа не заведена, із заявою ніхто не звертався.

Відповідно до п.3 ст. 61 СК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене суд вважає можливим визнати ОСОБА_10 спадкоємицею четвертої черги за законом після померлого ОСОБА_5, оскільки як було встановлено в судовому засіданні вона на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 проживала з ним однією родиною, вела спільне господарство більш ніж п'ять років а саме з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, та визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_9 в період з 1987 року по день його смерті тоб то по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємицею четвертої черги по закону, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь під час розгляду справи але не були присутні під час оголошення рішення, можуть оскаржити рішення в такому ж порядку протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення..

Суддя ________________________Шиян В.В.