№ 233/4396/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року м.
Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області в складі головуючого
судді Леміщенко О.О., при секретарі
Кліменко І.В., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідачів ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Аско-Донбас Північний», про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, спричинених злочином,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ухвали Апеляційного суду
Донецької області від 04.07.2014 року
скасовано вирок Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 18.02.2014 року відносно ОСОБА_7 в
частині вирішення цивільного позову
потерпілого ОСОБА_1, справу направлено
на новий судовий розгляд в той же суд в
порядку цивільного судочинства.

При розгляді судом кримінальної
справи, ОСОБА_1 було заявлено цивільний
позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином. За цим цивільним позовом
судом було відкрито провадження по
цивільній справі відповідно до ухвали
від 26.09.2014 року.

Відповідно до ухвали від 10.11.2014 року
провадження по справі в частині
позовних вимог до ОСОБА_7 було закрито
за клопотанням позивача та його
представника, в зв'язку з відсутністю
заявлених до нього позовних вимог та
категоричною відмовою позивача від
отримання задоволення своїх позовних
вимог за рахунок ОСОБА_7

За клопотанням позивача відповідно до
ухвали від 03.12.2014 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено ПрАТ «Страхова компанія
«Аско-Донбас Північний».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої вимоги, враховуючи
уточнення, та пояснив, що він є особою,
яка постраждала внаслідок ДТП, яке
сталось з вини водія ОСОБА_7 29.05.2013 року,
що встановлено вироком
Костянтинівського міськрайонного суду
від 18.02.2014 року, яким ОСОБА_7 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
призначено покарання у вигляді штрафу
в сумі 3400,00 грн. без позбавлення права
керування транспортними засобами. В
результаті ДТП він отримав тілесні
ушкодження: закритий осколковий
перелом верхньої третини лівого стегна
зі зміщенням, гемартроз, які за
ступенем тяжкості відносяться до
тілесних ушкоджень середнього ступеню
тяжкості. Через отримані травми він
проходив тривалий курс стаціонарного
та амбулаторного лікування, переніс
складні операції. На лікування ним було
витрачено 9924,05 грн. Також йому було
завдано моральну шкоду, яка виразилася
в тому, що він через отримані травми був
позбавлений можливості реалізовувати
свої звичні потреби та бажання, були
порушені його нормальні умови життя.
Перебуваючи на лікуванні, він не міг
вести повноцінний спосіб життя,
відчував фізичні страждання, біль,
обумовлені тяжкістю травми та
особливостями лікування,
психологічний дискомфорт, порушення
душевної рівноваги, які виражалися у
відчаї, тривозі та страхах, поганому
сні на фоні больових відчуттів. Все це
постійно негативно впливає на його
душевному стані, додає нервозних
переживань, почуття постійної напруги
та втоми. Розмір моральної шкоди оцінює
в 50000 грн. Вважає, що саме відповідачі
ОСОБА_6 повинні відшкодувати завдану
шкоду, оскільки вони є власниками
автомобіля, яким керував ОСОБА_7 під час
ДТП, і йому відомо, що ОСОБА_7 працював
на них водієм таксі без оформлення
трудових відносин. Просив суд стягнути
з відповідачів матеріальний збиток,
пов'язаний з лікуванням, та моральну
шкоду у зазначених сумах.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє пі
підставі довіреності від 22.10.2013 року,
підтримала пояснення позивача ОСОБА_1,
наполягала на тому, що саме ОСОБА_6
повинні погасити всі збитки.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, судом визнано
за можливе розглянути справу без їх
участі за участю їх представника
ОСОБА_3

Представник відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреностей від 20.02.2013 року та від
27.01.2014 року, в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі
посилаючись на те, що під час скоєння
ДТП ОСОБА_7 керував автомобілем, що
нележить відповідачам ОСОБА_5 на
законних підставах, маючи при собі всі
необхідні документи на автомобіль, з
дозволу власників транспортного
засобу. В трудових відносинах зі ОСОБА_6
ОСОБА_7 не перебував. Таким чином, він
сам повинен відповідати за завдану
його неправомірними діями шкоду.

Представник відповідача ПрАТ «СК
«Аско-Донбасс Північний» ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності від 16.12.2013
року, в судовому засіданні визнав
заявлені позивачем вимоги частково,
пояснив, що страховою компанією
позивачу ОСОБА_1 може бути відшкодована
матеріальна шкода в сумі 8290,45 грн. та
моральна шкода в сумі 2550,00 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
просив відмовити.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

За вироком Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 18.02.2014 року, який набрав законної
сили 04.07.2014 року, ОСОБА_7 визнано винним
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України та призначено покарання у
вигляді штрафу в сумі 3400 грн. без
позбавлення права керування
транспортними засобами. Даним вироком
встановлено, що 29 травня 2013 року
приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7, керуючи
автомобілем Daewoo FSO Lanos TF 69YЗНГ, держ.
НОМЕР_1, який згідно технічного
паспорту НОМЕР_2 належить ОСОБА_5,
здійснював рух по автодорозі,
сполученням
Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка,
та здійснив наїзд на велосипедиста
ОСОБА_1, в результаті чого останньому
були заподіяні тілесні ушкодження:
закритий осколковий перелом верхньої
третини лівого стегна зі зміщенням,
гемартроз, які за ступенем тяжкості
відноситься до ушкоджень середнього
ступеня тяжкості. Також встановлено, що
з технічної точки зору у причинному
зв'язку з подією, яка настала,
перебувають дії водія автомобіля Daewoo FSO
Lanos TF 69YЗНГ, держ. НОМЕР_1, ОСОБА_7, який в
даних дорожніх умовах з моменту
виникнення небезпеки не застосував
гальмування, тобто не діяв відповідно
до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок, у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, обов'язків для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Враховуючи викладене, суд вважає
доведеним факт заподіяння ОСОБА_1
тілесних ушкоджень середнього ступеню
тяжкості внаслідок ДТП, що сталося
29.05.2013 року саме внаслідок протиправних
дій ОСОБА_7

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Ця стаття визначає , що моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також критерії
визначення розміру грошового
відшкодування моральної шкоди який
залежить від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування,а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9.4. ст. 9 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» до договорів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності та виплат страхового
відшкодування за цими договорами
застосовуються норми які діяли на дату
укладення договору.

Враховуючи це, суд вважає, що до спірних
правовідносин необхідно застосовувати
положення Закону ««Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закону)
щодо ліміту відповідальності
страховика, в редакції, що діяла до
04.11.2012 року, тобто на день укладання
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який оформлено полісом АВ 3626844
від 17.09.2012 року.

Відповідно до ст. 22 Закону, в редакції
станом на 17.09.2012 року, при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України . При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону, в
редакції станом на 17.09.2012 року,
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51000
гривень на одного потерпілого.
Зазначені страхові відшкодування
виплачуються по кожному страховому
випадку, що настав протягом періоду дії
відповідного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності в межах ліміту
відповідальності страховика, з
урахуванням умов, зазначених у пункті
19.1 статті 19 цього Закону.

Виходячи із положень ст. 24 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з лікуванням
потерпілого страховиком
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Судом, на підставі страхового полісу
АВ/3626844 від 17.09.2012 року встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «СК
«Аско-Донбас Північний». Забезпечений
транспортний засіб Daewoo FSO Lanos TF 69YЗНГ,
держ. НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну життю та здоров'ю за
цим полісом становить 100 000 гривень, за
шкоду, заподіяну майну - 50000 грн.

Пунктом 1.6. ст. 1 Закону визначено, що
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи, які
відповідно до законів України є
власниками або законними володільцями
(користувачами) наземних транспортних
засобів на підставі права власності,
права господарського відання,
оперативного управління, на основі
договору оренди або правомірно
експлуатують транспортний засіб на
інших законних підставах.

Пунктом 1.7. ст. 1 Закону визначено, що
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Пунктом 1.12. ст. 1 Закону визначено, що
дорожньо-транспортна пригода - подія,
що сталася під час руху транспортного
засобу, внаслідок якої загинули або
поранені люди чи завдані матеріальні
збитки.

Враховуючи те, що під час ДТП ОСОБА_7
використовував забезпечений
транспортний засіб Daewoo FSO Lanos TF 69YЗНГ,
держ. НОМЕР_1правомірно, відповідно до
ст. 22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» відшкодування
завданої позивачу шкоди повинно бути
проведене за рахунок ПрАТ «СК
«Аско-Донбас Північний» в межах
встановлених лімітів
відповідальності, з урахуванням
положень ст. 9, 22 (в ред. станом на 17.09.2012
року), 24 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Позивачем на підтвердження понесених
витрат надано товарні чеки на
придбання медичних препаратів, палива
та оплату медичних послуг.

