Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/663/14-ц
Провадження № 2/670/218/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді
Волкової О.М.

з участю секретаря
Сікорської В.О.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Віньківці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування,
у якій просить визнати за нею в порядку
спадкування право приватної власності
на домоволодіння, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування позову вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік
ОСОБА_4, який був власником
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння
залишилося померлому після його батька
ОСОБА_5. За життя чоловіка
домоволодіння не було оформлене
належним чином, оскільки він був
інвалідом 2 групи та потребував
стороннього догляду.

Позивачка є спадкоємцем майна
померлого за законом першої черги,
спадщину прийняла та отримала
Свідоцтво про право на спадщину на
частину спадкового майна, а саме на
майновий пай та грошові заощадження.

06 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину на
домоволодіння, однак у видачі
свідоцтва їй було відмовлено через
відсутність правовстановлюючого
документа на домоволодіння. У зв'язку з
цим позивачка просить визнати за нею
право власності на домоволодіння у
судовому порядку.

Ухвалою суду від 13 листопада 2014 року
замінено первісних відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належного
відповідача - Великоолександрівську
сільську раду Віньковецького району
Хмельницької області

У судове засідання 28.11.2014 року сторони,
будучи повідомленими належним чином
про місце, дату та час розгляду справи,
не з'явились.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду
письмову заяву, у якій просила справу
розглянути за її відсутності і
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача,
Великоолександрівської сільської
ради, сільський голова Тихий В.Й. також
надав до суду письмову заяву, в якій
просить розгляд справи провести у
відсутності представника сільської
ради, та повністю визнав позовні вимоги
ОСОБА_1

28 листопада 2014 року справа розглянута у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Заслухавши пояснення позивачки у
судовому засіданні 17.10.2014 року,
дослідивши письмові матеріали справи,
враховуючи, що представник відповідача
визнав позовні вимоги, які
обґрунтовані та підтверджуються
належними доказами, що не суперечить
закону, не порушує прав, свобод та
інтересів інших осіб, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
в с. Великий Олександрів
Віньковецького району Хмельницької
області помер чоловік позивачки --
ОСОБА_4, який був власником житлового
будинку з господарськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1. На вказане
майно після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина.

Вказані обставини підтверджуються
свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії
НОМЕР_1; свідоцтвом про укладення шлюбу
серії НОМЕР_2; довідкою
Великоолександрівської сільської ради
№ 346 від 17.10.2014 року, згідно якої ОСОБА_4
до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року був
зареєстрований і постійно проживав в
АДРЕСА_1, разом із дружиною ОСОБА_1. Сини
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також були
зареєстровані на вказаному
погосподарському номері, однак
фактично проживали в інших місцях.

Крім того, із матеріалів спадкової
справи наданої на запит суду,
вбачається, що після смерті ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.
Великий Олександрів Віньковецького
району, відкрита спадкова справа №
139-2014 від 14.08.2014 року за заявою дружини
ОСОБА_1, та їй, як спадкоємцю померлого
за законом першої черги, видані
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельні ділянки розміром
0,9280 га та 0,9310 га, що знаходяться на
території Великоолександрівської
сільської ради Віньковецького району;
майнові паї та грошові заощадження.

Разом з тим, постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, від 06.08.2014
року, державним нотаріусом Макаровою
Н.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
домоволодіння в АДРЕСА_1, в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на вищевказане майно.

Згідно довідки Віньковецького малого
районного комунального підприємства
«Інвентарбюро» № 1-393 від 25.06.2014 року,
станом на 01.01.2013 року згідно реєстрації
та алфавітних книг Віньковецького БТІ
інвентаризація домоволодіння в
АДРЕСА_1, з видачею свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
не проводилась.

Відповідно до даних оцінювального
акту Віньковецького малого районного
комунального підприємства
«Інвентарбюро», вартість
домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1, до 1991 року побудови: житловий
будинок «А-І» - становить 8526 гривень.

Із довідки Великоолександрівської
сільської ради від 14.08.2014 року № 293
вбачається, що жилий будинок по АДРЕСА_1
згідно записів у погосподарській книзі
за 2011-2015 роки числиться 1953 року
забудови.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. (ст. 1217 та
ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України
передбачено, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 в силу
вищезазначеного прийняла спадщину
після смерті свого чоловіка, та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на частину
спадкового майна, однак у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на домоволодіння позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину.

Згідно вимог Закону «Про сільську Раду
депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968
року, кожна сільська рада вела
погосподарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської ради, в
особовому рахунку вказувались
прізвище, ім'я та по батькові глави
сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий
рахунок, він і був власником будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Проте, у період чинності зазначеної
Інструкції державна реєстрація
нерухомого майна не проводилась у
сільській місцевості. Право власності
на нерухоме майно, що знаходиться в
сільській місцевості, може бути
підтверджено довідкою виконавчого
комітету відповідної місцевої ради.

У разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від
01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», спадкоємці, які
прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину.

Оцінивши надані позивачкою докази, суд
прийшов до висновку, що спадкодавець
ОСОБА_4 за життя набув право власності
на вказане нерухоме майно відповідно
до закону, що діяв на час його
створення, проте не зареєстрував своє
право власності в органах БТІ
відповідно до закону, чинного на час
відкриття спадщини, в зв'язку з чим і
виник спір. Його вирішення можливе лише
в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, встановивши, що позивачка
є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4,
та зокрема житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, за
законом, спадщину прийняла у
встановленому законом порядку, та
враховуючи, що позивачка позбавлена
можливості у здійсненні права на
спадкування в інший спосіб, суд вважає
необхідним визнати за нею право
власності на спадкове майно.

Визнання права власності за позивачкою
на спадковий житловий будинок з
господарськими будівлями не
оспорюється відповідачем та не порушує
прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі, доведений
належними доказами, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1268-1269 ЦК
України, ст. ст. 8, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування після смерті чоловіка
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
Віньковецького району Хмельницької
області.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення, протягом 10 днів після
отримання копії цього рішення через
Віньковецький районний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя
О.М. Волкова