Справа № 581/919/13-ц
Провадження № 2/581/25/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 року Липоводолинський
районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Берестівської сільської ради
Липоводолинського району Сумської
області

про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а
н о в и в :

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом.

Вимоги мотивував тим, що він є єдиним
спадкоємцем за законом на
домоволодіння після смерті своєї
матері ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Весь цей час і на день смерті
матері він проживав разом із нею та у
зв'язку з цим фактично прийняв
спадщину, крім того звертався за її
прийняттям до нотаріальної контори.
Також вказував, що крім нього
спадкоємцем за заповітом після смерті
своєї баби ОСОБА_2 на її земельний пай, є
її онук ОСОБА_3 (син позивача), який вже
отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

За відсутності реєстрації за матір'ю
права власності на збудований житловий
будинок по АДРЕСА_1, він позбавлений
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину на це нерухоме майно,
тому просив визнати за ним в порядку
спадкування право власності на
житловий будинок та господарські
споруди за вказаною адресою.

Позивач у судове засідання з'явився не
з'явився, у своїй заяві позов підтримав,
просив справу розглянути за його
відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, у своїй
письмовій заяві позов визнає у повному
обсязі, просив суд розглянути справу за
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка по АДРЕСА_1 виділялась
під житлову забудову рішенням
загальних зборів бувшого колгоспу
«Прапор Леніна» матері позивача
ОСОБА_2, яка до своєї смерті, що настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, постійно проживала у
збудованому за вказаною адресою
домоволодінні (а.с.5-7, 19).

Відповідно до наданих виконавчим
комітетом Берестівської сільради
Липоводолинського району відомостей, 10
грудня 1997 року виконавчим комітетом
від імені померлої ОСОБА_2
посвідчувався заповіт №49 на належну їй
земельну ділянку (пай), яку вона
заповіла ОСОБА_3 (сину позивача),
заповіт не змінювався і не відмінявся
(а.с.6).

29 травня 2001 року ОСОБА_3 отримав
свідоцтво про право на цю спадщину -
земельну ділянку (пай), площею 5,35
умовних кадастрових гектарів.

Із довідки Берестівської сільської
ради Липоводолинського району від 10
грудня 2013 року вбачається, що житловий
будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1
значиться за ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до даних погосподарської
книги на момент смерті ОСОБА_2 в
зазначеному житловому будинку
проживали її син ОСОБА_1 з дружиною,
дітьми та онуками (а.с.6).

За наданими Липоводолинської
райдержнотконтори 19 грудня 2013 року
відомостями, за заявою ОСОБА_3 (онука
померлої та сина позивача) 05 січня 2001
року була заведена спадкова справа
№3/2001 після смерті ОСОБА_2, відомостей
про прийняття спадщини спадкоємцями,
які відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.1268 ЦК
України вважаються такими, що прийняли
спадщину немає. Заповіт від імені
ОСОБА_2 Липоводолинською
держнотконторою не посвідчувався
(а.с.17).

12 січня 2014 року КП «Сумське МБТІ»
виготовлено довідку-характеристику та
технічний паспорт на житловий будинок
№25 по АДРЕСА_1 (а.с.26-30).

Відповідно до даних технічного
паспорту та довідки-характеристики,
домоволодіння складається із
житлового будинку літ.«А-І», загальною
площею 89,2 кв.м, житловою - 49,6 кв.м, із
верандою літ. «а» та прибудовою
літ.«А1-І», літньої кухні літ.«Б» з
верандою літ.«б», гаражів літ.«В», «Г»,
сараїв літ.«Д», «Е», «Ж», «З», «И», «Й»,
«К», погребів літ.«п/г», літ.«п/г1»,
вбиральні літ.«У», огорожі літ.«№1-2»,
колодязю літ.«№3», загальною
інвентаризаційною вартістю 215819 грн.
Рік будівництва житлового будинку - 1972
рік, відсоток зносу - 39.

Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що
спадкуванням здійснюється за
заповітом або за законом; до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року №1952-IV, право власності та
інші речові права на нерухоме майно, що
набуті до набрання чинності цим
Законом згідно з чинними у той час
нормативно-правовими актами,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності цим Законом нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
Законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року №56, не передбачала
обов'язкової реєстрації
(інвентаризації) будинків і
домоволодінь у сільських населених
пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак
передбачала її проведення в тому числі
й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Обов'язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
об'єкти нерухомого майна введено лише
Інструкцією, затвердженою наказом
Держкомітету будівництва, архітектури
та житлової політики України від 09
червня 1998 року №121.

Із матеріалів справи вбачається, що
проживаючі на час смерті матері у
спадковому домоволодінні, в силу ч.3
ст.1268 ЦК України позивач вважається
таким, що прийняв спадщину після смерті
матері.

Таким чином, визнання відповідачем
позову не суперечить закону, не порушує
права свободи чи інтереси інших осіб,
суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими, а тому враховуючи, що
ОСОБА_1 є єдиним у розумінні цивільного
законодавства спадкоємцем за законом
після своєї матері (яка на час смерті
була одноособовим власником
домоволодіння), який за відсутності
правовстановлюючих у розумінні
сучасного законодавства документів на
спадкове домоволодіння позбавлений
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину і зареєструвати
право власності на нього, суд вважає, що
спадкові права позивача підлягають
захисту шляхом визнання за ним права
власності на будинок з господарськими
будівлями та спорудами.

Зважаючи на подану ОСОБА_1 заяву, у якій
він просить не відшкодовувати йому
сплачені судові витрати за рахунок
відповідача, належний до сплати їх
розмір необхідно стягувати із позивача
в розмірі 1928 грн. 79 коп. (215819 грн. х 1% - 229
грн. 40 коп.).

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України,
суд,

в и р і
ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на житловий будинок літ.«А-І»,
загальною площею 89,2 кв.м, житловою - 49,6
кв.м, з верандою літ.«а» та прибудовою
літ.«А1-І», літню кухню літ.«Б» з
верандою літ.«б», гараж літ.«В», гараж
літ.«Г», сарай літ.«Д», сарай літ.«Е»,
сарай літ.«Ж», сарай літ.«З», сарай
літ.«И», сарай літ.«Й», сарай літ.«К»,
погреб літ.«п/г», погреб літ.«п/г1»,
вбиральню літ.«У», огорожу літ.«№1-2»,
колодязь літ.«№3», загальною
інвентаризаційною вартістю 215819 грн., що
знаходяться по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1928
грн. 79 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов