АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/87/14-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2343/К/13
суддя Мазуренко В.В.
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік
В.П.

суддів:
Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі: Булах
К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 на рішення Інгулецького
районного суду м.Кривого Рогу від 08
жовтня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, про
визнання заповіту не дійсним.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати -
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася
спадщина на належне їй за життя майно.

Про прийняття спадщини позивач
звернулася до нотаріальної контори й
дізналася, що все своє майно за життя
мати за заповітом, складеним 16.02.2011
року, заповіла іншій доньці - ОСОБА_3

Зазначаючи, що померла страждала на
психічний розлад здоров`я та, на момент
складання заповіту 16.02.2011 року, не могла
усвідомлювати свої дії, просила суд
визнати заповіт недійсним.

У березні 2014 року позивач змінила
підстави позову та посилаючись на те,
що заповіт було складено з порушенням
вимог щодо його форми та посвідчення,
волевиявлення заповідача не було
вільним, оскільки її мати страждала
вадами зору та слуху, просила суд:
заповіт ОСОБА_6 складений та
посвідчений 16 лютого 2011 року державним
нотаріусом П'ятої державної
нотаріальної контори на користь ОСОБА_3
визнати недійсним.

Рішенням Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 08 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Зокрема, судом не було об'єктивно
оцінено пояснення всіх свідків по
справі, та не взято до уваги, що свідки
з боку відповідача говорили про те, що
не знають позивача по справі, тоді як
свідки позивача добре знали як
позивача, так і відповідача.

Судом не надано оцінку п.п. 3,4
оспорюваного заповіту та не повністю
відображено у рішенні пояснення свідка
ОСОБА_7, яка пояснила, що вона не читала
заповіт і статті ЦК не було роз'яснено.

Крім того, судом не враховано, що
заповідач мала вади зору та слуху,
підпис у заповіті не її, при складанні
та посвідченні заповіту були присутні
сторонні особи (відповідач та чоловік
ОСОБА_8).

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги і письмових
заперечень на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
доньками ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 9, 10, 63,81, 82, 83).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 померла (т. 1 а.с.7),
після смерті якої відкрилася спадщина
у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1
(т. 1 а.с.34).

За життя ОСОБА_6 було складено заповіт,
який посвідчений державним нотаріусом
П'ятої криворізької державної
нотаріальної контори - Чуркіною Н.М. (т. 1
а.с. 35), відповідно до якого ОСОБА_6
заповіла вищевказану квартиру ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_6, позивач
звернулася із заявою до приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_10 про
прийняття спадщини за законом (т. 1 а.с.
59), однак у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом, після смерті
матері ОСОБА_6 було відмовлено, про що
свідчить постанова державного
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії (т. 1 а.с. 6), оскільки є
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом П'ятої криворізької
державної нотаріальної контори -
Чуркіною Н.М. 16 лютого 2011 року за
реєстровим № 357 та складений
спадкодавцем за життя на ім'я ОСОБА_3,
яка у передбачений ст. 1270 ЦК України
строк прийняла спадщину (т. 1 а.с. 77).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
заповіт відповідає загальним вимогам
щодо форми та посвідчення заповіту, а
також із того, що волевиявлення
заповідача було вільним та відповідало
його внутрішній волі, що свідчить про
відсутність підстав для визнання його
недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є
визнання заповіту недійсним з підстав
порушення процедури його
нотаріального посвідчення державним
нотаріусом П'ятої криворізької
державної нотаріальної контори -
Чуркіною Н.М., а саме: заповіт зачитаний
свідками уголос у зв'язку з вадою зору
заповідача, однак вона мала ще й вади
слуху.

Згідно із ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч.2 вказаної статті за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Вимоги щодо процедури нотаріального
посвідчення заповітів визначаються
Цивільним кодексом України, Законом
України «Про нотаріат», Інструкцією
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
№ 20/5 від 03 березня 2004 року,

Відповідно до ст. 1248 ЦК України, п. 157, п.
158 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках.

Як вбачається з матеріалів справи,
заповіт був записаний нотаріусом зі
слів спадкодавця за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів
та прочитаний свідками вголос. Свідок
ОСОБА_7, допитана в суді першої
інстанції, також підтвердила факт того,
що заповіт зачитувався у голос (т. 1 а.с.
227 - зворот). Доводи апеляційної скарги
про те, що судом не повно висвітлено
пояснення даного свідка колегією
суддів відхиляються, оскільки
позивачем у суді апеляційної інстанції
не заявлялося клопотання про повторний
допит цього свідка, або ж щодо
відтворення звукозапису судового
засідання, а згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст.
303 ЦПК України при дослідженні доказів,
апеляційний суд обмежений доводами
апеляційної скарги.

Доказів про те, що ОСОБА_6 не могла через
фізичні вади слуху почути текст
заповіту, який було зачитано вголос
при свідках через вади зору заповідача,
матеріали справи не містять.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_6 за життя дійсно
мала вади слуху, однак ані в суді першої
інстанції, ані в суді апеляційної
інстанції, позивачем ОСОБА_2 не надано
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_6 не чула взагалі та могла через
стан свого здоров'я почути текст
заповіту від 16.02.2011 року.

Натомість, згідно виписки з
амбулаторної карти ОСОБА_6 за період
2010-2013 роки, свідомість останньої була
ясною, скаржилась на шум у вухах (а.с.
56), однак даних про суттєве зниження
слуху чи про його втрату у період з 2010
по 2013 року виписка з амбулаторної
карти не містить.

Таким чином, позивачем не доведено, що
заповідач ОСОБА_6 не могла чути
прочитаний заповіт, а зниження слуху
останньої не вказує на порушення
посвідчення заповіту, про що вірно
зазначив суд першої інстанції в
ухваленому ним рішенні.

Не може погодитися колегія суддів й з
доводами апеляційної скарги позивача,
що волевиявлення заповідача не було
вільним і відповідало його внутрішній
волі, оскільки обов'язок з доведення
цього покладається саме на позивача, а
доказів в підтвердження цього нею суду
не надано.

Отже, встановивши, що при посвідченні
заповіту державним нотаріусом П'ятої
Криворізької державної нотаріальної
контори - Чуркіною Н.М. дотримано вимоги
діючого законодавства, волевиявлення
заповідача було вільним і відповідало
його волі, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

За таких обставин, враховуючи те, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, колегія суддів
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення
суду першої інстанції залишає без змін
згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 08 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: