Справа №784/4841/13 13.01.2014 13.01.2014 13.01.2014
Провадження №22-ц/784/53/14 Провадження №
інстанції: Спінчевська Н.А.
апеляційного суду: Буренкова К.О.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою

приватного підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 серпня 2013 року,
постановлену за заявою ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
грудня 2012 року у справі за її позовом до
приватного підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі - продажу
вхідних металевих дверей, стягнення
збитків, моральної шкоди, витрат на
оплату юридичної допомоги,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до приватного
підприємця ОСОБА_2 про розірвання
договору купівлі-продажу дверей від 22
листопада 2011 року, відшкодування
збитків в розмірі 3 730 грн. 00 коп.,
стягнення 720 грн. витрат за проведення
експертного дослідження, 5000 грн.
моральної шкоди та 2000 грн. на оплату
юридичної допомоги.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 6 грудня 2012 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено розірвати договір
купівлі - продажу металевих вхідних
дверей від 22 листопада 2011 року. З
приватного підприємця ОСОБА_2 на
користь позивачки стягнуто 3 580 грн.
збитків, 720 грн. витрат на оплату
експертного дослідження і 2000 грн.
витрат на оплату правової допомоги.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути
приватному підприємцю ОСОБА_2 вхідні
металеві двері.

В задоволенні вимог про відшкодування
моральної шкоди відмовлено. Вирішено
питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 20 травня 2013
року вказане рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва залишено
без змін.

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою про роз'яснення
резолютивної частини вказаного
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що в ньому не
зазначено в який саме спосіб, ким і за
чий рахунок необхідно здійснити
демонтаж дверей. ОСОБА_3 також просила
відстрочити виконання цього рішення
суду на один місяць.

Згодом позивачка доповнила заяву про
роз'яснення рішення та просила
роз'яснити його в частині порядку
повернення сторін у попередній стан
шляхом визначення першочерговості
виконання вимог, зазначених у рішенні.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 серпня 2013 року заяву
ОСОБА_3 задоволено частково.

Роз'яснено, що рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
грудня 2012 року в частині висновку про
повернення сторін за договором у
попередній стан зобов'язано ОСОБА_3
після отримання коштів у рахунок
спричинених їй збитків повернути
приватному підприємцю вхідні металеві
двері.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 серпня 2013 року заяву
ОСОБА_3 про відстрочку виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 грудня 2012 року залишено
без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 серпня 2013 року
скасувати. Відповідач посилається на
те, що в порушення вимог цивільного
процесуального права вона не була
повідомлена про дату розгляду заяви
ОСОБА_3, чим порушенні її процесуальні
права. Крім цього апелянт зазначає, що
оскаржуваною ухвалою змінено зміст
резолютивної частини рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 грудня 2012 року, що є
порушенням ч.1 ст. 221 ЦПК.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 221 ЦПК якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 6 грудня 2012 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено розірвати договір
купівлі-продажу металевих вхідних

дверей від 22 листопада 2011 року. З
приватного підприємця ОСОБА_2 на
користь позивачки стягнуто 3 580 грн. 00
коп. збитків, 720 грн. витрат на оплату
експертного дослідження і 2000 грн.
витрат на оплату правової допомоги.
Зобов'язано ОСОБА_3 повернути
приватному підприємцю ОСОБА_2 вхідні
металеві двері.

В задоволенні вимог про відшкодування
моральної шкоди відмовлено. Вирішено
питання про судові витрати.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_3,
суд першої інстанції роз'яснив, що
позивачка після отримання коштів, у
рахунок спричинених їй збитків,
повинна повернути вхідні металеві
двері ОСОБА_2, що суперечить змісту
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 грудня 2012 року та
вимогам ч.1 ст. 221 ЦПК.

Крім цього, розглядаючи заяву ОСОБА_3,
суд першої інстанції також не звернув
увагу на її зміст, який фактично
зводиться до встановлення порядку
виконання вказаного судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 221 ЦПК заява про
роз'яснення рішення суду розглядається
протягом десяти днів. Неявка осіб, які
брали участь у справі, і (або)
державного виконавця не перешкоджає
розгляду питання про роз'яснення
рішення суду.

Порядок виклику сторін в судове
засідання врегульовано главою 7
розділу 1 ЦПК.

Як вбачається із матеріалів справи,
судове засідання щодо розгляду заяви
ОСОБА_3 про роз'яснення рішення
призначалось до судового розгляду на
30 липня 2013 року.

У зв'язку з неявкою учасників процесу
розгляд справи було відкладено на 05
серпня 2013 року, який відбувся за
відсутності відповідача.

Даних про те, що приватний підприємець
ОСОБА_2 отримала судові повідомлення
про призначення судових засідань на 30
липня 2013 року і на 05 серпня 2013 року у
справі немає.

Наведене свідчить, що судом першої
інстанції було порушено порядок,
встановлений ЦПК для вирішення заяви
про роз'яснення рішення суду.

Допущені судом першої інстанції
порушення норм цивільного
процесуального права в силу п.3 ч.1 ст. 312
ЦПК є підставою для скасування
оскаржуваної ухвали з передачею
питання про роз'яснення рішення на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 серпня 2013 року
скасувати, а справу повернути до суду
першої інстанції для розгляду заяви
ОСОБА_3 про роз'яснення рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча:
Судді: