АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретаря: Данилко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» про визнання недійсною
частину правочину, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який діє за договором
та в інтересах ОСОБА_1, на рішення
Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 03 листопада
2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в жовтні 2014 року звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про визнання недійсною частини
правочину.

Посилався на те, що відповідно до заяви
позичальника від 20 грудня 2007 року, що є
частиною договору про надання
споживчого кредиту, він отримав від
відповідача кредит в розмірі 1 604,40 грн..
08 травня 2014 року відповідач звернувся
до нього з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
надавши Умови надання споживчого
кредиту фізичними особам
(«Розстрочка») (Стандарт). Відповідно
до п.5.5 вказаних Умов термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлений сторонами 5 років.

Зазначав, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі. В п.10 заяви позичальника
перераховано всі основні вимоги, з
якими ознайомлено позивача, однак
відсутнє посилання про ознайомлення зі
збільшенням строку позовної давності.
А тому є підстави визнати частину

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22-ц/794/1707/14 Головуючий у 1
інстанції: Стрілець Я.С.

Категорія: 27
Доповідач: Литвинюк І.М.

правочину, зазначену в п.5.5 Умов, як
частину кредитного договору,
недійсною.

Рішенням Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 03
листопада 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

На рішення Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 03
листопада 2014 року представник
апелянта ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та винести рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що при ухваленні
рішення судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, а також істотно порушені
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Посилається на те, що кредитний
договір, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«Приватбанком», слід визнати частково
недійсним в частині збільшення терміну
позовної давності, так як з даними
вимогами позичальник не був
ознайомлений.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач та його представник не
довели того, що на момент укладання
договору про надання споживчого
кредиту сторони не дотримувалися вимог
закону в частині збільшення строку
позовної давності по вимогам щодо
стягнення кредиту, процентів за
користування ним, пені та штрафу.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що згідно
Анкети - заяви від 20 грудня 2007 року
позивачу ОСОБА_1 надано строковий
кредит за договором № CVXRPX38840073 з
кредитним лімітом 1604.40 грн. на 12 місяців
з 20 грудня 2007 року по 19 грудня 2008 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1% в місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (сторонами).

Згідно Анкети - заяви від 20 грудня 2007
року ОСОБА_1 добровільно звернувся до
відповідача за наданням банківських
послуг, ознайомився та погодився з
умовами та правилами і своїм підписом
підтвердив факт отримання повної
інформації про умови кредитування
«ПриватБанку».

Пунктом 5.5 Умов передбачено, що терміни
позовної давності до вимог про
стягнення кредиту, процентів за
користування ним, пені, штрафу
сторонами встановлені тривалістю в
п»ять років, що відповідає вимогам ч. 1
ст. 259 ЦК України і свідчить про
дотримання банком строків позовної
давності.

Вищезазначені обставини
встановлені судом першої інстанції
повно, на підставі належних та
допустимих доказів, яким дана
правильна юридична оцінка і до
встановлених спірних правовідносин
застосовані норми матеріального права,
що їх регулюють.

Згідно п. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
договору є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою-третьою, п'ятою статті
203 ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити вказаному кодексу,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до умов укладеного договору
він складається із заяви позичальника,
Умов та Правил надання банківських
послуг.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Банк свої зобов'язання виконав у
повному обсязі та належним чином надав
позивачу кредит у розмірі 1 604,40 грн..

Доводи апеляційної скарги про
відсутність повідомлення із
збільшенням строків позовної давності
в письмовій формі спростовуються
заявою ОСОБА_1 про видачу кредиту, яка
відповідає правилам, встановленим ст. 55
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», згідно якої відносини
банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) Позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а Позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний
договір укладається в письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Наказом Приватбанку від 24 травня 2005
року «Про впровадження спрощеної форми
укладення Договору» встановлено, що
спрощена форма укладення Договору про
надання банківських послуг - кредитної
картки, зумовлюється підписом клієнта
Заяви про надання послуг. В заяві
клієнт зазначає, що ознайомлений і
згідний з Умовами і Правилами надання
послуг.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом,
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Вищенаведеним спростовуються
доводи апеляційної скарги про
недотримання вимог укладення
кредитного договору в частині
збільшення строків позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
яке б призвело до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за
договором та в інтересах ОСОБА_1,
відхилити.

Рішення Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 03
листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: