Справа № 373/3429/13-ц
22 січня 2014 року Переяслав-Хмельницький
міськрайонний суд Київської області
головуючого - судді Залеської
за участі секретаря Руденко О.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
25.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, який уточнила в
судовому засіданні та просить стягнути
з ОСОБА_2 на її користь неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з 01.01.2010 р. по 09.10.2013 р. в сумі 147 606
Позивачка та її представник в судовому
засіданні позовні уточнені позовні
вимоги підтримали і просять
задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
зіставшись на те, що ОСОБА_2 створив
нову сім'ю і в нього народилась ще одна
дитина, він також приймає участь в
утриманні сина цивільної дружини від
першого шлюбу, ніде офіційно не працює,
а підробляє таксистом, оскільки
переніс травму і не може виконувати
роботи зі значним фізичним
Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, оцінивши
та проаналізувавши їх в сукупності, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.
Відповідно до рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 21.12.2005 року ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати аліменти на утримання
неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини
від всіх видів заробітку, починаючи з
23.11.2005 року і до його повноліття.
Після набрання рішенням законної сили
позивач отримала виконавчий лист та
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного управління юстиції для
примусового стягнення аліментів з
Відповідно до вироку
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 14 листопада 2013 року, ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.164 КК України
(злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей(аліментів).
Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.
Таким чином, заборгованість по
аліментам виникла з вини відповідача,
що встановлено вироком суду і ця
обставини не підлягає доказуванню.
Відповідно до ст.196 СК України, при
виникнення заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішеннями суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Наявність у платника аліментів станом
на 09.10.2013 року боргу в сумі 21263 грн. 36
коп., підтверджується уточненою
довідкою державного виконавця від 03.01.14
№ 296, яка судом визнана належним
доказом. Інформація, зазначена в цій
довідці сторонами не оспорюється.

Загальний розмір неустойки за
порушення зобов'язання по їх сплаті,
позивачем визначений за період з 01.01.2010
р. по 09.10.2013р. у розмірі 147606 грн. 09 коп. В
цей період відповідач зовсім не
сплачував аліментів присуджених судом,
що він сам визнав в судовому засіданні.
Розрахунки позивачем зроблені
правильно, на підставі оновленої
довідки державного виконавця, виходячи
з величини неустойки - 1% за кожен день
прострочення, як то передбачено
законом.

Суд вважає, що річний строк позовної
давності для стягнення неустойки,
визначений п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, не
підлягає застосуванню, оскільки в ч.2
ст.268ЦК України зазначено, що законом
можуть бути встановлені також інші
вимоги, на які не поширюється позовна
давність.

Дія цих положень розповсюджується і на
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, оскільки в ч.1 ст.20 СК
України зазначено, що до вимог, що
випливають із сімейних відносин,
позовна давність не застосовується,
окрім конкретно зазначених випадків.

Вирішуючи питання про розмір
неустойки, який підлягає стягненню з
відповідача, як особи винної у несплаті
аліментів та виникненні
заборгованості, суд враховує такі
обставини.

Сума неустойки, нарахована за період з
01.01.2010 р. по 09.10.2013р., складає 147606 грн. 09
коп., значно що значно перевищує суму
боргу по аліментам за цей період - 21 263
грн. 36 коп.

Відповідно до даних Трудової книжки
НОМЕР_3 ОСОБА_2 з 18.01.2013 р. ніде офіційно
не працевлаштований.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у відповідача народилась
дочка ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження, серії
НОМЕР_4.

Відповідно до довідки з місця
проживання № 2066 від 18.12.2013р. та Акту
обстеження житлово-побутових умов,
складеного депутатом 23.12.2013р.,
вбачається, що відповідач ОСОБА_2
фактично проживає в АДРЕСА_1 разом з
громадянкою ОСОБА_6, її сином ОСОБА_7, 2003
р.н. та спільною дочкою ОСОБА_4, 2010р.н.

Згідно медичної довідки від 20.12.2013р. №
1778 ОСОБА_2 15.04.2013р. звертався за медичною
допомогою до неврологічного
відділення Переяслав-Хмельницької ЦРЛ
з травмами голови, з 20.12.2013р.
направлений на стаціонарне лікування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
матеріальне і сімейне становище
платника аліментів незадовільний стан
його здоров'я, відсутність доходів, суд
дійшов висновку зменшити розмір
неустойки до 21 260 грн.00 коп.

Судові витрати розподіляються між
сторонами пропорційно до задоволених
вимог.

Керуючись ст. ст.20, 196 СК України, ст. 551
ЦК України, ст.ст.10, 57-62, 88, 212- 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючого: АДРЕСА_1, не працюючого
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_2) неустойку за
прострочення сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в
розмірі 21260 (двадцять одна тисяча
двісті шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд.

Суддя А. О. Залеська