В судовому засіданні були досліджені
медичні документи, пов'язані з
лікуванням позивача ОСОБА_1 з приводу
отриманої під час ДТП травми, такі як
виписка з медичної карти стаціонарного
хворого №1814, якою підтверджено
стаціонарне лікування ОСОБА_1 в
травматологічному відділенні КУ «ЛПУ
ГБ №5» м. Костянтинівка в період з 29.05.2013
року по 01.07.2013 року; листок лікарських
призначень за період стаціонарного
лікування; виписку з медичної карти
амбулаторного хворого ОСОБА_1

При співставленні періоду лікування з
датами придбання ліків та оплати
медичних послуг відповідно до товарних
чеків, а також медичних препаратів,
зазначених у чеках з листом
призначення, встановлено, що витрати
понесені за період 29.05. 2013 року по 01.07. 2013
року в сумі 324,09 гри. відшкодуванню не
підлягають, оскільки придбані в цей
період препарати «Корвалол»,
«Манинил», «Катадолон», «Цитрамон"
«Аспірин», «Анальгін», «Валеріана»,
«Фестал», «Фезам», «Нимесіл», «Рінгера
р-р», «Маркаін», «Реосорбілак» відсутні
в листі призначення, а «Памперс» не є
лікарським засобом.

Крім того, в чеках від 03.06.2013 року на
суму 62,00 грн., від 11.06.2013 року на суму 2,55
грн., від 13.06.2013 року на суму 47,75 грн.
взагалі не зазначено назви лікарського
препарату, тому неможливо встановити,
що ці витрати відповідають призначенню
лікаря, в зв'язку з цим не підлягають
відшкодуванню.

Крім того, також не підлягають
відшкодуванню витрати на придбання
лікарських засобів поза періодом
лікування, тобто після 02.07.2013 року в
сумі 747,69 грн., оскільки відсутні
медичні документи на підтвердження
призначеного лікування.

Також не підлягають відшкодуванню
витрати на придбання бензину в сумі 285,82
грн., оскільки відсутні підтвердження
того, що він був використаний саме на
перевезення ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає доведеними
витрати позивача на лікування в сумі
8290,45 грн., і саме ця сума підлягає
стягненню зі страхової компанії на
його користь.

Суд вважає доведеним факт завдання
діями ОСОБА_7, як винного у ДТП, позивачу
ОСОБА_1 моральної шкоди яка полягає в
тому, що, на думку суду, в момент ДТП
позивач отримав глибоку моральну
травму, яка полягала в тому що він
пережив стрес, стурбованість за своє
життя. В результаті ДТП позивач отримав
травми, проходив з цього приводу
лікування, що свідчить про те, що
внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень позивач переніс фізичний
біль, був порушений його звичайний
життєвий уклад. На підставі
викладеного суд вважає, що визначений
позивачем розмір моральної шкоди у
сумі 50000 грн., є достатнім, враховуючи
принципи розумності та справедливості.

При цьому, зі страхової компанії
необхідно стягнути на користь позивача
моральну шкоду в сумі 2550,00 грн. (5% від 51000
грн. відповідно до вимог ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в ред. станом на 17.09.2012 року).

Решта суми від загального розміру
моральної шкоди встановленої судом,
підлягає відшкодуванню за рахунок
винної особи - ОСОБА_7, але позивач
відмовився від цього.

Відповідно до листа Артемівського
міського центру зайнятості №04/830 від
27.02.2014 року, фізичні особи-підприємці
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 трудових договорів з
найманим працівником ОСОБА_7 не
реєстрували, тобто на час ДТП ОСОБА_7 не
перебував у трудових відносинах з
відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5, тому
будь-яких правових підстав для
стягнення зі ОСОБА_6 та ОСОБА_5
моральної шкоди в сумі 47450 грн., тобто
різниці між загальним розміром
моральної шкоди, встановленим судом, та
сумую моральної шкоди, що підлягає
відшкодуванню за рахунок страхової
компанії, судом не встановлено, тому в
задоволенні цієї частини позовних
вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог, тому на користь держави з
відповідачів підлягає стягненню в
рівних частках судовий збір у розмірі
243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 30, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
Аско-Донбас Північний», про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди, спричинених злочином -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
Аско-Донбас Північний», , на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріального збитку 8290 (вісім тисяч
двісті дев'яносто) гривень 45 копійок та
моральної шкоди 2550 (дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
Аско-Донбас Північний», , на
користь держави судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду подається в
Апеляційний суд Запорізької області
через Костянтинівський міськрайонний
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: