Справа № 361/7135/14-ц
Провадження № 2/361/2726/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 грудня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної
О.М.

при секретарі - Якименко
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики від
03 листопада 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 03 листопада 2011 року
між ним та ОСОБА_2 було укладено
письмовий договір позики № 3/11-10/ЗП,
згідно з умовами якого позивач передав,
а позичальник прийняв у власність
кошти у розмірі 4 000 грн. 00 коп., про що
склав відповідну розписку.

Строк повернення позичкових коштів у
договорі сторонами визначено не було.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що у
випадку якщо договором не встановлений
строк повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Так, 09 квітня 2014 року позивач направив
на поштову адресу відповідача вимогу
про сплату заборгованості за договором
позики, яку ОСОБА_2 отримав особисто 19
квітня 2014 року.

Проте, дана вимога була проігнорована
відповідачем, жодних дій, спрямованих
на погашення заборгованості, він не
здійснив.

У зв'язку з цим, керуючись положеннями
ст. 625 ЦК України, згідно з вимогами якої
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, позивач
звернувся до суду із зазначеним вище
позовом та просив стягнути суму позики
у розмірі 4 000 грн. 00 коп., з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення у розмірі 152 грн. 00 коп.
та три проценти річних від
простроченої суми - 30 грн. 24 коп., а також
244 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 надала пояснення,
аналогічні викладеному вище, позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні у справі
докази, судом встановлено наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 листопада 2011
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
письмовий договір позики № 3/11-10/ЗП,
згідно з умовами якого позивач передав,
а позичальник прийняв у власність
кошти у розмірі 4 000 грн. 00 коп. (а.с. 37-38).

Позивач ОСОБА_1 свої зобов'язання за
договором позики грошових коштів від 03
листопада 2011 року виконав, передавши
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 4 000 грн.
00 коп., про отримання яких свідчить
розписка, складена власноручно
відповідачем (а.с. 39).

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Судом також з'ясовано, що 09 квітня 2014
року позивач направив на поштову
адресу відповідача вимогу про сплату
заборгованості за договором позики,
яку ОСОБА_2 отримав особисто 19 квітня 2014
року, що підтверджується копіями
зворотнього повідомлення, опису
цінного листа та квитанції № 4473 від 09
квітня 2014 року (а.с. 10, 34-36).

Проте, вказана вище вимога ОСОБА_1 була
проігнорована відповідачем, жодних
дій, спрямованих на погашення
заборгованості,

ОСОБА_2 не вчинив.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, у відповідача утворилася
заборгованість перед позивачем у
загальному розмірі 4 238 грн. 24 коп., з
яких: 4 000 грн. 00 коп. - основна сума боргу
за договором позики; 30 грн. 24 коп. - 3 %
річних від простроченої суми за період
з 19 травня по 18 серпня 2014 року; та 152 грн.
00 коп. - індекс інфляції за весь час
прострочення, а саме за період з 19
травня по 19 липня 2014 року (а.с.2-3).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи те, що відповідач у
встановлений строк не сплатив суму
боргу за договором позики від

03 листопада 2011 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1, задоволення їх в повному обсязі
та стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у
загальному розмірі 4 238 грн. 24 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
заборгованість за договором позики №
3/11-10/ЗП від 03 листопада 2011 року, з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також трьох процентів річних від
простроченої суми, у загальному
розмірі 4 238 грн. 24 коп. (чотири тисячі
двісті тридцять вісім гривень двадцять
чотири копійки), а також 244 (двісті сорок
чотири) грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна