Справа № 683/3326/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючої - судді
Сагайдак І.М.

секретаря Матвіюк О.В.

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
просить визнати їх такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову
вказує, що на підставі договору
дарування від 03 лютого 2011 року є
власником квартири АДРЕСА_1. За
вказаною адресою зареєстровано місце
проживання її сестри ОСОБА_2 та
племінника ОСОБА_3, які добровільно
залишили квартиру, забрали усі свої
речі й більше п»яти років у квартирі не
проживають, участі в утриманні
квартири не приймають. При цьому
відповідачі в добровільному порядку не
знімаються з реєстрації за даною
адресою, що перешкоджає їй, як власнику,
належним чином користуватись та
розпоряджатись квартирою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги у
повному обсязі та просить позов
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти
позову заперечили, однак визнали ту
обставину, що у січні 2010 року зібрали
усі свої речі та залишили спірну
квартиру, виїхавши на інше місце
проживання. З того часу у спірній
квартирі не проживають, хоча
залишаються там зареєстрованими.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 17 лютого 2011
року ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
дарування квартири від 03 лютого 2011
року, посвідченого цього ж дня
приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за №221
(а.с.6-7), а також витягом
Старокостянтинівського БТІ №29043154 від
17 лютого 2011 року про державну
реєстрацію за позивачкою права
власності на спірну квартиру (а.с.10).

З 18 жовтня 1997 року у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровано місце проживання ОСОБА_3,
а з 23 березня 2005 року у цій квартирі
зареєструвала своє місце проживання
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
Старокостянтинівського РС УДМС
України в Хмельницькій області №31/3227
від 19 жовтня 2014 року (а.с.21).

Відповідачі були зареєстровані у
спірній квартирі як члени сім»ї
попередніх власників, якими були
батьки ОСОБА_2 - подружжя ОСОБА_5.

На момент набуття права власності на
спірну квартиру позивачкою - 17 лютого
2011 року, відповідачі залишались
зареєстрованими у спірній квартирі,
однак з січня 2010 року і поданий час у
ній не проживають.

Ці обставини відповідачами визнаються
та підтверджуються актами обстеження
житлових умов, які складені депутатами
Старокостянтинівської міської ради
Омельченко О.О. від 06 листопада 2014 року,
від 09 квітня 2014 року, від 14 жовтня 2013
року, 10 жовтня 2012 року та депутатом
Беліцькою О.В. від 01 вересня 2010 року, а
також факт не проживання відповідачів
у спірній квартирі з осені 2013 року і по
даний час підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК
України об'єктом права власності особи
може бути, зокрема, житло - жилий
будинок, садиба.

Права власника жилого будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, згідно яких власник
має право використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України члени сім»ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім»ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слідує, що виникнення
права членів сім»ї власника будинку
(квартири) на користування цим будинком
(квартирою) та обсяг цих прав залежить
від виникнення у власника будинку
(квартири) права власності на цей
будинок (квартиру), а відтак -
припинення права власності особи на
будинок (квартиру) припиняє право
членів її сім»ї на користування цим
будинком (квартирою).

Таким чином, права членів сім»ї
власника будинку (квартири) на об»єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Оскільки право відповідачів
користуватись спірною квартирою
залежало від прав власників цієї
квартири - подружжя ОСОБА_5, членами
сім»ї якої вони були, тому з набуттям
права власності ОСОБА_1 на цю квартиру
та припиненням права власності на
квартиру ОСОБА_5, припинилось і право
відповідачів на користування цією
квартирою.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1.

При розподілі судових витрат суд
виходить з положень ст.88 ЦПК України і
стягує з відповідачів на користь
позивачки понесені нею витрати по
сплаті судового збору в розмірі 121 грн.
80 коп. з кожного (243,60 грн. : 2).

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.379, 380, 381, 383, 391 ЦК України,
ст.150, ст.156 ч.1 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 по 121 грн. 80 коп. судового збору з
кожного.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: