АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/7440/2012
Номер провадження 22-ц/786/79/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В.
Доповідач Мартєв С. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 23
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності на майно, що
знаходиться в іпотеці.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2008 році ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
30.06.06 року уклала з ОСОБА_1 укладено три
договори займу, відповідно до яких
надала останньому 12 000,00 доларів США, 7
000,00 доларів США, 75 000,00 доларів США,
відповідно, на строк до 29.06.12 року.

У подальшому, уклали до зазначених
договорів додаткові угоду від 28.09.07
року, який встановили новий строк
повернення коштів - до 31.12.07
року.

У забезпечення належного виконання
вищевказаних договорів займу сторони
уклали договір іпотеки від 4.08.06 року, за
умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_2, та договір іпотек від
3.08.06 року, у відповідності до якого у
іпотеку передано: нежитлове
приміщення, по АДРЕСА_3, загальною
площею 32,18 кв. м; квартиру АДРЕСА_1,
загальною площе. 30,8 кв. м; нежитлове
приміщення аптечного кіоску по
АДРЕСА_3, загальною площею 13,26 кв. м.

Також, 29.06.06 року між сторонами укладено
договір застави, за умовами якого
ОСОБА_1 надав в заставу рухоме майно:
автомобіль марки ЗАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_1, автомобіль марки
ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2,
автомобіль марки ЗАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_3, автомобіль марки
ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_4,
автомобіль марки ГАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_5, автомобіль марки
ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_6,
автомобіль марки ИЖ, державний
номерний знак НОМЕР_7, автомобіль марки
Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_8,
автомобіль марки Nissan Primera, державний
номерний знак НОМЕР_9.

Відповідач не виконує взяті на себе
зобов'язання по поверненню коштів, тому
в рахунок погашення заборгованості у
сумі 94 000,00 доларів США, що
еквівалентно 474 700,00 грн., ОСОБА_2 просила
звернути стягнення на належне ОСОБА_1
іпотечне майно та в рахунок погашення
заборгованості за договором займу від
29.06.06 року у сумі 229 775,00 грн. звернути
стягнення на майно, передане у заставу.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 жовтня 2013 року позов задоволено.

У рахунок погашенням заборгованості за
договорами займу від 30.06.06 року у сумі 94
000 доларів США, що становить 474 700,00 грн.,
звернуто стягнення на належне ОСОБА_1
іпотечне майно: квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 44 кв. м, передану в
іпотеку на підставі договору іпотеки
від 4.08.06 року, та нежитлове приміщення
по АДРЕСА_3, загальною площею 32,18 кв. м,
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,8
кв. м, та нежитлове приміщення
аптечного кіоску по АДРЕСА_3, загальною
площею 13,26 кв. м, що передана в іпотеку
на підставі договору іпотеки від 3.08.06
року, шляхом визнання права власності
на вказані об'єкти нерухомості за
ОСОБА_2

У рахунок погашенням заборгованості за
договорами займу від 30.06.06 року у сумі 229
775,00 грн. звернуто стягнення на належне
ОСОБА_1 заставне майно: автомобіль
марки ЗАЗ, державний номерний знак
НОМЕР_2, автомобіль марки ЗАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_3, автомобіль марки
ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_4,
автомобіль марки ГАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_5, автомобіль марки
ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_6,
автомобіль марки ИЖ, державний
номерний знак НОМЕР_7, автомобіль марки
Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_8,
автомобіль марки Nissan Primera, державний
номерний знак НОМЕР_9.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору у сумі
1 700,00 грн. та 30,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та ухвалення нового про відмову у
позові.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
дійшов висновку, що остання підлягає
задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено
фактичні обставини справи укладення
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 три договори займу
від 30.06.06 року, за умовами якого
позивачка надала, а відповідач одержав
94 000,00 доларів США зі строком повернення
грошових коштів у строк до 28.09.07 року.

Додатковими угодами до цих договорів
займу від 28.09.07 року та від 15.01.07
року змінено строк повернення займів -
до 31.12.07 року.

Для забезпечення виконання взятих на
себе зобов'язань між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір застави від 29.06.06 року
та договір іпотеки від 3.08.06 року.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що відповідач допустив
неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань, забезпечених договором
іпотеки та договором застави із
встановленою вартістю майна, а тому, в
рахунок погашення заборгованості
позивач набув право звернення
стягнення на предмети іпотеки та
застави шляхом визнання за останньою
права власності на це майно.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального права.

Як слідує зі ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Спір щодо розміру заборгованості
ОСОБА_1 по взятих на себе зобов'язаннях
за договорами займу відсутній.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.

Тобто, укладення договорів іпотеки і
застави - є забезпеченням виконання
зобов'язання.

Пред'являючи позовні вимоги, ОСОБА_2
просила визнати за нею право власності
на нерухоме та рухоме майно, передане
ОСОБА_1 в іпотеку та заставу.

Умови, за яких іпотекодержатель може
набути право власності на предмет
іпотеки, встановлені у ст. 37 Закону
України «Про іпотеку».

Сторонами не заперечується, що договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачав би
передачу ОСОБА_2 права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання ОСОБА_1 за
договорами займу, не укладався, оцінка
предметів іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності не проводилася.

Таким чином, для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмети іпотеки не має законних
підстав.

Договір застави від 29.06.06 року також не
містять умов, які б дозволяли визнавати
у судовому порядку право власності
заставодержателя на майно, передане у
заставу.

За змістом ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором, звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором.

Згідно п. 5.4 договору застави від 29.06.07
року звернення стягнення на предмет
застави здійснюється: за рішення суду,
у безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, шляхом
продажу заставодержателем предмету
застави будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу, згідно з
договором про задоволення вимог
заставодержателя (а.с. 40).

Тобто, обраний позивачкою спосіб
задоволення своїх вимог за рахунок
заставного майна не узгоджується з
положеннями Закону України «Про
заставу» щодо можливих способів
звернення стягнення на майно,
переданого в заставу, та не відповідає
умовами укладеного між сторонами
договору застави.

З урахуванням цього, законні підстави
для задоволення позовних вимог щодо
звернення стягнення на іпотечне та
заставне майно шляхом визнання за
ОСОБА_1 права власності на дане майно,
відсутні.

За таких обставин, рішення місцевого
суду ухвалено з порушенням вимог
матеріального права, тому підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.
4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 жовтня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання права
власності на майно, що знаходиться в
іпотеці відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
КУЗНЄЦОВА О.Ю.

ЧІЧІЛЬ В.А.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.