Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/675/14-ц
Провадження № 2/670/223/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді
Волкової О.М.

з участю секретаря
Сікорської В.О.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача,
Яснозірської сільської ради --

Грудецького В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та Яснозірської сільської ради
Віньковецького району Хмельницької
області про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась суду із вказаним
позовом, у якому просила встановити
факт, що вона проживала однією сім'єю
без шлюбу із ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що із
ОСОБА_4 проживала без шлюбу як чоловік
та жінка, починаючи з 14 березня 1992 року
і до його смерті. Вони спільно
проживали у будинку позивачки по
АДРЕСА_1, вели спільне господарство.
Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно, яке позивачка бажає
успадкувати, і для реалізації
спадкових прав виникла необхідність у
встановленні даного факту.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої вимоги підтримала повністю та
просила задовольнити. Пояснила, що з
ОСОБА_4 спільно прожила 22 роки, аж до
його смерті, але шлюб не зареєстрували,
бо це для сім'ї не головне. Жили вони у
будинку позивачки по АДРЕСА_1, де
спільно утримували корову, свиней,
домашню птицю, працювали на присадибні
ділянці. Прописаний ОСОБА_4 був за
адресою своєї матері, по АДРЕСА_2,
куди ОСОБА_5 постійно приходила та
допомагала по господарству. Траплялись
випадки, що Баран жив по кілька днів у
будинку матері, коли випивав, та на
ґрунті цього між ним і позивачкою
виникали сварки. Крім того, вона з
ОСОБА_4 гостювала у його рідних, а ті в
свою чергу приходили в гості до них.
Помер ОСОБА_4 у будинку позивачки, вона
його похоронила, отримала допомогу на
поховання і останню його пенсію. Після
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на
земельну ділянку, яку ОСОБА_1 бажає
успадкувати. Державний акт на право на
земельну ділянку зберігається у неї.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково. Пояснила, що її син ОСОБА_4
спочатку жив у м. Луганську, де мав
сім'ю, а приблизно 23 роки тому він
приїхав на похорони свого батька, і
залишився у с. Яснозір'я. Потім пішов на
роботу у місцевий колгосп, зійшовся із
ОСОБА_1 і став жити у її будинку. ОСОБА_3
просила позивачку, щоб та приписала
сина у своєму будинку, але вона
відмовлялась, пояснюючи це тим, що не
буде отримувати субсидію. Також ОСОБА_3
пояснювала, що син випивав, сварився із
ОСОБА_1, і тоді приходив ночувати у її
будинок, та лишався на кілька днів.
Після того, як він оформив пенсію, то на
отримані гроші купив у господарство
ОСОБА_1 млин, косілку, антену,
телевізор. Помер син у будинку ОСОБА_1,
звідти його й хоронили. ОСОБА_1 отримала
допомогу на поховання, і проти цього
відповідачка не заперечувала, бо син у
неї жив. Однак у неї є спір з приводу
переоформлення земельної ділянки, що
належала сину, оскільки ОСОБА_3 бажає,
щоб земельну ділянку успадкував її
внук, який мешкає у Луганські області.

Представник відповідача, Яснозірської
сільської Ради, сільський голова В.С.
Грудецький, у судовому засіданні позов
визнав. Пояснив, що на посаді
сільського голови працює з 1995 року.
Йому відомо, що ОСОБА_1 проживала
спільно із ОСОБА_4, в селі вони ходили
разом, але зі слів односельчан,
стосунки між ними були погані через
вживання ОСОБА_4 спиртного, і тому
останній часто ходив до своєї матері,
де тимчасово залишався. Хоронила
покійного ОСОБА_4 позивачка з свого
дому.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає, що заява
доведена належними доказами і
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
у с. Яснозір'я помер ОСОБА_4, після
смерті якого залишилася спадщина -
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0,7686 га, що розміщена на
території Яснозірської сільської ради,
і належала спадкодавцю на підставі
Державного акта на право власності на
земельну ділянку. Дану спадщину бажає
переоформити на себе позивачка ОСОБА_1
і відповідачка ОСОБА_3, яка подала до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, та за її заявою
відкрита спадкова справа № 94-2014 від
19.06.2014 року.

Разом з тим, 14.08.2014 року до нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 звернулась позивачка
ОСОБА_1, однак постановою державного
нотаріуса Віньковецької державної
нотаріальної контори від 14.08.2014 року
їй відмовлено у видачі свідоцтва у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують проживання у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_4

Наведені обставини підтверджуються
свідоцтвом про смерть ОСОБА_4,
ксерокопією Державного акта на право
власності на земельну ділянку,
постановою державного нотаріуса від
14.08.2014 року, інформацією державного
нотаріуса від 05.09.2014 року № 512/01-16,
інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру.

