Справа № 454/3412/13
Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/5719/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ДП
"Львівугілля", ОСОБА_2 на рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 04 березня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_2 до ДП
"Львіввугілля" про стягнення моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків.

Стягнуто з Державного Підприємства
"Львіввугілля" в користь ОСОБА_2 9 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з Державного Підприємства
"Львіввугілля" в користь держави
судовий збір в сумі 114 70 коп.

Рішення суду оскаржили ДП
"Львівугілля", ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ДП
"Львівугілля" 70 000 грн. моральної шкоди.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд при визначенні розміру
моральної шкоди необ"єктивно дослідив
докази та оцінив ступінь заподіяної
мені шкоди і виніс необґрунтоване
рішення. Вважає розмір моральної шкоди
визначений судом заниженим.

В апеляційній скарзі ДП "Львівугілля"
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. наявності одного
тільки висновку про стійку втрату
працездатності в результаті
професійного захворювання є
недостатньо для того, щоб вважати
доведеним факт заподіяння моральної
шкоди ОСОБА_2 Позивачем не представлено
суду належних доказів на підтвердження
негативного впливу професійного
захворювання на його душевний стан.

Крім того вважають, що позивачем
пропущено строк звернення до суду з
позовом.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарг, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що такі
задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
в повній мірі таким вимогам
відповідає.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу, яка передбачає, що обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
відповідача, колегія суддів враховує,
що матеріалами справи, зокрема з копії
трудової книжки позивача встановлено,
що ОСОБА_2 з 24.02.1969 року по 09.07.1976 рік
працював на шахті №4 "Великомостівська"
та виконував роботу підземного
електрослюсаря.

Згідно копії акту розслідування
професійного хронічного захворювання
від 08.04.1994 року встановлено, що
професійне захворювання ОСОБА_2
виникло внаслідок довготривалої та
багатократної дії на організм
шкідливих факторів - підвищена
запиленість повітря робочої зміни.

Згідно акта про нещасний випадок від
28.02.1976 року №16 форми Н-1 з ОСОБА_2 стався
нещасний випадок на шахті №4
"Великомостівська при наступних
обставинах - в процесі виконання робіт
випадково впав кусок породи та
травмував ОСОБА_2

Із виписки з акту огляду №1036/5 від 09.11.1976
року ОСОБА_2 встановлено 80% втрати
професійної працездатності та 2 групу
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва на 1 рік.

У відповідності до виписки з акту
огляду у МСЕК серія 2-18 АБ №005327 від
26.04.1994 року ОСОБА_2 вперше встановлено 2
групу інвалідності та 45% втрати
професійної працездатності внаслідок
професійного захворювання та 35 % -
внаслідок трудового каліцтва.

Із виписки з акту огляду МСЕК ЛВА-2 №016260
від 29.03.2001 року ОСОБА_2 безтерміново
встановлено 35% втрати професійної
працездатності внаслідок професійного
захворювання та 35% - внаслідок
трудового каліцтва.

З довідки МСЕК серії ЛВА-1 №069843 від
29.03.2001 року позивачу безтерміново
встановлено 2 групу інвалідності в
зв'язку з професійним захворюванням.

З долучених до справи копій виписок з
історій хвороб - позивач неодноразово
перебував на стаціонарному лікуванні,
про що до справи долучено численні
виписки з історій хвороб. З посиланням
на перелічені докази позивач просив
про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи надані позивачем докази
обґрунтованості позову, а також наявні
у справі інші медичні документи та
копії акту розслідування професійного
захворювання, копії висновків МСЕК,
копію акту № 16 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 28.02.1976
року, акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 08.04.1994
року, судом вірно враховано наявність
права у позивача на відшкодування
моральної шкоди, як потерпілого
внаслідок втрати професійної
працездатності та трудового каліцтва з
врахуванням врегулювання такого права
на законодавчому рівні а також, що
наведені докази безумовно
підтверджують, що внаслідок тривалого
періоду часу у шкідливих умовах,
отримання трудового каліцтва позивач
повинен прикладати додаткових зусиль
для організації свого життя.

Наведеними доказами колегія суддів
вважає спростованими доводи
апеляційної скарги відповідача про
незаконність рішення суду з підстав
відсутності даних про наявність
протиправних дій або бездіяльності, як
на підставу для відмови у позові,
оскільки звернення до підприємства
відшкодувати моральну шкоду,
ґрунтується на законі.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо.

Задовольняючи частково вимоги щодо
відшкодування позивачу моральної
шкоди, суд першої інстанції
обґрунтовано врахував, що відповідно
до 2 ст. 4 ЗУ "Про охорону праці", державна
політика в галузі охорони праці
базується, зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань. А тому знайшов
підставними докази про спричинення
моральної шкоди і з врахуванням
долучених доказів, виважено підійшов
до визначення суми морального
відшкодування.

Згідно з роз'ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року "Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", моральна шкода може
складатися зокрема у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного способу життя,
при настанні інших негативних
наслідків.

Тому колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
позивача до задоволення не підлягає.

Враховуючи, наведені вище мотиви, а
також те, що позивачу вперше
встановлено ступінь втрати
професійної працездатності внаслідок
роботи у шкідливих умовах 26.04.1994 року,
відшкодувати моральну шкоду повинен
саме відповідач. Судом вірно враховано,
що право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди виникає у особи з дня
встановлення їй стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.
А відтак підлягають застосуванню норми
матеріального права, чинні на цей
період часу. Судом вірно застосовано
норми матеріального права в тому числі
вимоги ст. 237-1 КЗпП України, яка
передбачає, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27
січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійна
втрата професійної працездатності
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1
цього ж рішення, ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності. За таких
обставин спростованими є доводи
апеляційної скарги відповідача про
недоведеність позивачем порушень або
прояв бездіяльності чи інших винних та
протиправних дій, як обов'язкову умову
за наявності якої відповідач повинен
здійснити моральне відшкодування
позивачу.

Таким чином, з врахуванням
конституційної значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, виходячи із
вищезазначених обставин справи, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що заявлена вимога є обґрунтованою
частково. Дано належну оцінку доказам
позивача про ступінь спричинених йому
моральних страждань. Суд виважено
підійшов до визначення розміру
відшкодування, навів у рішенні
достатньо мотивів, в тому числі
врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України у постанові №4
від 31.03.1995 року "Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", а саме врахував
обсяг та характер страждань, яких
зазнав позивач, характер немайнових
втрат їх тривалість і неможливість
відновлення, а також обсяг додаткових
зусиль для організації свого життя та
прийшов до вірного висновку,
визначивши суму відшкодування в
розмірі 9 000 гривен.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі, що позивач звернувся з позовом
до суду 26.11.2013 року, після спливу
строків позовної давності є
безпідставними, оскільки згідно
п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України та п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Окрім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.
268 ЦК України позовна давність не
розповсюджується на зазначені вимоги.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційних
скаргах не наведено.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що судом вірно
встановлено характер спірних
правовідносини, застосовано
відповідні норми матеріального права,
рішення постановлено з дотримання норм
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304, п. ч.1 ст. 307,ст. ст.
308, 313, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів , -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційні скарги ДП "Львівугілля",
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 04 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскарженою в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: