КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/4843/14-ц
Провадження № 2/505/2157/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

25.11.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Котовськ Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
угоди дійсною, визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду
Одеської області звернувся ОСОБА_1 із
вказаним позовом.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 26 вересня 2014 року, між ним та
відповідачами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, була
досягнута домовленість про купівлю
їхнього житлового будинку, з
відповідними господарськими спорудами
та приміщеннями, який розташований у
АДРЕСА_1.

Сторонами за ствердженнями позивача,
були досягнуті домовленості про умови
договору купівлі-продажу, а саме: після
сплати ОСОБА_1 частини грошей за
будинок в сумі 30 000 гривень, сторони
оформлять договір нотаріально. На
підтвердження укладення угоди, ОСОБА_1
було сплачено відповідачам авансову
суму 5 000 гривень, а відповідачі
написали власноруч розписку про
отримання грошей від позивача. Після
цього сторонами було погоджено умови
досвідчення договору купівлі-продажу,
але як стверджує позивач після
звернення до нотаріальної контори у
зв'язку зі відсутністю
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку у АДРЕСА_1, на якій
розташований житловий будинок,
сторонам у усному порядку було
відмовлено у посвідченні договору
купівлі-продажу.

Позивач також вказує, що відповідачі,
звертались до землевпорядної
організації для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, але згодом
повідомили позивача, що для земель
с.Куяльник Куяльницької сільської ради
Котовського району Одеської області,
відсутній генеральний план, згідно
якого мала б оформлятися землевпорядна
документація, для земельних ділянок
для забудови житлових будинків та
обслуговування прибудинкової
території.

В подальшому з огляду на неможливість
оформити правовстановлюючі документи
на земельну ділянку, позивач провів
повний розрахунок з відповідачами у
сумі 25 000 гривень.

З огляду на вищенаведене позивач
просить суд визнати договір
купівлі-продажу житлового будинку з
відповідними господарськими спорудами
та будівлями який розташований у
АДРЕСА_1, який мав місце 26.09.2014 року між
ним - ОСОБА_1 та подружжям ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - дійсним та визнати за ним
ОСОБА_1 право приватної власності на
житловий будинок з відповідними
спорудами та будівлями, розташований у
АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала до суду клопотання,
відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК
України, про розгляд справи в її
відсутність, позов підтримує в повному
обсязі та наполягає на його
задоволенні, посилаючись на зазначені
в позовній заяві обставини.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, повідомлені належним чином,
але надали до суду заяву з проханням
розглянути справу без їх участі, проти
задоволення позовних вимог не
заперечували, позов визнали.

Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
випадку неявки у судове засідання
відповідача, належним чином
сповіщеного та який не повідомив про
причини неявки, суд може прийняти
заочне рішення на підставі наявних в
справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України),
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до договору дарування від
31.08.2001 року, відповідачам ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на праві приватної спільної
сумісної власності належить житловий
будинок з відповідними господарськими
спорудами та будівлями, розташований у
АДРЕСА_1. Житловий будинок розташований
на земельній ділянці площею 796 кв.м.

З приводу посилання позивача на
неможливість оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, як привід
неможливості посвідчення угоди
нотаріально, судом зроблено запит до
Куяльницької сільської ради
Котовського району Одеської області,
про наявність генерального плану для
громадської та житлової забудови.

Згідно відповіді Голови Куяльницької
сільської ради №322а від 25.11.2014 року, по
генеральному плану житлової та
громадської забудови с.Куяльник 1989
року, ліва сторона АДРЕСА_1, де
проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не входить
до генерального плану с.Куяльник, тому
подружжя ОСОБА_3 не в змозі
приватизувати земельну ділянку, на
якій розташований їх будинок. На даний
час проводиться відповідна робота по
виготовленню нового генерального
плану.

Відповідно до 1.8. Наказу Міністерства
юстиції України «Про затвердження
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, -
якщо з поданих нотаріусу документів
випливає, що житловий будинок, будівля,
споруда тощо збудовані (або будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети, нотаріус
відмовляє в посвідченні договору
відчуження житлового будинку та іншого
нерухомого майна.

Так згідно з п.1.4 вказаного наказу,
право власності на земельну ділянку
підтверджується документами,
оформленими відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Частина 2 ст.377 ЦК України передбачає, що
розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Вказані за ствердженням позивача стали
приводом для відмови нотаріуса від
посвідчення договору купівлі-продажу
житлового будинку у АДРЕСА_1 та
приводом для звернення з позовом до
суду.

Згідно матеріалів справи, сторони
домовились щодо усіх істотних умов
договору і у жовтні 2014 року відбулося
його повне його виконання, тобто ОСОБА_1
повністю сплатив вартість нерухомості,
а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали позивачу
всі правовстановлюючі документи на
нерухоме майно та написали розписку
про отримання грошей за будинок.

Однак через відсутність
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, на якій розташований
житловий будинок та відповідно
кадастрового номеру сторони
позбавлені можливості нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є
укладеним з моменту, коли сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, - якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
виконання договору, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Нотаріальне посвідчення договорів
купівлі-продажу нерухомості стало
обов'язковим починаючи з 01.01.2004 року у
зв'язку із вступом в силу нового
Цивільного Кодексу України, на
підставі якого видано Інструкцію «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» затверджену
Наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004
р., яка використовується нотаріусами
при вчинені дій з посвідчення
відповідного правочину.

Таким чином, виникла ситуація в якій
позивач не може реалізувати своє
законне право, а саме посвідчити
нотаріально договір купівлі-продажу
житлового будинку будинків, оскільки
відповідачі в свою чергу позбавлені
можливості оформити правовстановлюючі
документи на земельну ділянку з
незалежних від них підстав.

Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду
право визнати дійсним нотаріально не
посвідчений договір, якщо сторони
домовилися про усі його істотні умови,
підтверджені письмовими доказами і
відбулося повне, або часткове
виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від нотаріального
посвідчення такого договору
(недобросовісна сторона). Таке рішення
може бути прийняте судом на вимогу
добросовісної сторони, яка виконала
повністю або частково договір. Зміст
положень ч. 2 дає підстави тлумачити їх
таким чином, що вони не поширюються на
випадки ухилення від нотаріального
посвідчення договору усіх його сторін.
Під ухиленням від нотаріального
посвідчення договору має розумітися як
активна протидія цьому, так і пасивне
небажання вчинити цю дію.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін,
зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом, зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту реєстрації.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом, або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Таким чином, суд вважає можливим
визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку у
АДРЕСА_1, укладеного між сторонами
26.09.2014 року, з визнанням за ОСОБА_1 права
власності на зазначений житловий
будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334, 632, 638 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу цілого
житлового будинку зазначеного в плані
«А, а» загальною площею 132,7 кв.м.,
житловою площею 63,7 кв.м., та складається
з господарських будівель та споруд:
гараж літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ.
«Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «К»,
убиральня літ. «Т», ганок літ. «а1»,
вимощення І, колодязь питний ІІ,
огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3,
огорожа №4-5, що розташований у АДРЕСА_1,
що мав місце 26 вересня 2014 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на цілий житловий будинок
зазначений в плані «А, а» загальною
площею 132,7 кв.м., житловою площею 63,7
кв.м., та складається з господарських
будівель та споруд: гараж літ. «Б»,
сарай літ. «В», навіс літ. «Г», сарай літ.
«Д», сарай літ. «К», убиральня літ. «Т»,
ганок літ. «а1», вимощення І, колодязь
питний ІІ, огорожа №1, ворота №2,
хвіртка №3, огорожа №4-5, що
розташований у АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його прийняв за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано до суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили в
порядку ст.233 ЦПК України.

Суддя:
Н.В. Бондаренко