АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/270/14-ц 22-ц/774/2400/К/14
Справа № 216/793/14
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2400/К/14
інстанції - Бондарєва О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Кривий
Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Остапенко В.О., Митрофанової
Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Подолінного Романа
Георгійовича,

відповідача ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
застави, -

В С Т А Н
О В И Л А :

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
застави. В обгрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що 11 травня 2004
року між ним та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № KRР0А000400041, згідно
умов якого остання отримала кредит у
розмірі 31716,00 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 20,04%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 10.05.2008 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ним та
ОСОБА_3 укладено договір застави
рухомого майна, згідно умов якого,
відповідач надала в заставу належний
їй автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2004 року
випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 26 листопада 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
188262,93 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 20046,51 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
59284,17 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 108932,25 грн.

Під час розгляду справи позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги
та, уточнивши їх останній раз 21 серпня
2014 року, просив суд в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ KRР0А000400041 від 11.05.2004 року в сумі 188262,93
грн. вилучити у ОСОБА_3 та передати в
заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»: предмет
застави автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2004
року випуску, тип ТЗ: седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_3; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) вказаного автомобіля, а також
звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2004 року
випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу та
зняття з реєстрації автомобіля в
органах ДАІ України.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд
неправомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог та не врахував, що
позивач звертався до суду за захистом
своїх прав в порядку кримінального
судочинства, отже мало місце
переривання перебігу позовної
давності.

В своїх запереченнях представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11 травня 2004 року
між Закритим акціонерним товариством
Комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № KRР0А000400041, згідно умов якого
остання отримала кредит у розмірі 31716,00
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 20,04% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 10.05.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір застави рухомого майна, згідно
умов якого, відповідач надала в заставу
належний їй автомобіль ВАЗ, модель: 21099,
2004 року випуску, тип ТЗ: седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 26 листопада 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
188262,93 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 20046,51 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
59284,17 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 108932,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог у зв'язку зі спливом позовної
давності, суд першої інстанції виходив
із того, що умовами укладеного між
сторонами договору визначено строк
його дії по 10.05.2008 року, отже позивач
саме з цього моменту набув права
вимоги, перебіг строку позовної
давності почався з травня 2008 року та
закінчився у травні 2011 року, з позовом
до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
лише 17.01.2014 року, вимог про поновлення
цього строку не заявив, а відповідач та
її представник наполягали на
застосуванні строку позовної давності.

Колегія суддів не може в повному обсязі
погодитись з таким висновком суду з
огляду на наступне.

Так, за змістом ст. 215 ЦПК України в
мотивувальній частині рішення суду
повинно бути зазначено встановлені
судом обставини і визначені відповідно
до них правовідносини; мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким.

Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Таким чином, пропущення строку
позовної давності є підставою для
відмови в позові в разі доведеності
позовних вимог.

Проте, відмовляючи в задоволенні
позову з вищевказаної підстави, суд
першої інстанції не навів в рішенні
висновків та мотивів щодо доведеності
чи недоведеності позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Правила про позовну давність мають
застосовуватися, коли буде доведено
існування самого суб'єктивного права
або факту його порушення, рішення суду
першої інстанції не містить жодного
висновку щодо доведеності чи
недоведеності позовних вимог тому, на
думку колегії суддів, у зв'язку із
грубим порушенням вимог
процесуального права рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення по суті позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що
11 травня 2004 року між Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач, та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № KRР0А000400041,
згідно умов якого остання отримала
кредит у розмірі 31716,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 10.05.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір застави рухомого майна, згідно
умов якого, відповідач надала в заставу
належний їй автомобіль ВАЗ, модель: 21099,
2004 року випуску, тип ТЗ: седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У зв?язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих
на себе зобов?язань за кредитним
договором станом на 26 листопада 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
188262,93 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 20046,51 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
59284,17 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 108932,25 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
заставою.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням
суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Для вирішення питання про
стягнення заборгованості необхідно
правильно встановити розмір кредитної
заборгованості.

Однак, колегія суддів не може
погодитись із розрахунком пені
наведеним позивачем.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено,
що перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що
позовна давність до вимог про її
стягнення обчислюється по кожному
дню (місяцю), за яким нараховується
пеня, окремо. Право на позов про
стягнення пені за кожен день (місяць)
виникає щодня (щомісяця) на відповідну
суму, а позовна давність обчислюється з
того дня (місяця), коли кредитор
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Відповідно до п. 4.1 кредитного
договору при порушенні позичальником
будь-якого з зобов'язань передбачених
п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, банк має
право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 відсотків від суми
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення платежу (а.с.11 зв).

Враховуючи викладене, розмір
неустойки, за період з січня 2013 року по
січень 2014 року, тобто за рік до
звернення до суду із позовом, та в межах
заявлених позовних вимог становить
10825,12 грн., виходячи з розрахунку:
прострочена заборгованість по
кредиту 20046,51 грн. х 0,15% х 360 днів = 10825,12
грн.

Таким чином заборгованість у зв'язку з
порушенням відповідачем зобов`язань за
кредитним договором № KRР0А000400041 від
11.05.2004 року становить 90155,80 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 20046,51 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 59284,17 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
10825,12 грн.

Як убачається із матеріалів справи
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
грудня 2006 року з ОСОБА_3 на користь ЗАТ
КБ «ПриватБанк» стягнуто
заборгованість по кредитним договорам
№ KRР0А000400041 та № KRР0А000400042 від 11.05.2004
року в розмірі 41720 грн. 98 коп., з яких по
договору № KRР0А0290,38 грн.
заборгованість по сумі кредиту, 1851,32
грн. заборгованість по відсоткам за
користування кредитом та 180,40 грн. сума
пені. Станом на 30 травня 2006 року
виконавчий лист по справі, як і
дублікат його, було отримано
представником позивача, проте до
державної виконавчої служби до
виконання не передавалися.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Такого договору між сторонами укладено
не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Як убачається із матеріалів цивільної
справи за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 190
ч. 4, 358 ч. 1,3 КК України, оглянутих в
судовому засіданні та із матеріалів
цивільної справи, що розглядається, про
порушення свого права позивач
довідався вперше у травні 2006 року,
постановою старшого слідчого
прокуратури м. Кривого Рогу від 26
березня 2007 року позивача було визнано
цивільним позивачем по кримінальній
справі по обвинуваченню ОСОБА_5,
зокрема в отриманні кредиту шляхом
обману у вказаному банку за
вищевказаним кредитним договором.
Позов заявлено 23.03.2007 року, не
розглянуто у зв'язку зі звільненням
відповідача по кримінальній
відповідальності у зв'язку з амністією
постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 01
лютого 2008 року.

З позовом же про звернення стягнення
на предмет застави позивач звернувся 17
січня 2014 року, тобто поза межами строку
позовної давності, встановленої ст. 257
ЦК України.

Не заслуговують на увагу доводи
представника позивача в судовому
засіданні про те, що строк позовної
давності було перервано зверненням
банку у квітні 2013 року до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на рухоме
майно за договором застави
транспортного засобу, оскільки
відповідно до ухвали суду від 18 червня
2014 року дана позовна заява позивача
була залишена без розгляду відповідно
до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Залишення ж позовної заяви без
розгляду не зупиняє перебігу позовної
давності (ч. 1 ст. 265 ЦК України).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням, відповідно до
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового
рішення про відмову ПАТ КБ «Приват
Банк» у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави - автомобіль ВАЗ,
модель: 21099, 2004 року випуску, тип ТЗ:
седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приват Банк» задовольнити
частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк «Приват Банк» у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави -
автомобіль ВАЗ, модель: 21099, 2004 року
випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: