справа № 208/2990/14-ц
№ провадження 2/208/1405/14
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Бардадим О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Дніпродзержинської міської ради, третя особа: державний нотаріус Першої дніпродзержинської нотаріальної контори - про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, звернувся з позовом до Дніпродзержинської міської ради - про визнання права власності на спадкове майно, квартиру АДРЕСА_1.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 5 травня 1994 року відділом приватизації ВАТ Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Є. Дзержинського ОСОБА_3 на праві приватної спільної власності належить квартира АДРЕСА_2.

28 травня 1994 р. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим в 30 травня 1994 р.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_3, яку ОСОБА_3 заповідав сину ОСОБА_1. Заповіт посвідчений нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори 7 травня 1994 р.

15 липня 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на вищезгадане спадкове майно. Заява зареєстрована в реєстрі за №770.

Нотаріусом було направлено запити в Російську Федерацію, на предмет наявності інших заповітів або спадкоємців.

18 березня 2014 року, представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з заявою були подані правовстановлюючі документи, а саме: Свідоцтво про право власності на житло, видане Відділом приватизації ДМК від 05.05.1994 року, яке посвідчує, що квартира №5, яка знаходиться за адресою вул. К.Дубініна буд. 21, належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_3,

Державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу, пославшись на те, що відсутні дані про реєстрацію права власності на квартиру № 21 у будинку № 5, розташованому по вулиці К. Дубініна у м. Дніпродзержинську та державним нотаріусом було запропоновано представнику позивача, звернутись до суду з завою про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування.

Згідно частини першої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Згідно ч. І ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо довів, що він вступив в управління або користування спадщиною. Доказами можуть бути квитанції по оплаті комунальних послуг, користування або розпорядження майном померлого. Фактом прийняття спадщини є також сумісне проживання спадкоємця та померлого безпосередньо перед його смертю.

В судовому засіданні встановлено, що на момент своєї смерті спадкодавець ОСОБА_3 та спадкоємець ОСОБА_1 проживали разом, син ОСОБА_1 здійснював догляд за хворим батьком ОСОБА_3. Після смерті батька, позивач регулярно оплачував комунальні послуги за квартиру, за користування газом, електричною енергією, тепловою енергією. Відповідно до довідки Комунального підприємства Міськводоканал, в квартирі АДРЕСА_4 станом на 1 квітня 2014 року відсутня заборгованість по оплаті за послуги водопостачання. Відповідно до довідки Управління по експлуатації газового господарства міста Дніпродзержинська заборгованість по оплаті газопостачання в квартиру АДРЕСА_4 відсутня, 9 листопада 2011 р. газопостачання було відключено за заявою ОСОБА_1

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом майна після смерті ОСОБА_3, яке складається із квартири АДРЕСА_3. Позивач прийняв спадщину, так як протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не відмовився від спадщини та виконав дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, на момент смерті спадкодавця спадкоємець проживав разом із ним.

Керуючись ст. 10,11,59-61, 209-212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 36,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в Дніпропетровський апеляційний суд шляхом подачі в 10 денний термін з дня оголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.