Справа № 136/1486/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" вересня 2014 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пороховий Г. І.

за участю секретаря Квашук О.М.

з участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_9С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, до САТ «Турбьівське» про розірвання договору оренди землі

ВС Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_13 ОСОБА_15 ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернулись до Липовецького районного суду з позовом до САТ «Турбьівське» про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області їм належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області. Вказані земельні ділянки вони, згідно договору оренди землі за січень-лютий, травень в 2009 року передали в оренду строком на 5 (п'ять) років САТ Турбівське». Однак реєстрацію договору оренди землі в Липовецькому районному відділі Держкомзему Відповідачем було здійснено тільки 25 грудня 2009 року про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 грудня 2009 року. Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом приймання - передачі об'єкта оренд. На момент укладання договору оренди земельної ділянки нормативно грошова оцінка земельної ділянки становила 39415, 64 грн. Відповідно до п. 4.1. договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 (три) % нормативної оцінки земельної ділянки, що на день укладання договору становила 1182 (одну тисячу сто вісімдесят дві) грн. 47 коп. Відповідно п. 4.2 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Згідно з вимогами ст. 23 Закону України "Про плату за землю" грошова оцінка земельної ділянки щороку за станом на 1 січня уточнюється на 1 коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України за N 783 від 12.05.2000 р. яка діяла на той час). Крім того обов'язок проведення індексації для визначення розміру орендної плати також передбачений п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України. Відповідно вартість їх земельної ділянки (земельної частки (паю)) мала бути проіндексована, а їм виплачена орендна плата з урахуванням індексації, що має становити: в 2009 році орендна плата згідно з умовою договору складає 1182 грин.47 коп. Підлягає виплаті з урахуванням індексації 1209 грн.67 коп. Недоплачена 27 гривень 20 коп.

Відповідачем ці вимоги не були виконані. Таким чином відповідач не розрахувався зі ними за 2009 р. на суму 27,20 грн. Відповідач на підставі договору оренди (п. 4.3) зобов'язався сплачувати їм щорічно по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року, орендну плату з урахуванням коефіцієнта індексації в розмірі 1182,47 грн. за рік, що становить 3 % від вартості землі на момент укладання договору. Погашення заборгованості по орендній платі Відповідачем здійснювалось шляхом передачі мені сільськогосподарської продукції (зерна) за заниженою ціною, меншою, ніж та, що склалась на ринку. Відповідно до п.4.4. договору оренди Відповідач у разі передачі продукції та надання послуг в рахунок орендної плати повинен був оформляти відповідні акти про передачу продукції або надання послуг. Однак, дані акти не оформлялися, ними не підписувались, другі примірники актів їм не надавались, чим грубо порушувались мої права , як споживача, передбачені п. п. 7, 8 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що до випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів.

Позивачі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 до суду направили заяви в яких позов підтримують, справу просять розглянути без їх участі.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, у судовому засіданні позов про розірвання договору оренди земельної ділянки підтримали, але змінили підстави звернення до суду, суду зазначили що всі вони бажають розірвати договір оренди землі, так як самі планують обробляти свою земельну ділянку, а перебування земельних паїв в оренді САТ «Турбьівське», цьому заважає. Вважають, що як власники земельної ділянки вони мають право за своїм бажанням розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд, господарювати на ній самостійно, навіть за умови, що договір орендарем виконується.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_9 діюча на підставі довіреністю Сільськогосподарського підприємства «Турбівське» позовні вимоги про розірвання договору оренди землі не визнає, так як відсутня підстава для припинення права користування земельною ділянкою, якою є систематична несплата орендної плати. За договором оренди землі відсутній будь який борг по орендній платі за 2009 та 2013 роки. При встановлених обставинах та відсутності систематичної несплати орендної плати за договором оренди землі, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до п.15.4 Договору оренди землі, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Позивачі не надали ніяких передбачених Законом підстав для його розірвання, а бажання працювати самостійно, не є законною підставою для розірвання договору оренди.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи позивачів та представника відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про дострокового розірвання договору оренди землі не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню за наявності підстав, перелічених у ст. 141 ЗК України та статтях 31, 32 Закону України "Про оренду землі". При цьому зазначений перелік підстав є вичерпним і не може бути доповненим за згодою сторін.

Частиною 2 ст.93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Пунктом 3 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Судом встановлено, що позивачі дійсно є власниками земельних ділянок відповідно до наданих суду копій Державних актів на землю, ОСОБА_1 2,7105 га, ОСОБА_2 2,7351 га, ОСОБА_3 2,7352 га, ОСОБА_4 2,000 га, ОСОБА_5 2,7150 га, ОСОБА_6 2,7351 га, ОСОБА_10 2,7352 га, ОСОБА_11 2,7352 га, ОСОБА_7 2,7352 га, ОСОБА_12 -2,7415 га, ОСОБА_8 2,7351 га, ОСОБА_13 -2,7351 га, ОСОБА_14 2,7236 га. з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Турбівської селищної ради Липовецького району, Вінницької області, підтвердженням чого є ксерокопії Державних актів про право власності на земельні ділянки.

За договором оренди землі в лютому 2009 року орендодавцями, передано Сільськогосподарському підприємству «Турбівське» орендареві, відповідно до п.п. 1-7 цього договору, в користування земельні ділянки, для вирощування сільськогогосподарських культур, розташованої на території Турбівської селищної ради строком на пять років. Ці договори зареєстровані в Липовецькому районному відділі ДЗК в грудні 2009 року. В грудні 2014 року закінчується дія договорів оренди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Разом з тим доводи позивачів про наявність заборгованості з орендної плати за 2009 рік, мають підтверджуватись належними доказами, наприклад довідкою, виданою державною податковою інспекцією, про наявність (або відсутність) заборгованості із земельного податку та оренди землі.

Пунктом 3 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовому виразі або зерном. Орендна плата вноситься щороку за кожен повний рік орендного користування, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Судом встановлено, що відповідно до довідок відповідача - ПАТ «Турбівське» всі позивачі своєчасно отримали орендну плату за всі роки оренди, зазначивши в позовній заяві що відповідач не розрахувався в 2009 році на суму 27 гривень 20 коп. у судовому засіданні ніхто з позивачів не вимагає стягнення цієї суми, несплата цієї суми нічим не доведена у судовому засіданні, є надуманою.

Відповідно до п. „д ч.1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст.ст. 21-22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

З загальноправового розуміння категорії „систематичність випливає, що припинити право користування земельною ділянкою (припинити земельні договірні правовідносини) можливо лише в разі невнесення орендної плати тричі та більше.

Вказане підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 12 грудня 2012 року по справі N6-146цс12, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Враховуючи, що відповідач дотримується умов договору та не створює своїми діями або бездіяльністю шкоди позивачам, доказів щодо систематичної несплати орендної плати позивачами суду не надано, відповідач сплатив позивачам орендну плату доведено наданими суду довідками, а бажання самому працювати на свої землі, не є підставою передбаченою Законом для розірвання договору оренди, тому в задоволенні позову необхідно відмовити .

Позивачі, всупереч вимогам ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не довели наявність інших передбачених договором чи законом підстав для розірвання договору оренди землі. При розгляді справи судом не встановлено порушень відповідачем умов договору оренди землі, які б могли бути підставою для розірвання договору в судовому порядку. Таким чином, діями відповідача, який виконує зобов'язання відповідно до укладеного договору оренди землі, не було порушено прав позивачів, що обумовлено зазначеним правочином, а дія договорів закінчується в грудні 2014 року.

За таких обставин, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, стягненню з відповідача не підлягають відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, так як у задоволенні позовних вимог відмовлено.

На підставі ст. 526, 527, 629,651, 782, 792 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про плату за землю», ст.ст. 15, 22-24, 31, 36 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 10, 11, 81 ч. 3 п. 4, 88 ч. 3, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, до САТ «Турбьівське» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано

Суддя: ОСОБА_17