Допитана судом як свідок ОСОБА_5 суду
пояснила, що проживає по сусідству із
позивачкою, та часто приходить до неї.
Підтвердила, що ОСОБА_4 жив постійно із
ОСОБА_1 однією сім'єю по АДРЕСА_1,
протягом 22 років, вони разом
господарювали, утримували підсобне
господарство, але коли ОСОБА_4 випивав,
то йшов до матері, щоб протверезитись.
Сторони родичались та ходили одна до
одної.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
зазначила, що добре знає позивачку, бо
мешкає по сусідству з нею протягом
останніх восьми років. Їй відомо, що
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 прожили як сім'я
приблизно 22 роки. Вони спільно
утримували корову, свині, ОСОБА_4
працював на городі. Проте у нього
бували запої, і тоді на деякий час він
переходив у будинок до своєї матері.
Помер ОСОБА_4 у будинку позивачки від
епілепсії, ОСОБА_1 похоронила його,
зробила поминальний обід і 9 днів.

Свідок ОСОБА_7 у суді пояснила, що
проживає у м. Вишгород Київської
області, та час від часу навідується у
с. Яснозір'я до матері ОСОБА_3 Її
брат ОСОБА_4 приїхав у с. Яснозір'я у 1986
році, після чого ОСОБА_1 почала бігати
до нього, і перетягнула його до себе.
На думку ОСОБА_7 стверджувати про те, що
її брат і ОСОБА_1 перебували у
цивільному шлюбі неможливо, бо він
постійно жив у будинку мами, а у
ОСОБА_1 лише працював, тому з позивачкою
особисто у неї склались неприязні
стосунки. Також пояснила, що брат був
оформлений по догляду за матір'ю, бо
він ніде не працював, і йому необхідний
був стаж, але фактично догляд за ОСОБА_3
здійснює ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_9, дочка відповідачки, в
судовому засіданні пояснювала, що
мешкає у м. Хмельницькому і майже
щомісяця приїжджає у Яснозір'я до
матері. Позивачку ОСОБА_1 вона ніколи
не визнавала за невістку і братову, але
терпіла її заради брата. ОСОБА_4 вона
часто заставала у мами, а у ОСОБА_1 він
тільки працював. ОСОБА_9 відомо, що
незадовго до смерті брат оформив
пенсію, та за отримані кошти купив у
господарство позивачки антену,
газонокосілку, електричний млинок,
інструменти для порізки дров. Також
ОСОБА_9 у суді вказувала, що вона не
проти встановлення факту проживання
однією сім'єю її брата із ОСОБА_1, але у
них є спір про спадщину, оскільки
земельну ділянку вирішено
переоформити на ім'я ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що на
прохання дочок відповідачки вона за
окрему плату доглядає ОСОБА_3 протягом
трьох років. ОСОБА_8 навідується до
відповідачки кожного дня, допомагає їй
по господарству, забезпечує
продуктами. ОСОБА_4 приходив до матері,
часом залишався на кілька днів, але
потім повертався до ОСОБА_1

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд в
порядку окремого провадження
розглядає цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд вправі розглядати справи про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за
таких умов: має місце спільне
проживання чоловіка та жінки однією
сім'єю, термін спільного проживання (не
менше п'яти років); мета встановлення
факту (спадкування за законом), крім
того, важливою складовою є відсутність
спору про право.

Оскільки судом встановлено наявність
спору між сторонами, справа
розглядається у порядку позовного
провадження.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України; докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення в справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши досліджені докази, суд
вважає, що позивачкою надано належні
та допустимі докази на підтвердження
вимог про визнання факту спільного
проживання однією сім'єю з померлим
ОСОБА_4 протягом більше 20 років.

Такого висновку суд дійшов на підставі
того, що між позивачкою та померлим
ОСОБА_4 мали місце фактичні шлюбні
стосунки, і вони вважали себе чоловіком
та дружиною, що підтвердили у суді
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, факт спільного проживання
ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та ведення ними
господарства не заперечувала у суді
відповідачка та свідок
ОСОБА_9, які також визнали факт
спільного придбання позивачкою та
померлим за кошти останнього рухомого
майна, яке залишилось у ОСОБА_1, не
оспорювали право позивачки на
отримання допомоги на поховання
ОСОБА_4 як чоловіка.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду для
дослідження фотографії, вказуючи, що на
них зафіксовані сімейні свята,
вшанування пам'яті померлих у
поминальні дні, та інші події спільно
із ОСОБА_4, його матір'ю ОСОБА_3,
сестрою ОСОБА_10 й іншими родичами, що
підтвердив у суді сільський голова
Яснозірської сільської ради
Грудецький В.С.

При таких обставинах, суд вважає
встановленим факт спільного
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1992 року
по 24.01.2014 року однією сім'єю, як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 212 -215, 256, 259 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Яснозірської
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу
задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала із ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, однією сім'єю
як чоловік та жінка без шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Хмельницької області через
Віньковецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.М. Волкова