Справа № 466/6088/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7320/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
- Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Мельничук О.Я.

секретаря Гацій
І.І.

з участю представника позивача
Литвин О.Я., відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 вересня 2014 року у
справі за позовом Львівського
комунального підприємства "Збоїща - 408"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

встановила:

В серпні 2013 р. позивач ЛКП «Збоїща - 408»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 14.07.2014 р., просив
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
житлово-комунальні послуги за період з
01.07.2010 року по 01.08.2013 року в розмірі 10009
грн. 77 коп. та стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за утримання будинку та
прибудинкової території за період з
01.07.2010 року по 01.09.2011 року в розмірі 631
грн. 78 коп. (а.с. 2, 118-120, 130-131).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 30 вересня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
Львівського комунального підприємства
«Збоїща - 408» заборгованість за
житлово-комунальні послуги в період з
01.07.2010 року по 01.08.2013 року в сумі 10009 грн.
77 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
Львівського комунального підприємства
«Збоїща - 408» заборгованість за житлово
- комунальні послуги, а саме за
утримання будинку та прибудинкових
територій в період з 01.07.2010 року по
01.09.2011 року в сумі 631 грн. 78 коп. Суму
заборгованості вирішено стягнути на
особовий рахунок НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
Львівського комунального підприємства
«Збоїща - 408» 114 грн. 70 коп. судового
збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 128
грн. 90 коп. судового збору

Стягнуто з ОСОБА_2 114 грн. 80 коп. судового
збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_1, з яким не погоджується.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
невірно встановив правовідносини між
сторонами, оскільки вважає, що жодних
зобов'язань по відношенню до позивача у
нього немає, договір про надання
відповідних послуг у відповідності до
ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» з позивачем не укладений, тому
вважає, що висновок суду про обов'язок,
а не право споживача на укладення
договору та крім цього, те, що споживач
може відмовитись від укладення
договору лише у разі відмови від
користування такими послугами, є
невірним.

Вважає, що ЛКП "Збоїща-408" не виконало
свої зобов"язання і немає законних
підстав вимагати від нього оплату
послуг.

Суд не звернув увагу на аргументацію
його відмови від сплати послуг,
надавачем яких є ЛКП "Збоїща-408", а щодо
оплати послуг із водопостачання,
опалення та інших, виробником яких не є
ЛКП, спір полягає не у його відмові їх
оплачувати, а у достовірності і
обсягах, вказаних у розрахункових
квитанціях, що надавалися йому.

Просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 вересня 2014 року про
стягнення з нього на користь позивача
1009 грн. 77 коп. та 128 грн. 90 витрат
судового збору в дохід держави.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
вимоги апеляційної скарги підтримав, в
обґрунтування додатково повідомив, що
фактично послуги по утриманню будинку
та прибудинкової території, а також з
центрального опалення, гарячого та
холодного водопостачання йому
надаються, проте, звертає увагу, що між
ним та ЛКП не було укладеного договір
на надання таких комунальних послуг, а
також йому незрозумілий сам розрахунок
заборгованості.

Представник позивача Литвин О.Я. доводи
апеляційної скарги заперечила, в
обґрунтування повідомила, що з часу
присвоєння двом співвласникам окремих
особових рахунків на оплату
комунальних послуг, відповідач ОСОБА_2
оплатила частково власну
заборгованість за надану послугу по
отриманню будинку та прибудинкової
території в розмірі 1159,00 грн., а також за
центральне опалення в сумі 1951,30 грн. В
подальшому за такі послуги відповідач
ОСОБА_2 проводить оплату відповідно до
наданих квитанцій. В свою чергу,
нарахування за надані послуги гарячого
та холодного водопостачання по
квартирі АДРЕСА_1 проводиться з
розрахунку на одну особу ОСОБА_1,
оскільки відповідач ОСОБА_2 у вказаній
квартирі не проживає, відтак, у поданих
довідках розмір заборгованості за такі
послуги відноситься тільки до особи
ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3
апеляційну скаргу заперечила, просить
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_1 на підтримання
доводів апеляційної скарги, а також
пояснення представника позивача
Литвин О.Я. та представника відповідача
ОСОБА_3 на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання,
що оскаржуване рішення та висновки
суду відповідають зазначеним вимогам
закону.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 від користування послугами ЛКП
не відмовлявся, а фактично такими
користувався і користується, а відтак
відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг не є
підставою для відмови відповідача від
сплати за фактично надані послуги.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 23.09.2011 року визнано
частку співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в розмірі 1/2 частини у вказаній
квартирі, а також встановлено порядок
користування цією квартирою (а.с. 25-26).

