Ухвала іменем україни 17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Дьоміної О.О., суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К., Попович О.В., Штелик С.П., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в особі Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Харківській області про визнання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом такою, що не відповідає закону, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року, в с т а н о в и л а: У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в особі Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Харківській області про визнання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом такою, що не відповідає закону. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку померла заповіла позивачу відповідно до заповіту від 19 липня 1996 року. 14 серпня 2012 року вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, постановою нотаріуса від 21 вересня 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що у спадковій справі знаходиться заява ОСОБА_5, її сестри, громадянки ОСОБА_6, про прийняття обов'язкової частки у спадщині згідно зі ст. 1241 ЦК України у зв'язку з наявністю у неї стійкої медичної інвалідності 36 % за законом ОСОБА_6. Вважає, що постанова нотаріуса не відповідає закону, оскільки відповідач, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, повинен був керуватися законами та відповідними нормативними актами і не брати до уваги наданий одним із спадкоємців документ щодо інвалідності при вирішенні питання про право на обов'язкову частку у спадщині. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Встановлено судами і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку вона згідно з заповітом, посвідченим 19 липня 1996 року, ОСОБА_4 заповідала цю квартиру позивачці по справі ОСОБА_3 14 серпня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 27 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_7, зазначивши, що на час смерті матері вона була непрацездатною і має право на обов'язкову частину з підстав передбачених ст. 1241 ЦК України. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 21 вересня 2013 року № 3896/02-31 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 з тих підстав, що у спадковій справі знаходиться заява доньки спадкодавиці ОСОБА_5, громадянки ОСОБА_6, про прийняття обов'язкової частки у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України.З матеріалів справи вбачається, що у березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в особі Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Харківській області про визнання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом такою, що не відповідає закону, посилаючись на те, що постанова нотаріуса є необґрунтованою та просила скасувати постанову, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_7 не має права на спадкування. Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходили із того, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, отже, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є обґрунтованою. За таких обставин судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов І.К. Парінова О.В. Попович С.П. Штелик