Номер провадження: 22-ц/785/8991/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Одеса цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні спільним майном за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 26.08.2014 року,-

встановила :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась із
позовом до суду та просила зобов'язати
ОСОБА_3 відновити доступ до приміщень
спільного користування шляхом зносу
незаконно збудованої перегородки.

В обґрунтування вимог позивачка
посилалась на те, що вона є власницею 6/10
частин загальної площі квартири
АДРЕСА_1. Відповідачка, яка є сусідкою у
зазначеній квартирі спільного
заселення, здійснила реконструкцію у
квартирі, внаслідок чого було
встановлено перегородку з
гіпсокартону разом із захопленням
місць спільного користування, а саме
коридору, кухні і санвузла. В
результаті встановлення перегородки
позивачка залишилась без
водопостачання, без можливості
користування кухнею і санвузлом.

Відповідач позов не визнала її
представник пояснила, що перед
початком реконструкції у спірній
квартирі позивачку було ознайомлено з
проектом реконструкції, вона особисто
з нею ознайомилась та заперечень не
мала.
Після отримання згоди
сусідів по квартирі спільного
заселення, відповідачка отримала
робочий проект, погодила його з
відповідними дозвільними службами та
здійснила реконструкцію відповідно до
погодженого та затвердженого проекту.
Таким чином, вважає, що позов є
необґрунтованим, здійснена
реконструкція ніяким чином не впливає
на користування спільним майном,
зазначила , що не залишала позивачку
без можливості користування санвузлом
і кухнею, без водопостачання, яке в
дійсності було відсутнє у зазначеній
квартирі до січня 2014 року.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 26.08.2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні спільним
майном відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення норм
процесуального права та не правильне
застосування матеріального права.
Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.
Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.
Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 складається з чотирьох кімнат
та являється квартирою спільного
заселення загальною площею 95 кв.м.
Позивачці та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
належить 6/10 частин загальної площі
квартири, що складає 60,1 кв.м,
відповідачці ОСОБА_3 належить 4/10 частин
загальної площі квартири, що складає 22,3
кв.м. У 2011 р. з метою поліпшення житлових
умов ОСОБА_3 отримала Проект
реконструкції комунальної квартири
(загального користування) № 4 з
розділом її на дві самостійні квартири
АДРЕСА_1, та обладнанням квартири
системою централізованого
водопостачання і водовідведення.
Проект реконструкції комунальної
квартири АДРЕСА_1 було надано для
ознайомлення сусідам по квартирі. Було
досягнуто згоди на проведення
реконструкції квартири АДРЕСА_1 з
розділом квартири спільного заселення
на дві самостійні квартири, про що
позивачка особисто підписалась. ОСОБА_3
відмовилась від належної їй частки
площі у місці загального користування -
санвузлі - на користь ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Після погодження
проекту з сусідами, підписання
декларації про початок виконання
будівельних робіт, ОСОБА_3 звернулась
до інспекції ДАБК в Одеській області
для затвердження проекту
реконструкції. Після отримання
дозволів і погоджень ОСОБА_3 здійснила
реконструкцію у квартирі шляхом
зведення перегородки з гіпсокартону у
коридорі загального користування.

Як вбачається з
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації та листа Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області від 14.02.2013
року за № 01/11-1102, оскільки зазначена
декларація про готовність об'єкта (а
саме реконструйованої квартири) до
експлуатації була надана відповідно до
законодавства , інспекцією ДАБК в
Одеській області 17.04.2012 р. її було
зареєстровано .
Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
централізоване водопостачання і
водовідведення були відсутні у
квартирі АДРЕСА_1 ще до січня 2014 року, що
підтверджується довідкою КП ЖКС
«Фонтанський», листом Приморської
районної адміністрації ОМР, актом ТОВ
«Інфоксводоканал», які містяться в
матеріалах справи. Як вбачається з
проекту реконструкції комунальної
квартири ОСОБА_3 обладнала належну її
частину квартири системою
централізованого водопостачання і
водовідведення.
Реконструкцію
квартири здійснено у межах,
передбачених проектом та дозволами,
без порушень проекту реконструкції. На
час розгляду справи реконструкцію
закінчено. Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
В силу частин 1-3
ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, яки
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Частинами
першою-другою ст. 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, які беруть
участь у справі. Особа, яка бере участь
у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Таким
чином, аналізуючи пояснення сторін,
надані сторонами докази, заначенні
норми права суд першої інстанції
дійшов висновків про відсутність
підстав для задоволення позову.

Колегія
суду погоджується з таким висновком
районного суду. Оскільки, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позову.
Вказані висновки суду відповідають
зібраним у справі доказам, яким судом
дана належна оцінка, правильно
визначена юридична природа
правовідносин що виникли і закон, який
їх регулює.
Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Посилання апелянта, як на
підставу для скасування рішення
районного суду необхідність
витребування у Державної
архітектурно-бдівельної інспекції
України в Одеській області, декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
№ ОД 8, замовник якої - ОСОБА_3 та
призначення апеляційною інстанцією
проведення почеркознавчої експертизи
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації є необґрунтованими
виходячи з наступного.
Згідно
з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
(далі-ЦПК) України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.
Відповідно до
частини 2 цієї правової норми
дослідження судом апеляційної
інстанції нових доказів обумовлено
неможливістю їх подання до суду
першої інстанції з поважних причин,
неправомірною відмовою суду у
дослідженні доказів або їх
дослідженні з порушенням
встановленого порядку.

Апелянт в судовому засіданні пояснила,
що в суді першої інстанції вона вказані
клопотання не заявляла та у неї не було
жодних перешкод для подачі, отримання
та поданні доказів.

Окрім того, позивач
позовних вимог, щодо визнання не
правомірними дозвільних документів на
здійснення реконструкції спірних
приміщень не заявляла, а тому
встановлення обставин, що вказані в
клопотанні не є предметом доказування
у даній справі.
Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Таким
чином колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.
Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.
Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26.08.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
Ю.І.Кравець

Судді:
О.В.Оверіна

К.П.Мартинова