Балансоутримувачем та виконавцем
житлово-комунальних послуг у цьому
будинку є ЛКП «Збоїща - 408».

З довідки про стан розрахунків по
вказаній квартирі встановлено, що за
період з липня 2010 року по серпень 2013
року заборгованість по утриманню
будинку та прибудинкової території
складає 1078,86 грн., за центральне
опалення 3470,31 грн., за постачання
гарячої води 5290,21 грн., за постачання
холодної води 802,17 грн., загалом на суму
10641,55 грн. (а.с. 4-7).

Станом на 01.09.2011 року (до часу розподілу
квартири відповідно із рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 23.09.2011 року) заборгованість
по утриманню будинку та прибудинкової
території по квартирі АДРЕСА_1 складала
3581,56 грн., відповідно кожен із
співвласників повинен був сплатити
1790,78 грн.

Згідно поданої квитанції від 02.11.2011
року ОСОБА_2 оплатила 1159 грн.,
відповідно розмір її заборгованості
складає 631,78 грн.

В свою чергу, суд першої інстанції
прийшов висновку, що після роз"єднання
особових рахунків, загальна сума
заборгованості ОСОБА_1 складає 10009,77
грн., з яких 447,08 грн. - утримання будинку
та прибудинкової території, 3470,31 грн. -
централізоване опалення, 5290,12 грн. -
гаряча вода, 802,17 грн. - холодна вода.

Доводи апелянта фактично зводяться до
того, що жодних зобов'язань по
відношенню до позивача у нього немає,
оскільки між сторонами не укладено
договір про надання відповідних послуг
відповідно до ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», а також що
він відмовився від користування
послугами, які надає ЛКП "Збоїща-408", а
щодо оплати послуг із водопостачання,
опалення та інших, виробником яких не є
ЛКП, він не згідний із достовірністю і
обсягами, вказаних у розрахункових
квитанціях.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Строки внесення квартирної плати і
плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги. До комунальних послуг
відносяться, зокрема, централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо (ст. 13 ЗУ "Про
житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

З 1 січня 2005 р. набрав чинності Закон
України «Про житлово-комунальні
послуги» у пункті 5 частини 2 статті 20
якого визначено обов'язки споживача
серед яких вказано, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги
встановлені договором або законом.

У пункті 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» зазначено,
що споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг.

При цьому, пунктом 6 частини 1 статті 20
вказаного Закону передбачено лише два
випадки, коли споживач має право на
несплату вартості житлово-комунальних
послуг: за період тимчасової
відсутності споживача та/або членів
його сім'ї при відповідному
документальному оформленні; за період
фактичної відсутності
житлово-комунальних послуг, визначених
договором у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Списання боргів з оплати
житлово-комунальних послуг діючим
законодавством не передбачено.

Таким чином, відсутність між ЛКП
"Збоїща-408" та відповідачем ОСОБА_1
письмового договору не може бути
підставою для звільнення від сплати
вартості отриманих послуг з
обслуговування будинку та
прибудинкової території, тому
посилання відповідача на відсутність
договору є необґрунтованими.

Відтак, приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції правильно зазначив про
публічність договору про надання
житлово-комунальних послуг.

В свою чергу, аналіз матеріалів справи
свідчить про те, що ЛКП "Збоїща-408", яке
надає житлово-комунальні послуги
відповідачу ОСОБА_1, при наявності
даних, що споживач послуг відмовився
від укладення договору про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, виходячи з
положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК
України, не використало такий спосіб
захисту своїх прав як звернення з
позовом до споживача послуг про
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії (правова позиція,
викладена в постанові Верховного Суду
України від 10 жовтня 2012 р. у справі за
позовом ТзОВ «Ковальське -
Житлосервіс» до Особи-1 про
зобов'язання укласти договір про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території).

Крім цього, судом встановлено, що із
претензіями до ЛКП "Збоїща-408" про
неякісне надання житлово-комунальних
послуг, а саме з утримання будинку та
прибудинкової території,
централізованого опалення, гарячого та
холодного водопостачання, відповідач
ОСОБА_1 не звертався, як суду першої
інстанції, так і апеляційному суду такі
претензії не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Я. Мельничук